ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 460, 2017-07-20 09:15

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: על סדר היום הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

<תומר רוזנר: הוועדה קיימה מספר דיונים בהצעת החוק.

<תומר רוזנר: בדיון האחרון למעשה הנושא המרכזי שעלה הוא הרחבת הסמכות של הוועדה הזו לטפל במתחמים שהבעלים שלהם הם בעלים פרטיים.

<תומר רוזנר: הצעת החוק המקורית מדברת על שלושה תנאים מצטברים או אפשר לומר ארבעה.

<תומר רוזנר: התנאי הראשון הוא חמישים בעלים לפחות, התנאי השני שלבעל מסוים לא יהיה יותר מ-15 אחוזים מהמתחם, התנאי השלישי הוא שהמתחם צריך להיות ל-1,500 יחידות דיור והתנאי הרביעי הוא שצריך לעבור איזו ועדה מסננת שתייעץ לממשלה לפני שהיא מכריזה על אותם מתחמים שראויים להיכלל בהצעה.

<תומר רוזנר: הוועדה בישיבה הקודמת ביקשה לשנות את התנאים הללו ואני מבין שיש איזשהו סיכום בעניין.

דוד אמסלם: כבר בישיבה הקודמת אנחנו דיברנו על כך שבפרמטרים זה יהיה די דומה למה שקורה בשאר התכניות שמובאות לוותמ"ל.

דוד אמסלם: זה אומר גם הנושא של יחידות הדיור, גם הנושא של אחוזי הבעלות.

דוד אמסלם: מה שנשאר לנו פתוח, אני אז חשבתי שלא צריך להיות הבדל בין בעלים אחד או מאה בעלים ומבחינתנו זה היינו הך וזה מפני שאני באתי מזווית של יחידות הדיור.

דוד אמסלם: מה שמעניין אותי אלה יחידות הדיור.

דוד אמסלם: על זה נסוב הוויכוח.

דוד אמסלם: משרד המשפטים מתנגד לעניין מסיבותיו שלו שכרגע לא חשובות.

דוד אמסלם: היו לו נימוקים אחרים שלא קיבלתי אותם אבל בוודאי שיש להם משקל.

דוד אמסלם: אנחנו דיברנו עם משרד המשפטים ובסופו של דבר סיכמנו שלגבי הנושא של הבעלים, ורק על זה דיברנו וזה היה הוויכוח היחיד, מספר הבעלים, סיכמנו שאם המדינה היא חלק מהבעלים - - -

<תומר רוזנר: מקרקעי ישראל.

<תומר רוזנר: אם יש מקרקעי ישראל.

דוד אמסלם: אם יש מקרקעי ישראל, אנחנו מדברים על מינימום של חמישה בעלים.

דוד אמסלם: אם המדינה או המינהל אין לו חלק במתחם, אנחנו נגיע למינימום של עשרה בעלים.

דוד אמסלם: זאת הפשרה שעשינו עם המדינה.

דוד אמסלם: אני בדרך כלל לא עושה פשרות מהסוג הזה כי אם אני מאמין ברמה המקצועית שזה צריך ללכת לכיוון מסוים, אני הולך.

דוד אמסלם: אני אמרתי גם לארז שבדרך כלל אני לא מנהל דיונים כאלה.

דוד אמסלם: מי שמכיר אותי, יודע.

דוד אמסלם: אני לוקח את העסק, אני מתקדם אתו.

דוד אמסלם: המדינה תמיד, בכל שלב, יכולה לעשות את מה שהיא מבינה.

דוד אמסלם: יש לה אופציות בחקיקה לעצור ולשנות.

דוד אמסלם: אני לא הממשלה.

דוד אמסלם: היות ואני מעריך מאוד גם את ארז ואת הצוות שלו, גם ברמה האישית וגם ברמה המקצועית, לכן הלכנו לכיוון הזה.

דוד אמסלם: אני מקווה שבזה אנחנו פותרים את העניין הזה.

<תומר רוזנר: לגבי שאר התנאים.

דוד אמסלם: לגבי שאר התנאים, כמו שדיברנו אז.

<תומר רוזנר: נשאר 15 אחוזים?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא דיברנו על 15 אחוזים.

דוד אמסלם: אנחנו הורדנו את העניין הזה.

דוד אמסלם: לא עניינו אותנו האחוזים.

<ארז קמיניץ: אבל אם מורידים את האחוזים, יוצא שיכול להיות גם אחוז אחד למישהו מהם וזה אומר 99 אחוזים לאחרים.

<ארז קמיניץ: את זה אני לא מכיר.

<מירי כהן: לא דיברנו על זה.

דוד אמסלם: לא דיברנו על זה.

דוד אמסלם: בוא נגיד שאם יש חמישה בעלים - - -

<ארז קמיניץ: חמישה בעלים, בסדר, אפשר להעלות את האחוזים קצת.

דוד אמסלם: צמצמנו את האחוזים.

דוד אמסלם: בעלים, לא יימנה אחד שהוא פחות מחמישה אחוזים כבעלים.

דוד אמסלם: אפשר להגיע לזה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לא יהיה מישהו שיבוא ויחלק אחוז פה ואחוז שם.

<ארז קמיניץ: אני לא רוצה בעל שליטה במקום.

<ארז קמיניץ: זה מה שאני לא רוצה.

<ארז קמיניץ: אני רוצה באמת תכניות.

<ארז קמיניץ: אם אתה עושה חמישה אחוזים, יוצא שיש נגיד ארבעה עם חמישה, זה עשרים, ויש שם מישהו עם שמונים אחוזים.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: הפוך.

דוד אמסלם: אני חשבתי שלא יקרה מצב שנניח מישהו רוצה לקדם משהו בוותמ"ל והוא הבעלים, אז הוא ילך וימכור אחוז פה ואחוז שם.

<ארז קמיניץ: גם זה יכול לקרות.

דוד אמסלם: חשבתי עכשיו תוך כדי תנועה, תוך כדי דברים, שנגיד בעלים ייחשב למישהו שמינימום יש לו חמישה אחוזים.

דוד אמסלם: אין לי בעיה שזה יהיה מינימום שבעה אחוזים או משהו כזה כדי שלא יקרה מצב שמישהו עושה כאן פיקציה.

<מירי כהן: השאלה אם יש רף עליון.

דוד אמסלם: אם אנחנו מדברים על מינימום עשרה, ואם אנחנו נותנים נניח מינימום חמישה אחוזים או שבעה אחוזים, זה אומר שתשעה חייבים להיות - נניח אנחנו נותנים לתשעה את הרף הכי נמוך, כבר הגענו כמעט למעל חמישים אחוזים.

דוד אמסלם: אין חלוקה אחרת.

דוד אמסלם: לא יכולה להיות חלוקה אחרת.

<מירי כהן: לא.

<מירי כהן: רף נמוך, אנחנו לא יכולים לעשות.

דוד אמסלם: נגיד חמישה אחוזים המינימום.

דוד אמסלם: יש תשעה עם חמישה אחוזים מול 55 אחוזים.

<ארז קמיניץ: אני מבקש להפחית את זה לפחות מזה.

דוד אמסלם: שישה אחוזים.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: אם אלה שבעה אחוזים, זה כבר 63 אחוזים.

<ארז קמיניץ: אני מבין מה אתה אומר.

<ארז קמיניץ: אני רק אומר קודם כל לבדוק.

<ארז קמיניץ: אפשר ללכת על רף תחתון.

<מירי כהן: לא.

<מירי כהן: אי אפשר.

<אמיר הלר: זה יכול ליצור מצב הפוך.

<מירי כהן: ממש לא.

<מירי כהן: זה לא טוב.

<תומר רוזנר: תגידי איזה רף עליון את רוצה.

<תומר רוזנר: עשרים אחוזים?

<תומר רוזנר: תעשי רף עליון של עשרים אחוזים.

<ארז קמיניץ: את צריכה שיהיו לך תשעה עם שבעה אחוזים.

<ארז קמיניץ: יכולים להיות עוד חמישים עם חצי אחוז.

<מירי כהן: זה עניין של חלוקה שלנו.

<ארז קמיניץ: זה נכון.

דוד אמסלם: בואו נסכם שאחד מהבעלים לא יהיה מעל חמישים אחוזים לבדו.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: חמישים אחוזים זה יותר מדי.

<ארז קמיניץ: הכנסת אותי לעוד ויכוח.

<ארז קמיניץ: היינו ב-15.

דוד אמסלם: אנחנו בעצם הורדנו את כל ההגבלות האלה.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: את זה לא הורדתם.

<ארז קמיניץ: אתם דיברתם על זה?

דוד אמסלם: ודאי.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: לא דיברתם על זה.

<תומר רוזנר: זה נובע מכך שאתה אמרת בעלים אחד.

דוד אמסלם: אני אמרתי בעלים אחד.

דוד אמסלם: בעלים אחד גוזר את הכול ולכן הורדנו.

דוד אמסלם: אני אמרתי שאני לא מקבל את ההתניות האלה בכלל.

דוד אמסלם: עברנו על התנאים.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: על זה לא דיברנו.

דוד אמסלם: היות ואתה לא דיברת אתי, זה נכון, אבל מתוך הן אני למד לאו.

דוד אמסלם: הרי היו ארבעה תנאים.

דוד אמסלם: אתה דיברת אתי על אחד, אז הבנתי שכל השאר בסדר.

<ארז קמיניץ: ההיקשים הלוגיים המשפטיים של אדוני, אני חייב לשבח אותם אבל אני מודה שעל הנקודה הזאת לא דיברנו לא בגלל שזה הסדר שלילי.

<ארז קמיניץ: אני פשוט לא חשבתי שצריך לדבר על זה.

<ארז קמיניץ: אני מוכן להעלות את זה קצת כי ירדנו מחמישים בעלים לעשרה בעלים, אז נעלה את זה לעשרים אחוזים, אבל חמישים אחוזים אומרים שיש מישהו אחד שזאת התכנית שלו ולא לזה הכוונה.

דוד אמסלם: בסדר.

<ארז קמיניץ: רף מינימלי לא צריך.

<מירי כהן: בלי רף מינימלי.

דוד אמסלם: לגבי רף מינימלי, הם צודקים.

דוד אמסלם: נשאר 750.

<תומר רוזנר: על זה דיברתי.

<תומר רוזנר: זה יורד מ-1,500 ל-750.

<תומר רוזנר: בסדר.

<אמיר הלר: לא הבנו מה נסגר לגבי האחוזים של מקסימום בעלים אחד.

דוד אמסלם: עשרים אחוזים.

<ארז קמיניץ: זה משאיר הרבה מאוד תכניות בחוץ.

<אמיר הלר: זה משאיר בחוץ הרבה יזמים פרטיים שמובילים תכניות.

<ארז קמיניץ: הרבה יחידות דיור.

<ארז קמיניץ: אני לא מסתכל על היזמים.

<אמיר הלר: העניין של בעלים של מעל חמישים אחוזים, אני מבין את אדוני.

<ארז קמיניץ: יישר כוח גם לנציג הקבלנים שלמד איך לדבר ליושב ראש הוועדה.

<ארז קמיניץ: שאפו.

<אמיר הלר: אל תחלק לי מחמאות כאלה.

<ארז קמיניץ: למה לא?

<אמיר הלר: אני מעדיף להישאר בלי מחמאות כאלה.

דוד אמסלם: מה שאומר ארז, הוא אומר לך יישר כוח על זה שכנראה אתם לא כל כך רוצים לבנות אבל אתם עוזרים למדינה לתת לאנשים יחידות דיור.

דוד אמסלם: זאת המוטיבציה.

<אמיר הלר: המוטיבציה הדדית.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אמיר, בוא נשאיר את זה כך.

דוד אמסלם: אני רוצה לקדם את הנושא.

דוד אמסלם: אני מאוד מעריך את ארז, אני מעריך את הנשמה שלו ואת הניסיון שלו, גם אם אני חולק עליו, אבל הוא לא מדבר דברים שאין בהם טעם.

דוד אמסלם: גם אם אני לא מסכים אתו, זה לא שחור-לבן.

דוד אמסלם: לי יש דעה א', הוא אומר דעה ב', אני משוכנע שאני צודק אבל אני לא בטוח בזה במאה אחוזים כי יש צדדים לכאן ולכאן.

דוד אמסלם: אני מכבד את זה.

דוד אמסלם: לכן כל מספר זוכה.

דוד אמסלם: גם אם הוא היה אומר לי 25 אחוזים, גם זה היה בסדר.

דוד אמסלם: עכשיו היו 15 אחוזים ואני חשבתי שאולי נעלה את זה ל-25, הוא אמר עשרים אחוזים ואני אמרתי בסדר.

דוד אמסלם: עשינו שוק מחנה יהודה קטן ונגמר.

<תומר רוזנר: לגבי הוועדה המסננת.

<תומר רוזנר: בעקבות הדברים שסיכמתם.

דוד אמסלם: לגבי הוועדה.

דוד אמסלם: אני דיברתי עם תומר, ותגידי לי את, מירי, מה העניין.

דוד אמסלם: היו לי שיחות עם ארז ואני הבנתי את החששות.

דוד אמסלם: בסך הכול אחד הטיעונים שלי היה שגם אם אתה עומד בכל התנאים, זה לא בהכרח שאתה בא לוותמ"ל.

דוד אמסלם: יש ועדה והוועדה מסננת.

דוד אמסלם: היא אומרת, תקשיב, לי יש עוד שיקולים מעבר לזה כמו החשיבות של המקום, התכנית, המרקם, לפעמים אני רוצה לדחוף דווקא בעיר מסוימת בגלל שיקולים אחרים וכולי.

דוד אמסלם: לכן הוועדה הזאת מסננת והיא מכניסה שיקולים נוספים מעבר לשיקולים התכנוניים הנקודתיים.

דוד אמסלם: הבנתי שיושב ראש הוועדה הוא יושב ראש הוותמ"ל.

<מירי כהן: לא.

<מירי כהן: מנהל מינהל התכנון.

<מירי כהן: יושב ראש הוותמ"ל הוא מהאוצר, מנהל מינהל התכנון, שהיא גם הממליצה על ההחלטות מכוח החוק.

<מירי כהן: הוא יהיה יושב ראש הוועדה.

דוד אמסלם: ארז, לאחר שדיברנו והבנתי את העניין, אני חושב שכדאי שאולי תציע אפילו לחזק גורמים מקצועיים בוועדה, אפילו שהם חיצוניים, כדי שייתנו איזשהו איזון לעסק הזה.

<מירי כהן: הכנסנו מהנדס.

<ארז קמיניץ: יש נציג למשרד המשפטים, לנציג האוצר, מנהל מינהל תכנון, נציג הרשויות.

דוד אמסלם: זה נראה לך מספיק מאוזן?

<מירי כהן: לא צריך ועדה יותר מדי גדולה.

<ארז קמיניץ: לא, לא צריך.

דוד אמסלם: אני מסכים.

דוד אמסלם: מירי, אני מסכים.

דוד אמסלם: שלא תהיה ועדה גדולה וייקח לכנס אותה שנים.

<תומר רוזנר: הדבר היחיד שכן הייתי רוצה לשנות בהקשר הזה, שני דברים שהייתי חושב שכדאי שתשקלו לשנות אותם.

<תומר רוזנר: האחד, הוועדה היא בהרכב זוגי של ארבעה חברים ואני מציע להעניק לנציג שר המשפטים קול כפול במקרה שצריך.

<מירי כהן: לא.

<מירי כהן: ממש לא.

דוד אמסלם: יש לי רעיון.

דוד אמסלם: אני יודע על מה דברים נופלים.

דוד אמסלם: לפעמים זה נופל על מי יפתח ראשון את בקבוק השתייה.

דוד אמסלם: אני מציע לפתור דבר אחד.

דוד אמסלם: ארבעה חברים, זה לא טוב.

דוד אמסלם: אם תעשו חמישה, יהיה הכי טוב ואז אף אחד לא ירגיש מספיק חשוב.

<ארז קמיניץ: בסדר.

<תומר רוזנר: נציג משרד השיכון.

<מירי כהן: להוסיף את משרד השיכון.

דוד אמסלם: בסדר.

<תומר רוזנר: הדבר השני שכדאי לשקול הוא להוסיף במסגרת רשימת השיקולים שאחד השיקולים שהועדה תשקול הוא מספר הבעלים שיש כי כרגע זה לא מופיע כשיקול.

<תומר רוזנר: ככל שיש יותר בעלים, היא תרצה.

<מירי כהן: אין בעיה.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: אתה מדבר על הוועדה המסננת.

דוד אמסלם: הוועדה המסננת, לטעמי, אם אתם שואלים אותי, צריך להשאיר לה שיקול דעת רחב ביותר.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש שיקולים שלא חשבנו עליהם עכשיו.

דוד אמסלם: לא יודע.

<ארז קמיניץ: זה חלק מהשיקולים.

<תומר רוזנר: יש לה שיקולים.

<ארז קמיניץ: אין כאן רשימה סגורה.

<תומר רוזנר: יש לה שיקול דעת רחב אבל יש לה רשימת שיקולים שהיא צריכה לשקול אותם.

דוד אמסלם: שהיא חייבת.

<תומר רוזנר: כן.

<תומר רוזנר: זאת לא רשימה סגורה.

<תומר רוזנר: הנושא האחרון בהקשר הזה.

<תומר רוזנר: כיוון שהוועדה היא ועדה מייעצת לממשלה, אנחנו מבקשים לשקול שיובהר שבמצב שבו הוועדה המייעצת ממליצה שלא לקדם את התכנית, בזה נגמר העניין.

דוד אמסלם: לא מערערים עליה.

<תומר רוזנר: אין אפשרות שאם הוועדה המסננת אמרה לא, אפשר ללכת לממשלה ולומר לה בכל זאת תדוני.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: אי אפשר שהממשלה תקבל את כל הבקשות.

דוד אמסלם: זאת שאלה מקצועית.

<תומר רוזנר: אתה אומר לא כי אתה מסכים או לא מסכים?

<ארז קמיניץ: אני מסכים.

<ארז קמיניץ: אי אפשר ללכת לממשלה עם כל הבקשות.

דוד אמסלם: זה לא נשמע לי הגיוני כי אחרת בוא נעשה את הממשלה ועדה מסננת.

<תומר רוזנר: אתם מסכימים לזה?

<ארז קמיניץ: כן.

<מירי כהן: זאת החלטה מינהלית.

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: החלטה מינהלית רגילה כאשר מדובר בתוך המדינה, זה כאשר הוועדה המסננת אומרת לא, זה נעצר באופן טבעי.

<ארז קמיניץ: בסדר, כי זאת המדינה.

<תומר רוזנר: לכן אני אומר.

<ארז קמיניץ: אחרת אתה צריך גם ערר על הוועדה הזאת.

<ארז קמיניץ: שלא ילך לבג"ץ.

<תומר רוזנר: אי אפשר לפצל את העניין.

<תומר רוזנר: זאת אותה החלטה.

<תומר רוזנר: הוועדה המייעצת ממליצה במסגרת הליך להכרזה.

<תומר רוזנר: היא לא ממליצה על שום דבר אחר.

<ארז קמיניץ: על זה אתה אומר שהממשלה לא תקבל.

<תומר רוזנר: אי אפשר להביא לממשלה.

<ארז קמיניץ: נגיד קבלן לא מרוצה מהחלטת הוועדה - - -

<תומר רוזנר: בונה.

<ארז קמיניץ: בונה.

<ארז קמיניץ: סליחה.

<ארז קמיניץ: בונה עם הרבה יחידות דיור והוא רוצה לומר איך לא קיבלו אותו, הוא עושה את הכול לטובת המדינה, המון יחידות דיור ואיך לא קיבלו אותו.

דוד אמסלם: עושה מילואים ומשלם מס הכנסה.

<ארז קמיניץ: עושה מילואים, משלם מס הכנסה ורוצה לבנות המון דירות לטובת מדינת ישראל ולחימה במשבר הדיור.

<ארז קמיניץ: בסוף הוא נדחה.

<ארז קמיניץ: הוא יחכה להחלטת הממשלה?

<תומר רוזנר: לא, לא תהיה החלטת ממשלה.

<ארז קמיניץ: אני אומר לטובתו של אותו יזם.

<ארז קמיניץ: איך הוא עותר על החלטת הוועדה?

<תומר רוזנר: הוא עותר לבג"ץ.

<ארז קמיניץ: אי אפשר בג"ץ.

<תומר רוזנר: אפשר לומר את ההסדר הבא: אם הוועדה המסננת מחליטה לא, הולכים לבית משפט מחוזי כי אז נעצר ההליך.

<ארז קמיניץ: בסדר.

<ארז קמיניץ: אין בעיה.

<תומר רוזנר: אם הממשלה מחליטה לא, מה נעשה?

<ארז קמיניץ: אמירת לא של הממשלה הולכת לבג"ץ.

<תומר רוזנר: נראה לי קצת מוזר.

<ארז קמיניץ: אבל אין מה לעשות.

<ארז קמיניץ: זאת החלטת ממשלה.

דוד אמסלם: מה זה הממשלה תגיד לא?

דוד אמסלם: אחרי כל ההליכים?

<ארז קמיניץ: היא לא תגיד לא.

<מירי כהן: אני רוצה לומר לכם משהו מבחינה מינהלית.

<מירי כהן: הרי קבענו שפעמיים בשנה הוועדה עולה עם המלצות הצוות.

<מירי כהן: כשהיא תעלה עם המלצות הצוות, היא יכולה גם להקריא לממשלה את אותם מתחמים שהיא החליטה לא להמליץ עליהם.

<מירי כהן: ברגע זה יש החלטה שאפשר לעתור עליה.

<ארז קמיניץ: לא, אבל אז הממשלה תצטרך לראות את כל הנתונים.

דוד אמסלם: אני אסכם את זה.

דוד אמסלם: ההסדר בסך הכול נשמע לי סביר.

דוד אמסלם: אם הוועדה קיבלה החלטה שכן, אני מניח שאף אחד לא יעתור.

דוד אמסלם: אם היא קיבלה החלטה שלא, הבן אדם רוצה לעתור על ההחלטה.

דוד אמסלם: אנחנו חיים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: בסוף אנחנו צריכים לתת לו אופציית עתירה.

דוד אמסלם: ארז אומר שלסתום את העליון, לא נשמע הגיוני כי הוא ידון עכשיו עוד חמישים שנים?

דוד אמסלם: שילך בווקטור יותר קצר לבית המשפט המחוזי.

דוד אמסלם: בסדר?

<מירי כהן: כן.

דוד אמסלם: נניח שהוא עבר את הוועדה המייעצת, עבר את הוותמ"ל והממשלה פתאום החליטה שהיא לא רוצה.

דוד אמסלם: זה כבר חייב לבוא לעליון.

דוד אמסלם: זה ההליך.

דוד אמסלם: אני לא רואה משהו אחר.

<תומר רוזנר: לפי מה שאנחנו קוראים כאן בתוספת לחוק בית המשפט לעניינים מינהליים, לכאורה ההחלטות האלה הולכות לבית משפט לעניינים מינהליים כיוון שמדובר על החלטות בענייני תכנון ובנייה למעט בנייני תכנית מתאר ארצית או מחוזית או החלטות של שר הפנים.

<תומר רוזנר: כך זה כתוב.

<דקלה פרסקו: החלטות של הוותמ"ל?

<תומר רוזנר: לא כתוב כאן החלטות ממשלה.

<דקלה פרסקו: החלטות הממשלה לעניין ההכרזות הולכות לעליון.

<תומר רוזנר: זאת שאלה מעניינת.

<תומר רוזנר: אני לא יודע.

<דקלה פרסקו: אני אומרת.

<דקלה פרסקו: היום זאת הפרקטיקה.

<קריאה: יש כבר עתירות כאלה בקנה.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע הצעה.

דוד אמסלם: היות ובענייני תכנון אנחנו עסקינן ואנחנו עכשיו משנים את החוק - - -

<תומר רוזנר: אפשר לתקן את זה.

דוד אמסלם: אחרי כן תבדקו.

<תומר רוזנר: אם כן, מה הסיכום?

דוד אמסלם: הסיכום שההליך אותו סגרתם, הוא נשמע לי הכי הגיוני.

דוד אמסלם: הבן אדם עותר למחוזי והממשלה, אם למישהו יש עניין אחרי החלטת ממשלה, הולך לעליון.

דוד אמסלם: אם זה עדיין לא מוסדר, בואו נסדיר את זה.

<ארז קמיניץ: על החלטת שר הפנים אתה הולך לבג"ץ ועל החלטת ממשלה לא.

<ארז קמיניץ: צריך להוסיף.

<תומר רוזנר: אנחנו נתקן בתיקון עקיף בחוק בתי משפט לעניינים מינהליים.

<ארז קמיניץ: זה גם לא שר הפנים.

<ארז קמיניץ: זה שר האוצר.

<תומר רוזנר: אנחנו נציע תיקון עקיף.

<תומר רוזנר: אנחנו נציע שני תיקונים.

<תומר רוזנר: האחד, התיקון שיאמר שכאשר הוועדה המייעצת מחליטה שלא לקדם את העניין, זה לא מגיע לממשלה.

<תומר רוזנר: התיקון השני הוא תיקון עקיף בחוק בתי משפט לעניינים מינהליים שיאמר שבהחלטות סירוב של הוועדה המייעצת ילכו לעתירה מינהלית.

<תומר רוזנר: אנחנו נבהיר את התוספת לחוק בתי משפט לעניינים מינהליים כך שהחלטות ממשלה או של שר האוצר לא יובאו לדיון בפני בתי המשפט לעניינים מינהליים.

דוד אמסלם: מצוין.

דוד אמסלם: יש לנו עוד משהו?

<תומר רוזנר: זה בהקשר הזה של הנושא של המקרקעין.

<רם אלמוג: המשרד להגנת הסביבה.

<רם אלמוג: לעניין הוועדה.

<רם אלמוג: אמרת נכון שצריכה להיות חמישייה.

<רם אלמוג: זה נכון יותר מבחינת היכולת.

דוד אמסלם: אתה אומר שזה יהיה אתם.

<רם אלמוג: אנחנו מציעים את עצמנו.

<רם אלמוג: אני חושב שציבורית זה יכול להיות יותר מאוזן ויותר נכון שכך יהיה.

דוד אמסלם: אני באופן אישי לא מתנגד לשום רעיון כזה.

דוד אמסלם: אני לא מרכיב את הוועדה.

<מירי כהן: בעיני שיכון יותר רלוונטי.

<ארז קמיניץ: יש לי הצעה אחרת.

<ארז קמיניץ: אתה הרי מבין מה הולך לקרות עכשיו.

<ארז קמיניץ: אולי נעשה קול כפול למנהל מינהל התכנון?

<תומר רוזנר: לא.

<ארז קמיניץ: אני מבין שכל משרד ירצה להיות.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: יש הבדל מהותי בין משרד השיכון שתפקידו לבנות שיכונים לבין משרד אחר, עם כל הכבוד לו.

<ארז קמיניץ: גם הוועדה המייעצת הזו צריכה להיות מאוזנת.

דוד אמסלם: כשאני שמעתי משרד השיכון, אני שמחתי כי אני חושב שאתה מחבר את האנשים שרלוונטיים לעניין מתחילת הדרך ולכן הם לא מתנגדים לך בהמשך כי אלה האנשים הרלוונטיים.

דוד אמסלם: אולי מחר משרד הביטחון יוכנס כי הוא בונה את סירקין?

דוד אמסלם: אני רואה את משרד השיכון בלב העניין.

דוד אמסלם: הוא בונה.

דוד אמסלם: הוא הרי אמור להוביל את כל הבינוי.

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: אנחנו מתנגדים לסיכום.

דוד אמסלם: איך לא?

דוד אמסלם: דרך אגב, שאתם תתמכו במשהו, תגידו לי לפני כן ואני אביא לכאן עוגה.

<קריאה: לא.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: הם תומכים בהרבה דברים.

<מירה סלומון: זה די מובן מאליו שאנחנו מתנגדים למהלך שהוא עוקף את מוסדות התכנון הרגילים ומגיע ישירות לוותמ"ל.

<מירה סלומון: זה די ברור וזה טבעי שנתנגד למצב כזה, במיוחד שמדובר בקרקע מרובת בעלים מהם מינימום חמישים בעלים הופכים להיות למינימום עשרה בעלים או כאשר מדובר בקרקע שכוללת גם בעלות של רשות מקרקעי ישראל ויהיו חמישה בעלים.

<מירה סלומון: זאת התנגדות שהיא מובנת.

דוד אמסלם: איך לא?

<מירה סלומון: אנחנו סבורים שמדובר בהליך שהוא עוקף את מוסדות התכנון הרגילים.

<שרית דנה: לא רק את המוסדות.

<שרית דנה: ועדה מקומית יכולה לאשר תכנית כוללנית.

<שרית דנה: רק לפני שנתיים הלכתם על מהלך חוקתי שמעביר סמכות לוועדה המקומית, אושרה תכנית כוללנית, שנייה לאחר מכן בעלים פרטי יכול להוביל מהלך שנוגד את כל התכנון ואת כל חלוקת הסמכויות.

דוד אמסלם: אני אענה לעניין הזה.

דוד אמסלם: אמרתי לארז שסוגיית הוותמ"ל, אף אחד לא חושב שזה דבר שבעצם בשאיפה של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הרי אם היינו חושבים שזה ההליך הרצוי, אני מניח שהמדינה, מאז קום המדינה, היינו לוקחים את הוותמ"ל וזהו.

דוד אמסלם: אבל יש כאן אילוץ אחר שהוא אילוץ הדיור ולכן הרבה פעמים, כשיש לך דברים מהסוג הזה, לפעמים אתה אומר לעשות לה' הפרו תורתך.

דוד אמסלם: לפעמים אתה הולך ועושה איזושהי פעולה שאתה פותר בעיה אחת ומייצר בעיה אחרת ובאיזונים אתה חושב שכדאי לך בתקופה הזאת דווקא לפתור את הבעיה היותר אקוטית מבחינתך.

דוד אמסלם: זה לב העניין בכל הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אמרתי לארז, ואני בכלל מציע למדינה וגם לנו, שאני חושב שסיפור הוותמ"ל מלכתחילה היה צריך להיות מתוחם במספר יחידות הדיור שנמצא בגירעון שהמדינה מחליטה כרגע לצמצם אותו.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לוותמ"ל הייתי נותן שני פרמטרים או שתי התניות כאשר האחת היא הזמן והשנייה יחידות הדיור ומה שבא לפני.

דוד אמסלם: בוודאי שהוותמ"ל הזה צריך להיעלם מן העולם והרי הוא ייעלם באיזשהו שלב כי זה דבר שהוא לא טבעי.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: אף אחד לא רוצה אותו כל הזמן.

דוד אמסלם: אם אני אהיה יושב ראש ועדת הפנים עוד כמה שנים, אני אבטל אותו.

דוד אמסלם: אני איזום את המהלך לבטל אותו כשהוא לא יהיה רלוונטי.

דוד אמסלם: בהגדרה הוא פוגע בתכנון.

דוד אמסלם: בהגדרה.

דוד אמסלם: אני קובע את זה.

דוד אמסלם: היות והמדינה יצאה לדרך, אני לא יודע מי היה ומי החליט על העניין, אבל אם אני הייתי יושב ראש ועדת הפנין, כאן זה לא היה עובר כך.

דוד אמסלם: אם אתם מדברים על גירעון של חמישים אלף יחידות דיור, בואו נדבר על זה.

דוד אמסלם: אני יודע שטבעם של פקידים היא שגם כאשר נעלמת הסיבה, הם ממשיכים.

דוד אמסלם: יש כאן הרבה מוסדות במדינת ישראל שעד היום אני לא יודע למה הם קיימים.

דוד אמסלם: הם היו נכונים לזמנם אבל הם לא רלוונטיים היום אבל הם ממשיכים לנשום, לבעוט, לאכול.

דוד אמסלם: זה מה שיקרה גם כאן.

דוד אמסלם: אם לא יהיה כאן יושב ראש ועדת פנים או שר שאין לו עניין לשחרר סמכות, הנה, תראי מה קורה כאן.

דוד אמסלם: הוויכוח כאן תמיד קורה לי.

דוד אמסלם: לפני שהוא דיבר, אני ידעתי מה הוא רוצה לבקש.

דוד אמסלם: עשיתי כאן דיון על שלטים, אתם לא תאמינו.

דוד אמסלם: את היית בדיון על השלטים.

דוד אמסלם: אחד ההזויים ביותר.

דוד אמסלם: באה פיצוציה ואומרת למה היא צריכה שבעה שלטים.

דוד אמסלם: יש לה שלט אחד שאומר לא למכור סיגריות, שלט אחד אומר לא למכור אלכוהול, שלט אחד אומר שאסור לו למכור אלכוהול מתחת לגיל 16.

דוד אמסלם: בקיצור, יש שבעה שלטים.

דוד אמסלם: אמרו בואו נעשה שלט אחד יפה ומסודר.

דוד אמסלם: לא תאמינו מה קרה כאן, כולל ערעור של השרים.

<תומר רוזנר: הסתייגות.

דוד אמסלם: הסתייגויות שרים.

<קריאה: מה יהיה כתוב בשלט האחד הזה?

דוד אמסלם: אותו הדבר.

דוד אמסלם: אותם דברים אבל נרכז אותם בשלט אחד.

<קריאה: בעברית?

דוד אמסלם: בעברית.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין, אתמול בכנסת שר הבריאות כותב לי מכתב על השלט.

דוד אמסלם: השר לביטחון פנים כועס עלי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אמרתי, כולה שלט.

דוד אמסלם: חשבתי שאני בא לכאן לדיון של ארבע דקות ומצאתי את עצמי עושה שני דיונים של שעתיים על שלט.

דוד אמסלם: כל זה כי למה השר הזה מוותר על הגודל של השלט שהוא קובע אותו היום.

דוד אמסלם: זה מה שקורה לי.

<מירה סלומון: אדוני, הדיון על תכנון הוא לא מלחמה על כבוד או על כיבודים והוא לא על זכות וסמכות לקבוע משהו אזוטרי.

<מירה סלומון: הדיון על תכנון הוא דיון אמיתי, עמוק, מהותי ואם אדוני סבור שהוותמ"ל, לידתו בחטא - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא הבנת אותי.

דוד אמסלם: אני נתתי את הדוגמה הזאת בדיוק מהזווית ההפוכה.

דוד אמסלם: אני טוען שהוותמ"ל ימשיך לחיות כי בממשלה אף אחד לא ירצה לוותר על הסמכות.

<מירה סלומון: אם אדוני סבור שזה כך, צריך לצמצם את הסמכויות של הוותמ"ל.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני כרגע לא עוסק בחוק הוותמ"ל עצמו בהיבט של מה לוחות הזמנים שלו ואיך הוא נבנה.

דוד אמסלם: אני לא בא עכשיו לתקן את כל בראשית.

דוד אמסלם: אני רק אומר שמהניסיון שלי אני יודע – ואת זה אני אומר לך, ארז – שאם מישהו לא יעצור את זה, זה ימשיך לשייט בחלל עוד שלושים שנים.

<ארז קמיניץ: חוק הוותמ"ל כשלעצמו הוא בהוראת שעה.

<ארז קמיניץ: אני לא זוכר בדיוק מתי היא נגמרת.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר זה בהוראת שעה במיוחד מהסיבה הזאת.

<ארז קמיניץ: אני שומע מכל מיני מקורות שאנחנו מצליחים לעצור את העלייה, נכון יוצר?

<ארז קמיניץ: עם ההנד-ברקס עצרנו עכשיו את המחירים ואנחנו תכף נחווה ירידה במובן שבמצב שבו המדינה מצליחה להתגבר על המשבר, תצטרך לעשות היערכות מחודשת לכל הסוגיה הזאת.

<ארז קמיניץ: אני מסכים לחלוטין שהוותמ"ל - ואתה יודע, אמרת את זה בעצמך – הוא מכשיר מאוד מאוד דורסני, הוא דורס את התכנון גם ברמה המוסדית, גם בהליכי תכנון וגם בתכנון עצמו כפי שנאמר.

<ארז קמיניץ: רק תמ"א 35 נסוגה בפניו.

<ארז קמיניץ: במובנים האלה אנחנו חייבים להיות זהירים בהפעלתו של המכשיר הזה.

<ארז קמיניץ: אני אומר את זה לחבריי אנשי היזמות הפרטית שבסופו של דבר אנחנו לא מחפשים יזם פרטי אלא אנחנו מחפשים מצב שבו התכנית תקועה בגלל ריבוי בעלים.

<ארז קמיניץ: אני אומר את זה, זאת הייתה המטרה המקורית של התיקון הזה ואנחנו נחפש את התכניות התקועות, תכניות שבגלל ריבוי בעלים - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, הלכה למעשה זה מה שיקרה.

<ארז קמיניץ: בגלל שהוועדה המחוזית לא מצליחה לחלץ אותן, את התכניות האלה אנחנו נחפש.

<ארז קמיניץ: כמו שהיושב ראש מכבד אותי, גם אני מכבד כמובן את היושב ראש ותפיסת העולם שלו היא שונה במקצת בעניין הזה, ושמעתם, הוא היה מגביל את זה בדרכים אחרות, אבל הגענו להסכמה להגיע לאיזשהו מקום באמצע בהקשר הזה.

<ארז קמיניץ: אני חייב להבהיר את הדברים מבחינתנו כי זאת הנקודה.

<ארז קמיניץ: הנקודה היא לא יזמות פרטית פר-סה אלא הנקודה היא פשוט מתחמים, מקומות בהם יש בעיה, בהם רשות מקרקעי ישראל – ובזה הסכמתי עם היושב ראש, יש מתחמים מעורבים – או משרד השיכון רוצים לקדם תכנית ויש להם פחות משמונים אחוזים או מקומות שבהם יש הרבה בעלים וקשה מאוד לחלץ את התכניות.

<ארז קמיניץ: יש לנו לא מעט כאלה במחוז מרכז ואנחנו רוצים להתקדם גם בהקשר הזה.

<ארז קמיניץ: אני לחלוטין מסכים עם היושב ראש ועם מה שנאמר כאן.

<ארז קמיניץ: אנחנו נצטרך להיות עם אצבע על הדופק.

<ארז קמיניץ: במקום שבו אין משבר דיור או שמצליחים להיפטר לאט לאט מהמשבר, ואני שומע כל הזמן וקורא עיתונים כמוכם, אני קורא את המספרים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ובשקט, שאף אחד לא ישמע, אני גם מתייעץ לפעמים עם השמאי הממשלתי הראשי ושואל מה הוא חושב על ירידת המחירים.

<ארז קמיניץ: כשאני עושה את זה, אני מבין שיש משהו, שקורה משהו בשוק ויכול מאוד להיות שאנחנו נמצאים באיזה סוג של שינוי ואנחנו נהיה עם אצבע על הדופק.

<ארז קמיניץ: אם שר האוצר יצליח להתגבר על המשבר הזה, בוודאי נבדוק שזה נכון ושיש התגברות אבל בוודאי אם זה המצב, אני מאוד מסכים עם אדוני, אנחנו נצטרך לחזור אחורה ולהגיד שהוותמ"ל עשה את שלו ואפשר להמשיך.

<מירי כהן: נשמח להיות במצב הזה.

<ארז קמיניץ: כולנו.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: בואו נמשיך עם ההערות.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

<אסף זנזורי: החברה להגנת הטבע.

<אסף זנזורי: אם זאת הוראת שעה ועברנו שלוש שנים מתוך ארבע השנים, אתה אומר שלא צריך להאריך, אבל זה עכשיו סתם מאריך בזה שאתה נותן עוד סמכויות.

<אסף זנזורי: אתה מאריך את החוק.

<אסף זנזורי: בסופו של דבר זה מה שיקרה ברמת הסמכויות בזמן כזה קצר.

<מירי כהן: החוק היה לארבע פלוס שתיים.

דוד אמסלם: מה שאני אמרתי, זה דבר מאוד פשוט.

דוד אמסלם: גם אני לא הגדרתי כמה זמן.

דוד אמסלם: יכול להיות שהמדינה תבוא ותגיד שהיא צריכה עוד שנתיים-שלוש לוותמ"ל.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: אני רק אמרתי לארז במובלע, והוא גם אמר שכך הוא נוהג, הוא עוקב אחרי העניין.

דוד אמסלם: הוא עם יד על הדופק.

דוד אמסלם: ברגע שהוא יבין שהכלי הזה סיים את תפקידו, מודים לכלי, מודים לכולם, חוזרים בחזרה למצב הרגיל שהוא המצב הטבעי והנכון.

דוד אמסלם: הרי אף אחד לא מתווכח על זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, תשתדלו לא לחזור על הערות ולא לחזק דברים שנאמרו שהם לא רלוונטיים.

דוד אמסלם: רק מה שרלוונטי למה שדיברנו.

<חזקיה העצני: לשכת שמאי המקרקעין.

<חזקיה העצני: קודם כל, הלשכה מברכת על הצעת החוק שעיקרה הרחבת סוגי התכניות המועדפות לדיור שניתן יהיה להביא בפני הוועדה.

<חזקיה העצני: לפי דברי ההסבר, בסעיף 3 מוצע כי גם קרקע הכללה במתחם פינוי בינוי.

<תומר רוזנר: אנחנו לא שם.

<תומר רוזנר: אנחנו מדברים על בעלים פרטיים.

<חזקיה העצני: זה קשור לנושא ועדת הסינון.

<חזקיה העצני: זה קשור לוועדת הסינון עליה דיברתם קודם.

<חזקיה העצני: בסעיף 3 מוצע - - -

דוד אמסלם: אנחנו עוד לא בסעיף.

<חזקיה העצני: דיברתם לפני רגע על ועדת הסינון.

<תומר רוזנר: לא על פינוי בינוי.

דוד אמסלם: לא על פינוי בינוי.

דוד אמסלם: אני עוד לא שם.

<חזקיה העצני: זה קשור לזה.

דוד אמסלם: אני נותן לך את זכות הדיבור כדי שתהיה רלוונטי למה שדיברנו קודם.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה לדבר אתי לגבי ההמשך, אמרתי לך, אנחנו עוד לא שם.

דוד אמסלם: נגיע לשם.

דוד אמסלם: תודה.

<אמיר הלר: אני חושב שנכון לתקן את שני הדיונים.

<אמיר הלר: הם אמרו שלוועדה המייעצת או לממשלה יגיעו המלצות שני דיונים בשנה.

<אמיר הלר: אני לא מבין למה ההגבלה הזאת.

<אמיר הלר: אני חושב שיכול להיות מינימום שתי פניות אבל שזה לא יוגבל.

<אמיר הלר: אם הממשלה חושבת שנכון להגיש שלוש או ארבע פעמים הכרזות על מתחמים, למה שזה יוגבל?

דוד אמסלם: אני אדיש לעניין.

<מירי כהן: אנחנו מוכנים להעלות את המספר לפעם ברבעון.

<תומר רוזנר: שלוש פעמים בשנה.

דוד אמסלם: נסכם שהם יעלו את זה לשלוש פעמים בשנה.

דוד אמסלם: במידה והם יחליטו שהם צריכים יותר, אצלם זאת שאלה של כלי תפעולי ואני לא נכנס לזה כרגע.

<מירי כהן: אבל זה בחוק.

<מירי כהן: הגבלנו את זה בחוק.

<אמיר הלר: לכן אני אומר לפחות.

<אמיר הלר: לא צריך להגביל.

דוד אמסלם: שלוש פעמים.

<ארז קמיניץ: צריך להגביל כי אחר כך עם כל תכנית נצטרך ללכת לממשלה.

<ארז קמיניץ: ברור שצריך להגביל.

דוד אמסלם: אחרי שסיימנו, מתחילים עכשיו הלחצים מכל הצדדים.

דוד אמסלם: הרעיון הוא להביא את זה למקום מאוזן כי אחרת לא היינו עושים הגבלה ואומרים שאם אתם רוצים להתכנס פעם בשבוע, תעשו פעם בשבוע.

דוד אמסלם: הרעיון הוא להשתמש בזה רק במקרים חריגים ובזמנים מאוד מאוד מצומצמים.

<אמיר הלר: הבנתי.

<אמיר הלר: ההערה הבאה, רק כדי להבין.

<אמיר הלר: דיברתם עם ארז על סוגיה אחת מתוך ארבע ורציתי ליישר קו ולהבין.

<אמיר הלר: ה-750 יחידות דיור - - -

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אתה לא צריך להדגיש.

דוד אמסלם: 750, אחוזי הבעלות לא יעלו על עשרים אחוזים.

דוד אמסלם: מה שדיברנו לגבי מספר הבעלים, כבר אמרנו.

<אמיר הלר: מעולה.

<אמיר הלר: הדבר הבא הוא מי רשאי להגיש תכנית.

<אמיר הלר: היום החוק הראשי, לפני התיקון, קובע שהמדינה או חברה ממשלתית, יש להם כמה אפשרויות וזאת המדינה ולא יזם פרטי.

<אמיר הלר: כאשר מדובר על תכניות פרטיות, למעשה יזם פרטי צריך להגיש את התכנית הזאת.

דוד אמסלם: ודאי.

<אמיר הלר: אז צריך תיקון בחוק.

דוד אמסלם: אם אנחנו מדברים על יזמים פרטיים, ארז, הרי זה ברור לחלוטין שאם אנחנו מדברים על יזמים פרטיים, נניח שיש עשרה יזמים פרטיים, אז מי יגיש את התכניות?

דוד אמסלם: המדינה תגיש את התכניות בשמם?

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: אני רוצה להסביר את הקונספט.

<ארז קמיניץ: תנו לנו לחשוב רגע על הדבר הזה.

<ארז קמיניץ: הקונספט הרי היה שאנחנו רוצים לחלץ תכניות עם ריבוי בעלים.

<ארז קמיניץ: במצבים כאלה בדרך כלל אף אחד מהצדדים לא יכול להגיש את התכנית ונשארת רק עם זה שמי שמגיש תכניות איחוד וחלוקה שלא בהסכמה, זה גוף ציבורי או המדינה או רשות מקומית.

<ארז קמיניץ: זה מה שקורה בדרך כלל.

<ארז קמיניץ: לכן אני רק מסביר את הקונספט עליו חשבנו ואתו באנו.

<ארז קמיניץ: באנו עם קונספט של תכניות מרובות בעלים שקשה לחלץ אותם, שהבן אדם היחיד שיכול לחלץ אותן זאת המדינה.

<ארז קמיניץ: בדרך כלל זה מה שקורה.

<ארז קמיניץ: תנו לי להתייעץ.

דוד אמסלם: אם המדינה שולטת גם על התכנית, אז מה כל התנאים?

<ארז קמיניץ: תן לי להתייעץ.

<שרית דנה: ארז, לדעתי אתם החלתם את הדין הרגיל ביחס לתכניות כאלה.

<ארז קמיניץ: לא.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

<תומר רוזנר: עמדתנו היא שמי שרשאי להגיש תכנית לפי סעיף 61(א) לחוק התכנון, יוכל להגיש גם כאן במקרה הזה.

<ארז קמיניץ: אתה מדבר על בעל עניין בקרקע?

<תומר רוזנר: כן.

<ארז קמיניץ: אבל אם אתה במושא?

<תומר רוזנר: לא משנה.

<תומר רוזנר: כמו תכנית רגילה.

<שרית דנה: קודם כל, תכנית רגילה.

<שרית דנה: אתה לא רוצה לעכב.

דוד אמסלם: מתקדמים.

<תומר רוזנר: את זה קיבלתם.

<תומר רוזנר: כן?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: בוודאי.

<אמיר הלר: הערה אחרונה לעניין הקרקע הפרטית ולא לעניינים אחרים.

<אמיר הלר: העניין של דיור בהישג יד.

<אמיר הלר: החוק מחייב שבכל תכנית יהיו לפחות 15 אחוזים דיור בהישג יד.

<אמיר הלר: בקרקע מדינה, אני מבין שהמדינה יכולה לשלוט ולהחליט והיא יכולה לשווק את הקרקע איך שהיא רוצה.

<אמיר הלר: בקרקע פרטית לא יוגשו תכניות אם זה יהיה התנאי כי זה מסכל את כל הכדאיות הכלכלית של התכנית.

<ארז קמיניץ: למה?

<אמיר הלר: ארז, לפני שתצעק, תבין את הדינמיקה כשאתה יושב עם ריבוי בעלים ומנסה להגיש אתם ביחד תכנית.

<אמיר הלר: גם כך מערכת הלחצים והאינטרס והרצון של כל אחד מהבעלים להגיש, הוא פחות.

<אמיר הלר: מבחינתו להמשיך לשבת.

<אמיר הלר: אתה כאינטרס מדינה לקדם את התכניות.

<אמיר הלר: עזוב את היזם ואת הציניות בתוך הדבר.

<אמיר הלר: כאינטרס מדינה לקדם את התכניות האלה, לקדם את יחידות הדיור האלה, אתה לא תראה את התכניות האלה מוגשות.

<אמיר הלר: יגידו לך, אין בעיה, נלך להליך רגיל, נשבור את הראש, יימשך עוד 10-15 שנים, יהיה בסדר.

<אמיר הלר: אף אחד שם לא לחוץ חוץ ממך כבעל אינטרס.

<ארז קמיניץ: אני מבין שקשה מאוד לחבר שני ישראלים, במיוחד עם לאום מאוד מאוד מסוים.

<ארז קמיניץ: אני מבין שקשה לחבר אותם.

<ארז קמיניץ: אבל הבוננזה שיש כאן - - -

<אמיר הלר: אין בוננזה.

<אמיר הלר: תפסיק להגיד את המילה הזאת.

<אמיר הלר: זאת לא בוננזה.

<אמיר הלר: תפסיק להגיד שאם המדינה תקד תכנית לבנייה, זאת בוננזה למישהו.

<אמיר הלר: זה תכנון יחידות דיור.

<ארז קמיניץ: להתגבר על הקלות בתמ"אות, להתגבר על מוסדות התכנון, אתה לא צריך ועדה מקומית, אתה הולך ישר לוותמ"ל, למוסד הארצי, לתכנית מפורטת.

<ארז קמיניץ: אתה מתגבר על תמ"מים, אתה מתגבר על תמ"א 22 ועל תמ"א 8, על כל התמ"אות ואתה אומר לי שמה שמפריע לך זה 15 אחוזים?

<אמיר הלר: בוא נעשה סדר.

<אמיר הלר: בתיקון הקודם של תיקון 101, ובכלל כל הכניסה של דיור בר השגה, אני הייתי עד לכל הדיונים שהתנהלו להכנסת הסעיף.

<אמיר הלר: בוא נגיד שהמדינה היא לא זאת שדחפה את הסעיף הזה, בלשון המעטה.

<אמיר הלר: יתרה מכך, אתה בתוך הדיונים האלה היית נגד.

<אמיר הלר: אתה לא יכול עכשיו להטיף לי ולהגיד לי עכשיו על בוננזות.

<אמיר הלר: יש כאן תכנון של קרקע.

<ארז קמיניץ: אני הייתי נגד כי יש עמדה ממשלתית ואני כפוף לעמדה ממשלתית.

<אמיר הלר: אל תגיד את הדבר הזה ואל תטיף לי.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: לגבי הנקודה שאמיר העלה, אני רוצה להגיד שהיא נקודה חשובה מאוד במובן זה שהמדינה, ברגע שהיא מחליטה החלטה שגם אם היא לא כלכלית, זאת הבעיה שלה וזה בסדר.

דוד אמסלם: המדינה יודעת לעשות החלטות לא כלכליות בגלל אינטרסים ציבוריים כאלה ואחרים.

דוד אמסלם: בקטע הפרטי זה קצת שונה.

דוד אמסלם: לכן אני מציע לכם שעד סוף הדיון תחליטו מה שתחליטו ותנו לי תשובה בעניין.

דוד אמסלם: אני לא מתכוון עכשיו לפתוח את העניין הזה.

<ארז קמיניץ: נחליט.

<ארז קמיניץ: אני רק רוצה לענות ולומר שמה שחל על המדינה, אלה שלושים אחוזים.

<ארז קמיניץ: אנחנו עומדים על השלושים אחוזים.

<ארז קמיניץ: יש לנו ויכוח מאוד מאוד קשה עם יזמים של המדינה, משרד השיכון ורשות מקרקעי ישראל, כשהם רוצים להוריד את האחוזים.

<ארז קמיניץ: הוגשה על הדבר הזה עתירה.

<ארז קמיניץ: קבענו בעניין הזה כללים.

<ארז קמיניץ: כאן אנחנו הורדנו את זה ל-15 אחוזים.

<מירי כהן: זה לא נכון שהמדינה עושה את זה במקומות לא כלכליים.

<מירי כהן: גם למדינה חשובה הכלכליות של הדיור להשכרה והיא עושה את זה רק במקומות שזה כלכלי.

<ארז קמיניץ: זה גם אינטרס של המדינה.

<אמיר הלר: איך תיתן לריבוי בעלים לנהל דיור להשכרה?

דוד אמסלם: אני הבנתי אותך.

דוד אמסלם: אתה לא צריך לחזור על הדברים.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני אומר שבגדול המדינה בקרקעות שלה, יש לה שיקולים אחרים.

דוד אמסלם: היא מדינה.

דוד אמסלם: זה לא רק כסף.

דוד אמסלם: יש עוד שיקולים.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: אצל מישהו פרטי, אני לא מכניס לו עוד שיקולים.

דוד אמסלם: הוא לא מדינה, הוא לא גמילות חסדים.

דוד אמסלם: הרעיון כאן לא להקשות כדי שבסוף זה לא יקרה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שתשבו.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתח את הדיון כאן כי חבל לי על הזמן.

דוד אמסלם: לא ידעתי שזה כך.

דוד אמסלם: לכאן מגיע דבר שבוודאי הוא לא בוויכוח אתי.

<מירי כהן: זה לא ויכוח.

<ארז קמיניץ: המדינה לא יכולה לקבל איזשהו ערך ציבורי מזה שהיא הכניסה פרטיים?

דוד אמסלם: בוודאי.

<ארז קמיניץ: חוץ מיחידות הדיור?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אני רק אומר שצריך להביא את זה לנקודה הנכונה.

<מירי כהן: אלה קרקעות שבלי זה לא היה קורה אתם כלום.

דוד אמסלם: רק להביא את זה לנקודה הנכונה.

דוד אמסלם: אני לא יודע אם 15 אחוזים זה נכון או עשרים או שמונה אחוזים.

דוד אמסלם: צריך להביא את זה לקטע.

<תומר רוזנר: יש לי הצעה בשבילך.

<תומר רוזנר: הצעתנו היא שיישארו 15 אחוזים אבל נוסיף את ההוראה שקיימת לגבי קרקעות מדינה שמאפשרת הפחתה של האחוז הזה מאותם שיקולים, או שיש כבר בישוב הזה מספיק דיור להשכרה, או שהתכנית איננה ישימה מבחינה כלכלית.

דוד אמסלם: אני מקבל את זה.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני מקבל את ההערה.

<ארז קמיניץ: בסדר.

<ארז קמיניץ: יש אמת מידה כאן והיא נשארה.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: אני מקבל את זה.

<ארז קמיניץ: שאלה אחת בעניין.

<ארז קמיניץ: יש אמת מידה שמתייחסת לשאלה לטיוב התכנית ככל שיש לה יותר דיור בהישג יד?

<ארז קמיניץ: אני ביקשתי אמת מידה כזאת.

<מירי כהן: כן.

<מירי כהן: הכנסנו.

דוד אמסלם: זה לא חשוב לי ואני אומר לך למה.

דוד אמסלם: היות ובעצם זה שיקול של הוועדה, זה חלק מהעניין.

<אמיר הלר: אני חושב שכל הערה שהערתי חשובה.

<אמיר הלר: רק לעניין הזה.

<אמיר הלר: אני חושב שצריך לקחת בחשבון בנוסף למה שתומר אמר את שיקול מספר הבעלים.

<אמיר הלר: אם יש הרבה בעלים וכל אחד מחזיק באחוז קטן - - -

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

דוד אמסלם: אני קיבלתי את מה שנאמר ובזה זה נגמר.

דוד אמסלם: אתה כבר מביא לי מטריצה.

<תומר רוזנר: הקראנו כבר מחצית החוק ואני חוזר לאותם עניינים שנשארו פתוחים באותה מחצית חוק.

<תומר רוזנר: הנושא של עסקאות פינוי בינוי.

דוד אמסלם: תראו מה אתם עושים.

דוד אמסלם: יוצר, את כל זה הייתי מצפה שתעשו אתמול בשעה 8:00 בבוקר אצלכם במשרד.

<אריאל יוצר: אתה משנה לנו את הדברים.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא משנה כלום.

דוד אמסלם: לא משנה שום דבר.

<תומר רוזנר: נושא של עסקאות פינוי בינוי.

דוד אמסלם: סליחה, שכחתי.

דוד אמסלם: אנחנו מאחלים ליוצר בהצלחה.

<ארז קמיניץ: מונית?

<ארז קמיניץ: זה רשמי?

<אריאל יוצר: לא.

דוד אמסלם: אני מכין את עצמי.

<תומר רוזנר: נושא של עסקאות פינוי בינוי.

<תומר רוזנר: בישיבה הקודמת הבענו את ההסתייגות לגבי עצם ההכללה של הנושא הזה במסגרת הוותמ"ל.

<תומר רוזנר: עלה גם העניין באיזה קרקעות זה יחול, אם אלה קרקעות עירוניות או לא עירוניות.

<תומר רוזנר: עלתה ההצעה של אדוני להקים ועדת משנה מיוחדת לעניין הזה ויש עוד כמה עניינים בנושא הזה.

<תומר רוזנר: קודם כל, צריך לקבל החלטה עקרונית אם הנושא הזה נשאר בתוך המסגרת של הוותמ"ל.

<תומר רוזנר: אני מבין שההחלטה היא שזה כן נשאר.

<ארז קמיניץ: למה לא?

<ארז קמיניץ: ניקח תכניות פינוי בינוי איכותיות.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים עכשיו על פינוי בינוי.

<תומר רוזנר: כן.

דוד אמסלם: אני מלכתחילה לא אוהב את הסיפור של הפינוי בינוי.

דוד אמסלם: זאת האמת.

דוד אמסלם: אם גם כך תכניות רגילות הן בעייתיות, על אחת כמה וכמה תכניות פינוי בינוי.

דוד אמסלם: זה סרט הכי מורכב.

דוד אמסלם: אמרתי לתומר שאני בסוף לא המדינה, אני לא מחליף את הממשלה, אני לא שר האוצר בעניין הזה.

דוד אמסלם: אם זה היה תלוי בי, אני אומר לכם מראש שלא הייתי מאשר את זה.

דוד אמסלם: אני מנסה לטייב מהלך שאני לא חושב שזה נכון שאני אפגע בו.

<תומר רוזנר: יחד עם זאת אני מציע מספר תיקונים.

<ארז קמיניץ: אני רק רוצה לענות לך כי זה חשוב.

<ארז קמיניץ: בסוף התחדשות עירונית זה אפילו יעד או מטרה משמעותית שהממשלה שמה על שולחנה בשנה-שנתיים הקרובות.

<ארז קמיניץ: רוצים לקדם התחדשות עירונית בצורה משמעותית מאוד.

<ארז קמיניץ: אני חושב שיהיה ערך לזה שתכנית אחת, שתיים או שלוש משמעותיות של התחדשות עירונית יוכנו גם על ידי המוסד הזה.

<ארז קמיניץ: יהיה לו מאוד קשה לקדם אותן אבל אי אפשר שכולם מתכווננים להתחדשות עירונית והוותמ"ל לא.

דוד אמסלם: אני אתן לך את התשובה.

דוד אמסלם: כדי לייצר תכנית של 500 יחידות דיור, אתה צריך לפרק כמעט עשרים בניינים.

דוד אמסלם: זה אירוע עצום.

<ארז קמיניץ: נכון.

דוד אמסלם: לכן זה כמעט לא קורה.

דוד אמסלם: אני חושב שאם קרה דבר כזה, זה לא אלפיים תכניות ולא על זה אני בונה את הסיפור.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: אתה צודק.

דוד אמסלם: אני אומר שנדון במסלול הרגיל וכולי.

דוד אמסלם: נושא מורכב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אומר לך יותר מזה.

דוד אמסלם: העירייה צריכה להוביל את זה.

דוד אמסלם: אתה יודע מה המשמעויות.

דוד אמסלם: אני סיפרתי לך שהסיפור שהיה כאן אתמול על סירקין, זה דומה לכל מתחם כזה אלא ששם אלה עשרים אלף יחידות דיור וכאן זה יכול לקרות באלף יחידות כי כל התנועה תיתקע, אין בתי ספר, אין איך לצאת מהמתחם כי בנינו אותו על מאה אנשים ופתאום מסתבר כמו בחריש.

דוד אמסלם: תראה מה יקרה לך שם בעוד שנה.

דוד אמסלם: עשו מעגל תנועה בחוץ וחשבו שפתרו את העניין.

דוד אמסלם: יבואו אנשים, בואו נראה מה יקרה.

דוד אמסלם: לכן אני יותר זהיר בסיפור הזה.

דוד אמסלם: ברגע שבבינוי עשית שגיאה, נגמר.

דוד אמסלם: אי אפשר לתקן את זה.

<ארז קמיניץ: אפשר.

<ארז קמיניץ: אחרי רעידת אדמה.

דוד אמסלם: בדיוק.

<דקלה פרסקו: אדוני היושב ראש, האמירה כאילו הוותמ"ל פחות מקצועית מוועדה מחוזית - - -

<תומר רוזנר: חס וחלילה.

דוד אמסלם: כל אחד קופץ מהכבוד שלו.

דוד אמסלם: בואו נסכם דבר אחד.

דוד אמסלם: אם הוותמ"ל היה כל כך מצוין כתפיסת עולם, היו מתחילים אתו ומשאירים אותו מהתחלה.

<דקלה פרסקו: הרי ממה החשש בוותמ"ל?

<דקלה פרסקו: מהדורסנות כלפי תמ"אות ותמ"מים.

<דקלה פרסקו: זה לא רלוונטי בפינוי בינוי.

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: ממש לא.

<תומר רוזנר: זה לא החשש.

דוד אמסלם: לכן אנחנו רוצים להציע את ההצעה הבאה.

דוד אמסלם: ארז, בסיפור הזה אנחנו רוצים להציע מספר הצעות.

<תומר רוזנר: הצעה אחת היא שזה יוגבל לקרקעות ברשות עירונית.

<תומר רוזנר: הנושא השני הוא שלא תהיה אפשרות לסטייה מתכניות מתאר ארציות ומחוזיות בהקשר של תכניות פינוי בינוי.

<ארז קמיניץ: אין בעיה.

<דקלה פרסקו: לא.

<דקלה פרסקו: יש לי בעיה עם זה.

<תומר רוזנר: לפני רגע אמרת שזה לא רלוונטי.

דוד אמסלם: לפני רגע את אמרת בדיוק הפוך.

דוד אמסלם: תחליטו.

<דקלה פרסקו: אני מדברת על חריגים אבל החריגים האלה, אני לא אכנס לדוגמאות כי זה ממש לא השולחן.

<דקלה פרסקו: אני אומרת ככלל, הפגיעה המהותית בשטחים הפתוחים, במה שתמיד אומרים נגד הותמ"ל, היא לא רלוונטית בתכניות פינוי בינוי.

<דקלה פרסקו: החריגה יכולה לפעמים להיות בניואנסים של התאמה של הבינוי.

<קריאה: מה את רוצה להגיד?

<קריאה: הקלות מתמ"א 3?

<דקלה פרסקו: אלה לא רק הקלות.

<דקלה פרסקו: יש לנו תכנית.

<ארז קמיניץ: בואי תשימי את הדברים על השולחן כדי שנשמע במה מדובר.

<דקלה פרסקו: בסדר.

<דקלה פרסקו: דרך 461 בבקעת אונו היא דרך שבתמ"א 3 הוגדרה מאז ומתמיד כפרברית מהירה.

<דקלה פרסקו: אי אפשר להתחבר אליה בצמתים.

<דקלה פרסקו: שנים מתחברים אליה בצמתים.

<דקלה פרסקו: הגענו עם זה לממשלה, הוותמ"ל לא יכול לחרוג מתמ"א 3.

<דקלה פרסקו: לא משנה שהוועדות המחוזיות חרגו כל השנים והתחברו בצמתים.

<דקלה פרסקו: אני יכולתי לעשות את זה ולא הייתי צריכה לתכנן שם מחלפי על.

<דקלה פרסקו: זאת דוגמה למרקם עירוני בנוי שאני הייתי צריכה להתחבר בצומת במקום במשולב.

<תומר רוזנר: מה זה רלוונטי לעניין פינוי בינוי?

<דקלה פרסקו: זה סופר רלוונטי.

<מירי כהן: היא צריכה איזושהי סטייה.

דוד אמסלם: הרי זה ברור לחלוטין שתכנית מהסוג הזה, בכל אופן יש תכניות ארציות.

דוד אמסלם: יכול להיות שבאמת צריך תיקון כזה קטן בצ'ופצ'יק.

דוד אמסלם: בואו נחשוב איך אפשר גם לייצר לזה פתרון.

<מירי כהן: ארז, זאת לא הקלה אלא שינוי.

<מירי כהן: עם הקלה אין לי בעיה.

<שרית דנה: גם כך זה מורכב.

<שרית דנה: תכניות התחדשות עירונית לא יסטו מתכניות מחוזיות.

<תומר רוזנר: אני חייב להגיד לפרוטוקול שאני מסכים עם עורכת הדין שרית דנה.

דוד אמסלם: גם אני מסכים אתכם.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

<מירי כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה רק להתייחס לעניין הרשות העירונית.

<מירי כהן: אנחנו רוצים להסביר.

<מירי כהן: יש כל מיני רשויות.

<מירי כהן: קח לדוגמה את עתלית שהיא לא נחשבת רשות עירונית ואני לא רואה סיבה שבעתלית, אם במקרה תהיה תכנית כזאת, לא נוכל להכניס אותה.

<מירי כהן: הרי ברור שלרוב אנחנו נלך לרשויות העירוניות.

<מירי כהן: אני לא מבינה למה להגביל את זה בחוק ולא לאפשר גמישות.

<תומר רוזנר: קשה לי להתמודד עם הטענה.

<שרית דנה: עתלית היא החריג.

<שרית דנה: אני אתמודד עם הטענה הזאת מאוד פשוט.

<שרית דנה: עתלית היא החריג הנדיר לכלל.

<שרית דנה: כלל, מועצות אזוריות אין בהם שטחים עירוניים.

<מירי כהן: אז זה לא יהיה.

<קריאה: אופי עירוני.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק על אופי עירוני.

<תומר רוזנר: הם רוצים שיעשו תכניות פינוי בינוי במועצות אזוריות.

<מירי כהן: אף אחד הרי לא יעשה את זה.

דוד אמסלם: אז מה אכפת לכם להשאיר את זה כך?

<מירי כהן: כי כשהוא משנה עכשיו לרשות עירונית, את עתלית לדוגמה הוא מוציא.

<תומר רוזנר: רק עתלית.

<תומר רוזנר: זאת לא דוגמה.

<מירי כהן: יכול להיות שהיא החריג אבל היא קיימת.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים בחוק להחריג את עתלית?

<תומר רוזנר: ישוב בעל מרקם מאוד דליל.

<ארז קמיניץ: אפשר לעשות רשות עירונית או מועצה מעל 10,000 תושבים.

<מירי כהן: אין לי בעיה.

<שרית דנה: או ישוב בתוך מועצה אזורית.

<ארז קמיניץ: שהוא מעל 10,000 תושבים.

<תומר רוזנר: זה אפשר.

<תומר רוזנר: אין בעיה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: סוכם.

<תומר רוזנר: אני חוזר על הסיכום.

<תומר רוזנר: רשות עירונית או ישוב שמספר תושביו עולה על 10,000 תושבים.

<תומר רוזנר: הנושא האחרון בנושא הזה.

<תומר רוזנר: לפי ההצעה הממשלתית, עם מי מתייעצים לפני שמחליטים להכניס מתחם של פינוי בינוי לוותמ"ל.

<תומר רוזנר: כרגע ההצעה של הממשלה היא עם ראש הרשות להתחדשות עירונית.

<תומר רוזנר: אנחנו חושבים שזה נכון שתהיה התייעצות עם הוועדה המייעצת במסגרת חוק הרשות להתחדשות עירונית.

<תומר רוזנר: ועדה שמייצגת ויש בה גם נציגים של משרדי הממשלה שצריכים לתת מענה לחינוך, לרווחה וכולי.

<תומר רוזנר: לפני שמביאים את זה לוותמ"ל, תיתן הוועדה את דעתה לעניין הזה.

דוד אמסלם: מירי, אני מבין שגם שם יש ועדה.

<מירי כהן: כן.

<מירי כהן: היושב ראש, כמו שאנחנו מתייעצים בהחלטות - - -

דוד אמסלם: אנחנו הרי לא אומרים לכנס אותה כל שבוע.

<מירי כהן: לא משנה.

<מירי כהן: כל הזמן כשבאים לכאן אתם אומרים למה יותר מדי בירוקרטיה ולמה לא הליכים פשוטים.

<מירי כהן: אני גם לא מבינה את תומר שזאת תמיד בדיוק העמדה שלו.

<מירי כהן: עכשיו פתאום אתם הולכים ומסבכים הליכים.

<מירי כהן: לכנס ועדה, אתה צריך לכנס אותה, אתה לא יודע מתי הם באו ומתי הם לא באו.

<מירי כהן: מתייעצים בהכרזות ממשלה עם מנהל מינהל התכנון.

<מירי כהן: אותו הדבר.

דוד אמסלם: אני אפילו לא רוצה להיכנס לזה למרות שאני חושב שהוא צודק.

דוד אמסלם: אם זה לא ברמת המהות, נתקדם.

<תומר רוזנר: בסדר.

<תומר רוזנר: נושא אחרון בהקשר הזה.

<תומר רוזנר: במסגרת חוק הרשות להתחדשות עירונית, נצטרך לעשות תיקון עקיף במסגרתו אנחנו נאמר שההחלטות המקדמיות של הוועדה שמכניסה את ההחלטות למסלול מיסוי יתפרסמו לציבור כי הן בעצם מקנות את הסמכות לוותמ"ל.

<תומר רוזנר: הנושא הזה סוכם בסוף הדיונים שהיו לנו ברשות להתחדשות עירונית.

<תומר רוזנר: סוכם שזה יבוצע במסגרת תיקון עקיף בחוק הזה.

<תומר רוזנר: יבוצע תיקון עקיף בחוק הרשות להתחדשות עירונית.

דוד אמסלם: ארז, אתה שומע מה הוא אומר?

<ארז קמיניץ: כן.

<ארז קמיניץ: אני מנסה להבין.

<תומר רוזנר: הוסכם ויש לי אפילו מייל בעניין הזה אותו קיבלתי מכל משרדי הממשלה, שסוכם אחרי דיון, אחרי שהייתה התלבטות.

דוד אמסלם: אתה רוצה לתקן משהו במקום אחר שאז סוכם שזה יהיה כאן?

<תומר רוזנר: נכון.

<תומר רוזנר: הסיבה לכך היא מאוד פשוטה.

<תומר רוזנר: ההחלטות המקדמיות של הוועדה מקנות את הסמכויות במסגרת החוק הזה ובמסגרת חוקים אחרים.

<תומר רוזנר: הן מקנות סמכויות למוסדות תכנון.

<תומר רוזנר: אין זה מתקבל על הדעת שהחלטות שכאלה יהיו במחשכים ולא יתפרסמו לידיעת הציבור שידע מהי סמכותה של הוועדה, מי הוועדה המוסמכת, האם היא מוסמכת לדון בנושא הזה או לא מוסמכת לדון בנושא הזה.

<תומר רוזנר: לכן הנושא הזה הוא לדעתנו מחויב המציאות במסגרת הקניית הסמכויות.

<תומר רוזנר: היו התלבטויות בקשר הזה ונטען כביכול שזה פוגע בהיבטים כאלה ואחרים של תחרות בין יזמים אבל אנחנו חושבים שזה לא נכון וגם היבטי הסמכות גוברים על השיקול הזה.

<תומר רוזנר: למיטב הבנתי הנושא הוסכם אבל אומרים כאן כנראה שלא.

<ארז קמיניץ: נמצאים כאן החברים מרשות המסים וממשרד השיכון.

<מיכל סופר: מנהלת המחלקה המקצועית, מקרקעין וקבלנים, רשות המסים.

<מיכל סופר: אנחנו מתנגדים להצעה הזאת לפרסם את החלטות המיסוי האלה באופן פומבי.

דוד אמסלם: אני לא מכיר את הסוגיה.

דוד אמסלם: הוא הרי אומר שזה לא קשור לחוק שלנו.

<מיכל סופר: זה קשור.

דוד אמסלם: תסבירי לי על מה מדובר.

<מיכל סופר: לכן זה לא המקום.

דוד אמסלם: היות ואין הסכמה, אני אכנס למהות.

דוד אמסלם: תסבירו לי.

<מיכל סופר: אני אסביר.

<מיכל סופר: חוקי המס בכלל מושתתים על כך שאנחנו מקבלים המון מידע מנישומים, מידע אישי ופרטי מנישומים לצורך ביצוע החוק, לצורך ביצוע חוקי המס.

<מיכל סופר: כצעד משלים לדרישה ולידע הגדול הזה שנמצא אצלנו, יש לנו חובת סודיות מאוד הרמטית.

<מיכל סופר: סעיף 105 בחוק מיסוי מקרקעין.

<מיכל סופר: קיים סעיף מקביל בחוק מס רכוש.

דוד אמסלם: לא הבנתי מה את רוצה.

דוד אמסלם: את אומרת שאתם מקבלים אינפורמציה לגבי נישומים מכל מיני מקורות.

<מיכל סופר: כן.

דוד אמסלם: כולל מקורות של הלשנה וחסוי.

<תומר רוזנר: אנחנו לא מבקשים לפרסם את זה.

<מיכל סופר: וכולל מידע וולנטרי.

דוד אמסלם: סתם אנשים טובים שרוצים להגיד לכם שמישהו חייב כמה לירות ולא שילם.

<מיכל סופר: מסלול ההחלטה המקדמית בו אנחנו נותנים החלטה מקדמית ליזם לגבי מתחם פינוי בינוי, הוא מסלול שנוצר בחוקי המס, נולד בחוקי המס והוא תולדה של חוקי המס.

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: את נותנת לי נאום בר מצווה.

<תומר רוזנר: אני אסביר.

<תומר רוזנר: יש אפשרות ליצור מתחמים של פינוי בינוי שניזומים על ידי יזמים פרטיים.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: מצוין.

<תומר רוזנר: היזמים האלה יכולים לבקש להיכנס למסלול שנקרא "מסלול מיסוי".

דוד אמסלם: מה זה מסלול מיסוי?

<תומר רוזנר: מסלול מיסוי מאפשר להם לקבל הטבות מס אם הם מאשרים את המתחם הזה כמתחם שנהנה ממסלול מיסוי.

<מירי כהן: שבסופו של דבר הכריזו עליו כעל מתחם פינוי בינוי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, המדינה החליטה שבמסלול כזה יש הקלות במיסוי.

<תומר רוזנר: נכון.

<מירי כהן: מסלול פינוי בינוי שרשות מקומית מקדמת וזה המסלול.

<תומר רוזנר: במסלול המיסוי מלכתחילה ההטבות האלה היו ניתנות במסגרת זה שיש הכרזה של הממשלה שלכל הדעות מתפרסמת.

<תומר רוזנר: ההכרזה מתפרסמת.

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: אתה מדבר אתה אבל אני עדיין לא מבין.

דוד אמסלם: זאת אומרת, המדינה צריכה לתת הכרזה לגבי מתחם מסוים.

<תומר רוזנר: נכון.

דוד אמסלם: הכרזה שזה המסלול ואז אתה מקבל.

<תומר רוזנר: נכון.

<מיכל סופר: וזה מה שמפורסם.

<תומר רוזנר: נכון.

<תומר רוזנר: לכן אין רלוונטיות לשאלת הסודיות.

<מיכל סופר: יש רלוונטיות.

דוד אמסלם: אתם מתווכחים ואני לא מבין.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בעצם המסלול הוא כזה שהממשלה מכריזה על מתחם מסוים שהוא במסלול מיסוי.

דוד אמסלם: מכריזה על מסלול מיסוי?

<תומר רוזנר: כן.

דוד אמסלם: כך זה נקרא?

<תומר רוזנר: כן.

<חגי טולדנו: לא.

<חגי טולדנו: צריך לדייק.

<חגי טולדנו: אני מהרשות להתחדשות עירונית.

<חגי טולדנו: יש שני מסלולים להכרזה על מתחם פינוי בינוי.

<חגי טולדנו: המסלול הראשי נקרא מסלול רשויות שבו הממשלה מכריזה ביום הראשון על המתחם כמתחם להתחדשות עירונית.

<חגי טולדנו: יש מסלול שני שנקרא מסלול מיסוי.

<חגי טולדנו: בא יזם ואומר שהוא לא רוצה שהרשות המקומית תיזום את התהליך אלא הוא יוזם את התהליך.

<חגי טולדנו: הוא אומר שהוא גם לא צריך את תקציב המדינה והוא רוצה לקדם את התהליך הזה.

<חגי טולדנו: מצד שני, אם הוא חותם על עסקה עם הדיירים במתחם הזה, העסקה חייבת במס.

<חגי טולדנו: לכן נוסד מסלול שנקרא אישור מקדמי שבו היזם פונה למדינה.

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: איזה סוג של מס הוא חייב?

<חגי טולדנו: מס רכישה או מס שבח.

<חגי טולדנו: הוא קנה את הדירה מהדייר.

<חגי טולדנו: אם הוא ניגש לדייר והממשלה עדיין לא הכריזה.

<חגי טולדנו: הרי במסלול רשויות, המדינה מכריזה ביום הראשון ואז כל העסקאות שנעשות במתחם, המס נדחה, פטור ממס בסופו של דבר.

<חגי טולדנו: במסלול מיסוי, כיוון שאין הכרזת ממשלה ביום הראשון, כדי לאפשר לו לחתום על עסקאות עם התושבים - - -

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: במסלול הראשון בעצם אין מה שנקרא מס שבח.

<חגי טולדנו: מס רכישה, מס שבח.

דוד אמסלם: אין כלום.

דוד אמסלם: אנחנו ישר מעבירים אותו לעסקה הרגילה.

דוד אמסלם: הוא בא, נותן, לוקח, מה הרווח שהוא הרוויח ומשלם את הדירוג הרגיל של מס הכנסה.

<חגי טולדנו: כן.

דוד אמסלם: בסוף הרי תמיד זה יבוא לשם.

דוד אמסלם: אם אתה מוריד מכאן, זה יבוא מלמעלה.

<חגי טולדנו: אני מסביר לך את התהליך.

<חגי טולדנו: מסלול מיסוי, כשהוא חותם את העסקה היום עם הדייר והפינוי בינוי יהיה בעוד עשר שנים, אנחנו מאפשרים לו לפנות לוועדה להתחדשות עירונית בשיתוף עם רשות המסים - - -

<מיכל סופר: הוא פונה למנהל.

<חגי טולדנו: הוא פונה אל רשות המסים ולרשות להתחדשות עירונית.

<מיכל סופר: סליחה.

<מיכל סופר: לרשות המסים.

<מיכל סופר: סעיף 49כא(ג) לחוק.

דוד אמסלם: אני מבזבז זמן על דבר טכני.

<תומר רוזנר: זה כבר סוכם.

<מיכל סופר: זה מאוד אקוטי וחשוב.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: למי פונה היזם הפרטי?

<חגי טולדנו: לרשות המסים ולוועדה להתחדשות עירונית.

דוד אמסלם: לוועדה להתחדשות עירונית או לרשות המסים?

<תומר רוזנר: לוועדה.

<תומר רוזנר: יש ועדה.

דוד אמסלם: או שהוא מדבר עם רשות המסים באמצעות הוועדה.

<מיכל סופר: עם רשות המסים באמצעות הוועדה.

דוד אמסלם: ואז הוא אומר שהוא רוצה שהם יכירו בזה כמתחם לפינוי בינוי.

<חגי טולדנו: אישור מקדמי.

<חגי טולדנו: זאת לא הכרזה.

דוד אמסלם: אישור מקדמי.

דוד אמסלם: אז, ברגע שאתם נותנים לו את האישור, הוא הופך להיות כאילו הכריזו עליו.

<חגי טולדנו: לא.

<חגי טולדנו: זאת דחייה.

<חגי טולדנו: זה בתנאי.

<מיכל סופר: לא, זאת לא דחייה.

<מיכל סופר: תנו לי בבקשה להסביר.

דוד אמסלם: בסוף חזרנו אליך, בסדר.

<מיכל סופר: החלטות מיסוי אלה החלטות שהן בתחום הסמכות של רשות המסים בלבד.

<תומר רוזנר: זה בדיוק העניין.

<תומר רוזנר: זאת כבר לא החלטת מיסוי.

<תומר רוזנר: מה לעשות, זאת לא החלטת מיסוי.

<מיכל סופר: זאת החלטה מקדמית.

<תומר רוזנר: זאת החלטה שעוד לא מקנה סמכויות למוסדות התכנון.

דוד אמסלם: אני לא שם.

דוד אמסלם: עזבי פרוצדורות.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את התהליך.

דוד אמסלם: אחרי כן נתווכח סמכות של מי.

דוד אמסלם: מי בעצם קובע.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד מה אני הבנתי ותקנו אותי או תשלימו את החסר.

דוד אמסלם: אני מבין שיש מסלול שבעצם המדינה באמצעות הרשות נותנת סמכות לרשות להכריז איפה היא רוצה פינוי בינוי.

<תומר רוזנר: נכון.

דוד אמסלם: הפינוי בינוי הזה בעצם ברמת מיסוי גורם לשני דברים.

דוד אמסלם: האחד, אין מס שבח, והשני, אין מס רכישה.

דוד אמסלם: אני מעריך שברמה של המיסוי אין לזה משמעות בסוף התהליך, אלא אנחנו מקדימים מיסוי לעכשיו.

דוד אמסלם: זה אומר שכרגע התבצעה העסקה לכאורה לכן תשלם מס שבח עכשיו.

דוד אמסלם: הרי בסוף הוא גוזר את זה בהוצאות.

דוד אמסלם: או שההוצאות שלך עכשיו הן פחותות ואתה מרוויח יותר ובעתיד תשלם מס יותר גבוה, או שהיום אתה משלם את המס ואז ממילא אני מעלה לך את העלויות ואז ממילא הרווח שלך יותר נמוך בקצה.

דוד אמסלם: בוא נגיד שעכשיו לא שילמת מס שבח ולא שילמת מס רכישה ואתה עכשיו בונה את המתחם, אתה הורס, בונה, נותן לדיירים את מה שמגיע להם, בסוף עושה חישוב מס, הוצאת מאה שקלים, הרווחת בסוף, מכרת ב-150, יש לך רווח של חמישים שקלים ועל החמישים שקלים תשלם מס.

דוד אמסלם: זה לא משנה האם החמישים שקלים הם מלמעלה או מלמטה.

דוד אמסלם: אם הוא ישלם כאן עשרים, כאן יישארו לו שלושים.

דוד אמסלם: אם הוא ישלם כאן אפס, יישארו לו כאן חמישים.

דוד אמסלם: בסוף הוויכוח הוא מתי קורה אירוע המיסוי.

דוד אמסלם: זה מה שאני מבין ברעיון.

<מיכל סופר: אין ויכוח.

דוד אמסלם: לכן, כאשר הרשויות מכריזות על זה, בסדר, אז אנחנו רצים על התהליך.

דוד אמסלם: אתם אומרים מה קורה כאשר מדובר על יזם פרטי שהוא יוזם.

דוד אמסלם: הוא בא ואומר, רבותיי, יש כאן מתחם כזה וכזה, אני מחתים את הדיירים ואני הולך לעירייה.

דוד אמסלם: הרי בלי העירייה הוא לא יכול לעשות כלום.

דוד אמסלם: הוא אומר שהוא צריך להתווכח עם העירייה על המכפיל.

דוד אמסלם: אין לי בעיה אם הוא הורס את אותו בניין ובונה את אותו בניין אבל אף אחד לא יעשה את זה.

דוד אמסלם: הוא הולך לעירייה ואומר להם, רבותיי, בואו נתווכח על המכפיל.

דוד אמסלם: אם יש כאן כך וכך, כמה אני מקבל?

דוד אמסלם: המכפיל הוא שלוש, שלוש וחצי, שניים וחצי?

דוד אמסלם: מתחיל להיות משא ומתן מול העירייה.

דוד אמסלם: העירייה מצד אחד רוצה לעשות את הפינוי בינוי כי אלה מתחמים מאוד ישנים שכבר היא מתה להיפטר מהם ושהמקום יהיה יפה.

דוד אמסלם: היא באה מהצד האסתטי ולא אכפת לה יחידות דיור.

דוד אמסלם: היא באה מהאסתטיקה.

דוד אמסלם: לכן חשוב לה אבל מצד שני היא גם לא רוצה להעמיס יותר מדי כי היא יודעת שהכול ייפול עליה ולכן היא מנסה לאזן.

דוד אמסלם: הוא רוצה מכפיל ארבע, היא אומרת לו קח שתיים.

דוד אמסלם: מתחיל משא ומתן עד שבסוף מגיעים לעמק השווה.

דוד אמסלם: ברגע שיש עמק שווה, העירייה היא שותפה לעניין.

דוד אמסלם: אז מה הנפקא מינא אם היא הכריזה או לא הכריזה?

<מיכל סופר: אני רוצה להחזיר אתכם לאחור.

<מיכל סופר: אתה הגעת כבר למפגש עם רשויות התכנון.

<מיכל סופר: המפגש של אותו יזם עם רשויות המס קורה הרבה לפני שהוא מגיע לרשויות התכנון.

<מיכל סופר: המפגש של היזם עם רשויות המס מגיע כשהוא בשלב הגישוש, כשהוא בא ורוצה שאני אאשר לו מראש שאותו מתחם שעליו הוא בונה כרגע, הוא עוד לא התחיל להתקשר עם הדיירים, הוא עוד לא עשה שום דבר במתחם, הוא רוצה שאני אתן לו אישור מראש שבעתיד, כשהוא יסיים את ההחתמות, כשהוא יסיים את כל ההליכים מול רשויות התכנון, אני אתן לו בסוף הדרך את הפטור ממס.

<מיכל סופר: הוא מגיע בשלב הראשוני.

דוד אמסלם: מתי לדעתך קורה אירוע המיסוי?

<מיכל סופר: זה לא משנה כרגע.

<מיכל סופר: אירוע מיסוי בחוק מיסוי מקרקעין, הכלל הוא שאירוע מיסוי קורה במועד החוזי, ביום שהוא חותם עם הדיירים, אבל יש הוראת דחייה.

דוד אמסלם: ואם הוא יבנה אתם כמו קבוצת רכישה?

<מיכל סופר: רגע.

<מיכל סופר: יש הוראה ייחודית ספציפית לפרויקטים של פינוי בינוי ולפרויקטים של תמ"א 38, בהם אירוע המס נדחה למועד שבו הפרויקט יוצא אל הפועל.

דוד אמסלם: אני עכשיו מבזבז את הזמן על משהו טכני שלא ידעתי אני נמצא בו.

<תומר רוזנר: זה כבר סוכם.

<חגי טולדנו: זה לא סוכם.

<מיכל סופר: זה לא סוכם.

<תומר רוזנר: אני אראה לכם את המייל.

דוד אמסלם: אם בסופו של דבר אנחנו לא משווים בין היזם הפרטי לבין ההכרזה הממשלתית, לא עשינו שום דבר.

<ארז קמיניץ: אני לא מכיר את הסוגיה.

<ארז קמיניץ: לא ידעתי שהיא צפה ולא ידעתי על סיכומים כאלה ואחרים.

<מיכל סופר: לא היו סיכומים.

<ארז קמיניץ: צריך לדון בזה.

<ארז קמיניץ: נראה לי שהיום זה לא הזמן.

<מיכל סופר: יש לנו עוד תיקונים בחוק ההתחדשות.

דוד אמסלם: על פניו נראה לי שהוא צודק.

דוד אמסלם: בואו נשאיר את זה לחוק אחר.

דוד אמסלם: אני אלמד את זה.

<קריאה: אפשר לעשות את זה בזמן הפגרה?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: יש לי כבר חוק בצנרת.

דוד אמסלם: שם אני אביא את זה, אם אני אחשוב שזה נכון.

<תומר רוזנר: הנושא הבא הוא הנושא של הגדרת מקרקעי ישראל.

דוד אמסלם: הערות לגבי ההתחדשות העירונית.

<שרית דנה: נוכח הקריטיות של תכנית כזאת לרשות מקומית, אנחנו חושבים שצריך שההגשה של הדבר הזה תהיה בהסכמת הרשות.

<תומר רוזנר: זה סוכם.

<תומר רוזנר: רק בהסכמה.

<מירי כהן: זה רק בהסכמה.

<תומר רוזנר: כן.

<תומר רוזנר: כתוב.

דוד אמסלם: אם לא כתוב – נכתוב.

<גיל גן-מור: האגודה לזכויות האזרח.

<גיל גן-מור: הערה מאוד מהותית ולא טכנית לגבי פינוי בינוי.

<גיל גן-מור: אנחנו נבקש מהוועדה להוסיף איזושהי הסמכה לוותמ"ל בכל זאת גם להתייחס לדיור בהישג יד בפינוי בינוי.

<גיל גן-מור: אני לא מבקש לחייב בכל תכנית כמו בתכניות אחרות אבל לפחות להסמיך אותה.

<גיל גן-מור: אני חושב שדווקא בתכניות פינוי בינוי שהן מחוללות ג'נטריפיקציה ותחיקה, זה דבר קריטי שיש לנו דיור בר השגה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זה לא רלוונטי לעניין.

דוד אמסלם: פינוי בינוי בסוף נעצר בגבולות הכדאיות.

<גיל גן-מור: לכן אני אומר להסמיך.

<גיל גן-מור: לא לחייב אלא להסמיך.

<גיל גן-מור: לכתוב את זה בכל תכנית ותכנית.

דוד אמסלם: במסגרת תכניות בינוי אני יכול להסמיך אותם לבנות מתנ"ס ושני בתי כנסת.

דוד אמסלם: אני לא שם.

דוד אמסלם: עזוב.

<תומר רוזנר: אני אגיד לך מה הוא אומר.

<תומר רוזנר: להקמת בית כנסת אתה לא צריך הסמכה מיוחדת לפי פרשנותה המזהירה של עורכת הדין דנה.

דוד אמסלם: אני לא שם.

<גיל גן-מור: יש תכניות עם היתכנות כלכלית בלי שום בעיה מבחינה כלכלית.

<גיל גן-מור: רק לא לסגור את האופציה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני אתן לך את התשובה ואני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: בשיקולי פינוי בינוי, מבחינתי זה לא בא כדי לפתור את בעיות הבנייה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני לא שם.

דוד אמסלם: אמרתי שאני בא מבחינת הקטע העירוני, יותר בקטע של האסתטיקה והשיפוץ.

דוד אמסלם: לכן זה ייעצר היכן שגבול הכדאיות מסתיים.

דוד אמסלם: ברגע שאנחנו מכניסים נושא של שכירות, אנחנו מעלים את הרף וזה מה שאני לא רוצה.

<חזקיה העצני: ברשותך, אני אדבר בקצרה אבל בבקשה תן לי לסיים.

<חזקיה העצני: שתי נקודות.

<חזקיה העצני: האחת, לגבי ועדת הסינון.

<חזקיה העצני: אנחנו כלשכת שמאי המקרקעין ממליצים שבוועדת הסינון הזאת ישב או נציג של השמאי הממשלתי או נציג של ההתחדשות העירונית.

<חזקיה העצני: שמאי כלכלן שיודע איך לנתח את הנושא המשפטי , קנייני, תכנוני, לאחד אותם לכדי דוח אמיתי.

<מירי כהן: הסינון הוא רק לקרקע מרובת בעלים.

<חזקיה העצני: במקביל לחוק הזה רצים עוד כמה חוקים כמו נושא של דיור בר השכרה, החוק של רועי פוקמן, חוק שהיה צריך להיות אתמול בנושא של חוק עידוד השקעות הון.

<חזקיה העצני: כשאני בא לדיון כאן ואני קורא אחוזים, אני מרגיש כמו מול המדף החלבי בסופרמרקט.

<חזקיה העצני: אי אפשר לקבוע פורמולה מאוד קשיחה ולומר אחוזים.

<חזקיה העצני: אני חושב שיש פרויקטים של פינוי בינוי שגם דיור בר השגה יכול להיות מאוד מאוד כלכלי שם וצריך לבדוק כל פרויקט ופרויקט לגופו.

<חזקיה העצני: יש פרויקטים שאם תעמיס יחידת דיור אחת, הוא יקרוס, ויש דיור שייתן שלושים אחוזים והוא עדיין יהיה כלכלי.

<חזקיה העצני: לכן אני חושב שהמילה גמישות צריכה להיות.

דוד אמסלם: מה ההערה?

<חזקיה העצני: אי אפשר לבוא ולתחום רק אחוזים אלא צריך לבחון כל פרויקט ופרויקט לגופו.

<תומר רוזנר: יש גמישות.

<חזקיה העצני: יש פינוי ובינוי שגם עם שלושים אחוזים השכרה בדיור - - -

דוד אמסלם: אתה בעד ההשכרה?

<חזקיה העצני: אני אומר שצריך לבדוק.

<חזקיה העצני: אני בדקתי גם בירושלים וגם בתל אביב.

דוד אמסלם: אתה מעכב אותי ואני אסביר גם למה.

דוד אמסלם: בוא נניח שיש עכשיו פרויקט במרכז תל אביב במקום הכי יקר בארץ, בו יש בניין בן ארבע קומות ואנחנו רוצים עכשיו לחדש את המראה שלו.

דוד אמסלם: אם אני עכשיו מנהל משא ומתן מול יזם, ואני מבין שאם אני אתן לו רק עוד חצי קומה, זה משתלם לו כלכלית, אני אתן לו רק עוד חצי קומה.

<חזקיה העצני: לא אמרתי שלא.

דוד אמסלם: אם הוא ירצה גם שכירות, אני אצטרך לתת לו עוד חצי קומה.

דוד אמסלם: לכן אני לא חושב שבמסגרת הזאת אנחנו אמורים לפתור עוד בעיות.

דוד אמסלם: אם הבניין נראה כמו שצריך, לא צריך כלום.

דוד אמסלם: תשאיר אותו כך וסע למקום אחר.

דוד אמסלם: זאת הגישה שלי.

דוד אמסלם: בזה אני מסיים את העניין.

דוד אמסלם: הערות נוספות.

דוד אמסלם: עדיין לא הקראתי את החוק ואני רוצה להתקדם.

<אמיר הלר: שתי הערות.

<אמיר הלר: לגבי ועדת המשנה.

<אמיר הלר: תומר העלה את זה אבל הוא שכח לציין בסוגיות שבאמת דיברנו על זה בדיונים הקודמים.

<אמיר הלר: תהיה ועדה ספציפית של הוותמ"ל.

<אמיר הלר: אחד החששות שלהם הוא שזה יתקע את התכניות הרגילות.

<אמיר הלר: נכון שתהיה ועדה ספציפית שתתמחה בזה עם נציגי הרשות להתחדשות עירונית.

דוד אמסלם: אני חושב שבוותמ"ל צריכה להיות התמחות בתוך הוועדה של מישהו שעוסק רק בנושא של התחדשות עירונית.

<אמיר הלר: בהחלט.

דוד אמסלם: זה לא מדבר אחד עם השני.

דוד אמסלם: אני כבר הערתי את זה.

<מירי כהן: אני מסכימה עם זה אבל אני לא חושבת שזה עניין של חקיקה.

<מירי כהן: בניהול הפנימי שלי, ותאמינו לי שאני עושה את זה וכבר התקנים עומדים ומחכים על השולחן, יש אנשים שזאת תהיה ההתמחות שלהם.

דוד אמסלם: זה מה שיהיה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: היא אומרת שזה הליך פנימי ולא בחקיקה.

<אמיר הלר: הלוואי היה גם בחקיקה.

<אמיר הלר: הערה שנייה היא לגבי היקף יחידות הדיור.

<אמיר הלר: זה בקושי יביא תכניות.

דוד אמסלם: אתה אומר שצריך להעלות את ה-500 או להוריד.

<אמיר הלר: להוריד.

<אמיר הלר: בוודאי להוריד.

<אמיר הלר: אני רוצה להסביר בעוד משפט אחד.

<אמיר הלר: כדי להגיע ל-500 יחידות דיור, אתה צריך פחות או יותר לפנות - - -

דוד אמסלם: אני עוצר אותך.

דוד אמסלם: אני לא הייתי מביא לוותמ"ל תכנית מהסוג הזה.

דוד אמסלם: תבין את הזווית שלי.

<אמיר הלר: אני מבין את הזווית שלך אבל רציתי שנייה להתייחס.

דוד אמסלם: באה המדינה ואומרת לך הלוואי שכלום לא יקרה, שיבוא במסלול הרגיל.

דוד אמסלם: אני מאמין שתכנית פינוי בינוי צריכה לעבור מסלול רגיל כי אלה תכניות מסובכות.

דוד אמסלם: אני חוזר על עצמי וזה מפריע לי.

דוד אמסלם: תראה, זה גוזל ממני זמן.

דוד אמסלם: את ההערה הזאת אני לא מקבל.

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

דוד אמסלם: יש לך עוד הערות?

<אמיר הלר: אם אני אוכל להשלים את המשפט.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לגבי זה, לא.

דוד אמסלם: אני לא אוריד מ-500.

דוד אמסלם: אני הייתי מעלה את זה.

דוד אמסלם: אמרתי להם שאני לא אוהב את זה אבל היות והמדינה הגישה את זה, אני לא בא עכשיו להגיד לשר האוצר שהוא טועה.

דוד אמסלם: אני אומר לו שהוא טועה אבל בכל אופן הוא שר האוצר ואני לא יכול לנהל אותו.

<אמיר הלר: אני לא המדינה ואני רוצה לנסות לשכנע אותך לחשוב אחרת.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: עזוב, אין לי זמן לזה עכשיו.

דוד אמסלם: תבוא אחר כך ותשכנע אותי.

דוד אמסלם: אני רוצה להתחיל את ההקראה.

<תומר רוזנר: הנושא הבא, הגדרת מקרקעי ישראל.

<תומר רוזנר: ביקשה במסגרת הדיונים הקודמים להכניס נושא של קרקע של רשות מקומית בהגדרה של מקרקעי ישראל כך שהיא תיחשב כקרקע ציבורית לצורך העניין.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: למה לא?

<תומר רוזנר: ביקשו נציגי הממשלה לסייג את זה למעט קרקע שהופקעה.

<תומר רוזנר: אנחנו חושבים שלא נכון לסייג א הסייג הזה.

דוד אמסלם: קרקע שהופקעה לצורכי מה?

<ארז קמיניץ: ברור שזה לצורכי ציבור כאלה ואחרים.

דוד אמסלם: אז איך יכול להיות שבסוף אנחנו משרשרים אותה לאיזשהו מינוס?

<תומר רוזנר: זאת ההערה שלהם.

דוד אמסלם: הם צודקים.

<תומר רוזנר: אני אומר שזה לא בדיוק נכון.

<תומר רוזנר: כיוון שגם במסגרת תכניות ותמ"ליות, אני מקווה מאוד, נכללים צורכי ציבור וניתנים מענים.

<ארז קמיניץ: זה לא כך.

דוד אמסלם: אני אענה לו.

דוד אמסלם: הסיפור מאוד פשוט.

דוד אמסלם: בצורכי ציבור, גם בקרקע רגילה, בסוף מאותה הקרקע יש הפרשות עד ארבעים אחוזים צורכי ציבור.

דוד אמסלם: אז מה יקרה?

דוד אמסלם: אתה אומר שתבוא רשות שהפקיעה למשל קרקע בתכנית אחרת שלא עשו ועכשיו יש כאן עוד קרקע שהם צריכים להפקיע גם כאן עוד ארבעים אחוזים.

דוד אמסלם: הם ייקחו את הארבעים האחוזים האלה ויאמרו שזה פארק ונשאיר אותו כאן.

<תומר רוזנר: אני אסביר לך מה המענה.

<ארז קמיניץ: אני מבין מה אתה אומר.

<ארז קמיניץ: אנחנו מסתבכים עם סעיפים 195 ו-196.

<תומר רוזנר: אנחנו לא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה אני לא רוצה.

דוד אמסלם: לא הסיפור של מסתבכים.

דוד אמסלם: אני לא מקבל את זה.

<ארז קמיניץ: סיבוך הוא מהותי.

<תומר רוזנר: אבל יש לך את זה גם היום.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה יקרה.

דוד אמסלם: תבוא עירייה, תפקיע קרקע לצורכי ציבור, ארבעים אחוזים.

דוד אמסלם: תבנה את הבינוי, תפתח נגיד שלושים אחוזים מתוך הארבעים אחוזים.

דוד אמסלם: היא לא צריכה את הכול.

דוד אמסלם: היא תשאיר עשרה אחוזים בצד ויהיה איזשהו מתחם שהוא גובל במתחם הזה וגם שם היא תעשה אותו הדבר.

דוד אמסלם: היא תגיד שאת עשרת האחוזים האלה היא תעביר.

דוד אמסלם: זה כבר שלה.

דוד אמסלם: היות ויש לה עשרה אחוזים, היא גם שותפה בפרויקט.

דוד אמסלם: זה משהו לא הגיוני.

דוד אמסלם: אתה בעצם מכריח את כל הערים לקחת את מקסימום ההפקעה, גם כשלא צריכים, כדי לעשות מזה מסחר עתידי.

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: אני אסביר.

<תומר רוזנר: מה שאנחנו אומרים זה בעצם לעשות מה שעושים היום.

<תומר רוזנר: גם היום אפשר במקרקעין ציבוריים.

<תומר רוזנר: ראשית, בעיית ההפקעה קיימת גם בהפקעות שר האוצר ולא ראיתי הגבלה.

<ארז קמיניץ: בהפקעות שר האוצר זה לא אותו הדבר.

<ארז קמיניץ: בהפקעות שר אוצר יש לך אחרי 25 שנים אז הקרקע הופכת להיות של -- -

<תומר רוזנר: בסדר.

<תומר רוזנר: אנחנו מקווים.

<ארז קמיניץ: מינהל מקרקעי ישראל בסופו של דבר, בניגוד לרשות מקומית, אמון על שיווקים ועל יצירה של ישובים חדשים ושכונות חדשות?

דוד אמסלם: תומר, עזוב.

דוד אמסלם: חבל.

<תומר רוזנר: אתה רוצה להחריג את זה?

דוד אמסלם: אני מבין את הראש שלך.

<תומר רוזנר: אני רק אומר שהם עושים את זה היום בוותמ"ל.

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: מי אמר את זה?

<דקלה פרסקו: אמרתי שגם היום העשרים אחוזים יכולים להיות קרקע ואני לא מתווכחת אתכם.

דוד אמסלם: אני חושב שזה לא נכון.

<תומר רוזנר: אנחנו נחריג את זה.

<תומר רוזנר: אני לא מתווכח.

<תומר רוזנר: מחריגים את זה.

<תומר רוזנר: מחריגים את הקרקע שהופקעה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אפשר להתחיל בהקראה?

<תומר רוזנר: רוני מחליטה.

<רוני טיסר: בעמוד 9 בנוסח שמופיע בפניכם, פסקת משנה (ג) לעניין קביעת ההוראות לעניין יחידות הדיור.

דוד אמסלם: אני מבקש לא להפריע לה ואחר כך נשמע הערות.

<רוני טיסר: רק להבהיר שהשר אליו מתייחסים בסעיף, זה שר האוצר.

<רוני טיסר: "השר יקבע הוראות לעניין יחידות הדיור לעניין יחידות דיור להשכרה לטווח ארך במחיר מופחת שיכללו בקרקע שהיא בבעלות רשות מקומית.

<רוני טיסר: ורשאי הוא להחיל הוראות הקבועות בתוספת השישית לחוק התכנון בשינויים המחויבים ובהתאמות שיקבע".

<רוני טיסר: מי שיקבע את ההוראות לעניין יחידות הדיור בהישג יד, יהיה שר האוצר.

<רוני טיסר: אנחנו בעמוד 9, סעיף 3, פסקה (ג).

<רוני טיסר: (ג) בפסקה (2), במקום "במקרים חריגים" יבוא "במקרים שבהם הקרקע היא במחוז הצפון או במחוז הדרום וכן במקרים חריגים" ואחרי "בפסקה (1)" יבוא "או בפסקה (1א)".

<רוני טיסר: בהמשך לסיכום שנאמר קודם לכן, אנחנו נבהיר בנוסח שהאפשרות לסטייה מהשיעורים תהיה גם לגבי קרקע מרובת בעלים.

<תומר רוזנר: הסעיף הזה בעצם עוסק בדיור בהישג יד, בתכניות של המדינה היום יש שיעורים של שלושים אחוזים לפחות לדיור יד ויש אפשרות לחרוג מזה במקרים חריגים שמפורטים בחוק הקיים.

<תומר רוזנר: מבקשת הממשלה לתת את האפשרות לחריגה מהשיעורים הללו במחוז הצפון והדרום באופן לאו דווקא חריג.

<רוני טיסר: (ד) בפסקה (3), אחרי פסקת משנה (ג) יבוא: "(ד) נקבע בהחלטת ממשלה או בהחלטת מועצת מקרקעי ישראל, כי לפחות שמונים אחוזים מיחידות הדיור במתחם מועדף לדיור יימכרו או יוחכרו לציבור זכאים במחיר מופחת ממחיר השוק שלהן, רשאית הממשלה להפחית מהשיעורים שנקבעו בפסקה (1), עד לשיעור של 15 אחוזים מיחידות הדיור שנקבעו בתכנית, כך שבמחצית מהשיעור שייקבע כאמור יהיו יחידות דיור להשכרה לטווח ארוך ובמחצית השנייה יחידות דיור להשכרה לטווח ארוך במחיר מופחת.

<רוני טיסר: אין באמור בפסקת משנה זו כדי לגרוע משיקולים אחרים לפי פסקה זו".

<שרון שלמה: יש לנו כאן הערה.

<שרון שלמה: אני מדירה להשכיר.

<שרון שלמה: יש לנו התייחסות לסעיף הזה.

<ארז קמיניץ: זה כבר סוכם בממשלה.

דוד אמסלם: מירי, זה מפוצץ אותי.

דוד אמסלם: אני לא רגיל לזה.

דוד אמסלם: לא הגיוני שאתם משרד האוצר מביאים את החוק, אתם מביאים אותו ולא אני, ואתם עדיין מתווכחים ביניכם כשאתם נמצאים כאן.

דוד אמסלם: נשמע לך הגיוני?

<שרון שלמה: לא.

<שרון שלמה: אנחנו לא מתווכחות.

<שרון שלמה: אנחנו מסכימות.

<מירי כהן: אנחנו מסכימים על זה.

<מירי כהן: דירה להשכיר מבקשים שהסעיף הזה יחול רק על ההכרזות מעתה והלאה ואנחנו מסכימים לזה.

<מירי כהן: אין לנו בעיה שיהיה רשום בסעיף הספציפי הזה שזה חל על הכרזות רק מעתה ואילך.

<תומר רוזנר: אני לא מבין את הטענה.

<מירי כהן: הם לא רוצים שזה יחול על הכרזות שכבר הממשלה הכריזה שיש בהן שלושים אחוזים.

<מירי כהן: הם לא רוצים שנחזיר את זה שוב.

<תומר רוזנר: זה יקרה.

<תומר רוזנר: מה שאת אמרת, לא יעזור כי מה שיעשו, מי שרוצה להחזיר את זה, הוא יחזיר את זה להכרזה חדשה.

<מירי כהן: זה בדיוק מה שאני מנסה למנוע.

<תומר רוזנר: מה שאת אמרת, לא מונע את זה.

<קריאה: הכרזה חדשה היא עדיין לפי הכללים הישנים.

<תומר רוזנר: אמרתי לכם לפני הדיון שאם אתם רוצים לומר מה שאתם רוצים לומר, צריך להגיד את זה שההסדר הקבוע כאן לא יחול על מתחמים שכבר הוכרזו.

<תומר רוזנר: זה מה שאתם רוצים להגיד?

<מירי כהן: כן.

<תומר רוזנר: בסדר.

<תומר רוזנר: לי אין בעיה.

<תומר רוזנר: כל ההסדר.

<מירי כהן: לא.

<מירי כהן: ההסדר החדש.

דוד אמסלם: אתה נגד.

<גיל גן-מור: אני אסביר למה אני נגד הסעיף.

דוד אמסלם: כי אתה רוצה הרבה דירות להשכרה.

<מירי כהן: תומר, אבל רק לעניין השמונים אחוזים.

<גיל גן-מור: אני חושב שהסעיף הזה הוא הרבה יותר דרמטי בגלל שבעצם המשמעות האמיתית שלו היא שהממשלה מתעדפת מחיר למשתכן על דיור להשכרה.

דוד אמסלם: אני הבנתי.

דוד אמסלם: אין לי זמן להרצאות.

דוד אמסלם: ברגע שאתה מתנגד, הבנתי ואני מתקדם.

דוד אמסלם: אני מקבל את עמדת הממשלה.

דוד אמסלם: חבל.

דוד אמסלם: גם אם אתה צודק בעניין, אני מתקדם.

<גיל גן-מור: אני יכול לנמק.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אין צורך.

דוד אמסלם: אני מבין לבד.

דוד אמסלם: אתה חושב שיש בעיה בדיור להשכרה וצריך פשוט למצות את כל הפוטנציאל.

דוד אמסלם: זה בכל התכניות.

דוד אמסלם: אני מבין את זה.

דוד אמסלם: ובמקסימום.

<גיל גן-מור: זה בעצם יביא לכך שאחוז הדיור להשכרה יהיה 15 אחוזים במקום שלושים אחוזים.

דוד אמסלם: אנחנו הבנו.

<גיל גן-מור: זה לא נותן פתרון לאוכלוסיות עם הכנסה נמוכה ובינונית.

<גיל גן-מור: זאת הטיה מאוד משמעותית של רוח החוק ושל האיזונים הפנימיים שבו.

דוד אמסלם: כשהיא העירה את ההערה, אני ישר הבנתי במה מדובר.

<גיל גן-מור: מעכשיו והלאה, זאת הערה מאוד חשובה מה שהיא אמרה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שכרגע בתכניות האלה, בחוק הזה, הממשלה מחליטה.

דוד אמסלם: הממשלה, כמו שהיא החליטה על שלושים אחוזים, כאן היא רוצה להחליט על 15 אחוזים.

דוד אמסלם: היא יכלה גם להחליט על אפס אחוז.

דוד אמסלם: זאת מדיניות הממשלה וזה בסדר.

דוד אמסלם: אמרתי שאני משנה היכן שאני חושב שזה נכון מבחינתי וזה קריטי.

דוד אמסלם: כרגע אני לא בא להחליף את שר האוצר במדיניות.

דוד אמסלם: זה לא התפקיד שלי.

<מירי כהן: חשוב לציין שזה לא גנרי, כל מקום שיהיה בו מחיר למשתכן לא יהיה שלושים אחוזים.

<מירי כהן: זה לא.

<מירי כהן: זה מאפשר לבקש מהממשלה להפחית.

<גיל גן-מור: זה מה שיקרה בפועל.

<מירי כהן: אני כבר אומרת לך שזה לא נכון.

<תומר רוזנר: זה חשוב לשמוע מה היא אומרת.

דוד אמסלם: היא אומרת שזה לא חייב להיות כך.

דוד אמסלם: רק אם המדינה תרצה, זה יהיה.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: מתקדמים.

<רוני טיסר: (3) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) (1) תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(4) תכלול גם הוראות כמפורט להלן: הוראה שלפיה הוראות התוספת השישית לחוק התכנון יחולו על 15 אחוזים מכלל יחידות הדיור שנקבעו בתכנית או על שיעור גבוה יותר שקבעה הממשלה לעניין זה בצו ההכרזה לפי סעיף 3(א).

<קריאה: כאן אמרתם שיהיה אפשר גם להפחית.

<תומר רוזנר: זה בסעיף אחר.

<רוני טיסר: כן.

<רוני טיסר: אמרתי.

<תומר רוזנר: אנחנו נוסיף את זה בסעיף אחר.

<רוני טיסר: הוראה שלפיה מחצית מיחידות הדיור שנקבעה לגביהן בתכנית הוראה כאמור בפסקת משנה (א) או על שיעור גבוה ממחצית מיחידות הדיור כאמור ככל שנקבע בצו ההכרזה לפי סעיף 3(א), יהיו יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת.

<רוני טיסר: על יחידות דיור כאמור יחולו עם גם הוראות שנקבעו לפי פסקת משנה (2).

<רוני טיסר: לעניין זה, מחיר מופחת – דמי שכירות בשיעור נמוך בעשרים אחוזים מדמי השכירות הנהוגים ממשכיר מרצון לשוכר מרצון של יחידת דיור דומה במיקומה ובמאפייניה האחרים לאותה יחידת שכירות.

<רוני טיסר: כאן אנחנו חושבים שנכון היה לקבל את הערת הממשלה שמי שיקבע את ההפחתה, זה השמאי הממשלתי הראשי.

<תומר רוזנר: או מי מטעמו.

<תומר רוזנר: או שמאי מטעמו.

דוד אמסלם: אתה מתנגד.

<אמיר הלר: לא.

<אמיר הלר: לא מתנגד.

<אמיר הלר: אני מנסה להבין את הסעיף.

<אמיר הלר: זאת קרקע פרטית בה יש תכנית של 750 יחידות דיור, 15 אחוזים או עד 15 אחוזים או בסביבות 15 אחוזים יהיו דירות בהישג יד כשיש שם ריבוי בעלים וחלק יהיה דיור להשכרה וחלק יהיה דיור להשכרה במחיר מופחת?

<רוני טיסר: כן.

<אמיר הלר: בקרקע פרטית שיש שם הרבה מאוד בעלים?

<תומר רוזנר: כן.

<אמיר הלר: מי בדיוק ינהל את כל המנגנון הזה?

<תומר רוזנר: מה זאת אומרת מי ינהל?

<אמיר הלר: מי בדיוק יצליח לגרום להרבה בעלים לקבוע איזה דירות יהיו במחיר מופחת ואיזה לא?

<אמיר הלר: תומר, אפשר לבנות חוק מצוין אבל הוא בכלל לא ישים.

<אמיר הלר: אדוני היושב ראש, אני מאוד מכבד את העבודה.

דוד אמסלם: אני מבין מה אתה אומר.

<אמיר הלר: החוק לא ישים.

דוד אמסלם: גם במכרזים שהמדינה מוציאה על קרקעות, הרי היא לא בונה.

<אמיר הלר: אבל היא מפקחת.

דוד אמסלם: היא תפקח גם כאן.

<אמיר הלר: איך היא תפקח כאן?

<אמיר הלר: הקרקע היא פרטית עם ריבוי בעלים.

דוד אמסלם: אני אומר לך משהו.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מכניס אותי לאירוע אחר לגמרי.

דוד אמסלם: כל הסיפור הזה של דירה להשכרה, מבחינתי דורש עיון.

דוד אמסלם: זה לא רלוונטי כרגע מה הקרקע הייתה במקור של מי.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר ברגע שהמדינה משווקת את הקרקע - - -

<אמיר הלר: היא לא משווקת.

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: נניח אני המדינה משווק קרקע ואני מבקש שחלק מהבינוי יהיה.

דוד אמסלם: אני הרי שיווקתי אותו.

דוד אמסלם: אתה קנית וזה כבר שלך.

דוד אמסלם: עכשיו מישהו צריך לנהל את האירוע הזה.

דוד אמסלם: אחרי כן, בעוד שלושים שנים, בעוד עשרים שנים קדימה.

דוד אמסלם: אני לא מאמין בזה אבל המדינה החליטה.

דוד אמסלם: היא הקימה מחלקה, שמה מנהל, הכול.

דוד אמסלם: אני כבר לא שם.

<אמיר הלר: גם אני לא שם.

דוד אמסלם: באותה קטגוריה, זה ייכנס לאותה מחלקה.

דוד אמסלם: במקור הקרקע של המדינה והיא מכרה אותה לך.

דוד אמסלם: זאת אופציה ראשונה שקורית.

דוד אמסלם: האופציה השנייה שקורית היא שאתה ירשת אותה מסבא שלך שהוא בכלל בא לפני קום המדינה והיא שלו.

<אמיר הלר: אבל זה סרט אחר לגמרי.

<אמיר הלר: תן לי בבקשה עוד משפט.

דוד אמסלם: אתה סתם מעכב אותי.

<אמיר הלר: לא.

<אמיר הלר: אני לא מעכב אותך סתם אדוני.

<אמיר הלר: אני רוצה עוד משפט אחד, ברשותך.

<אמיר הלר: זה סרט אחר לגמרי.

<אמיר הלר: בדירה להשכיר הם משווקים 200, 300, 400 יחידות דיור ליזם אחד ומפקחים עליו וקובעים לו את הכללים לעשרים שנים ולוקחים לו ערבויות ולוקחים לו הכול.

<אמיר הלר: בקרקע פרטית, כשאתה מתכנן 750 יחידות, כשיש לך ריבוי בעלים שם, איך תתחיל לנהל את זה?

<אמיר הלר: לכל אחד שם יש חלק קטן בכמה יחידות דיור, אם בכלל.

<אמיר הלר: איך תנהל את הסרט הזה של דיור מופחת או דיור לא מופחת?

דוד אמסלם: אני לא רוצה כרגע לנהל.

דוד אמסלם: אני לא מנהל.

דוד אמסלם: זה מפריע לי.

דוד אמסלם: מירי, זה לא יכול להיות מה שאתם עושים כאן.

דוד אמסלם: זאת חוצפה.

דוד אמסלם: אני לא עובד מדינה.

דוד אמסלם: אתם משגעים לי את השכל כבר חודשים.

דוד אמסלם: אני בא לכאן בבוקר כדי לנהל את הדיון ואתם מדברים ביניכם.

דוד אמסלם: עכשיו הוא שאל שאלה, את דיברת אתו, את לא יודעת מה להשיב לו, לא שמעת מה הוא אמר.

דוד אמסלם: אני אומר דבר מאוד פשוט.

דוד אמסלם: אמיר, כל האירוע הזה הוא אירוע בקטע אחר לגמרי.

דוד אמסלם: איך השוק הפרטי יסתנכרן, זה סיפור אחר.

דוד אמסלם: אני יכול לתת לך הרבה מודלים.

דוד אמסלם: אתה עושה את האופציה ואתה לא חייב לבוא לוותמ"ל.

דוד אמסלם: יש לך מסלולים אחרים.

דוד אמסלם: אם קשה פה, הולכים לפה.

דוד אמסלם: אני אומר לך שיכול להיות שכל ה-15 או העשרים בעלים יקימו חברת ניהול אחת.

דוד אמסלם: אני מניח שזה מה שיקרה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לחייך אבל זה יקרה.

דוד אמסלם: אם זה לא יקרה וקשה להם, הם לא ילכו לוותמ"ל אלא ילכו למקום אחר.

דוד אמסלם: אתה שואל אותי אם זה מוצדק – לא.

דוד אמסלם: אתה שואל אותי אם אני הייתי הולך לדיור להשכרה – לא.

דוד אמסלם: אתה שואל אותי אם הייתי הולך למחיר למשתכן – לא.

דוד אמסלם: אבל אני לא שר האוצר.

דוד אמסלם: התפקיד שלי הוא לעזור לממשלה להוציא את המדיניות שלה לפועל גם אם היא טועה במדיניות.

דוד אמסלם: זה התפקיד שלי.

דוד אמסלם: אני מתערב בקטעים קריטיים.

<רוני טיסר: (2) שר האוצר יקבע הוראות בדבר שכירות לטווח ארוך במחיר מופחת כאמור בפסקה 1(ב), ובכלל זה שיעור ההפחתה שיכול ויהיה גבוה יותר משיעור ההפחתה שנקבע כאמור בפסקה 1(ב).

<רוני טיסר: תנאי ההשכרה של יחידות הדיור, הגבלות על העברת הזכויות ביחידות הדיור והזכאים לשכור את יחידות הדיור.

<רוני טיסר: השר רשאי להחיל הוראות הקבועות בתוספת השישית לחוק התכנון בשינויים המחויבים ובהתאמות שיקבע.

<רוני טיסר: (3) לא תאושר תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(4) כל עוד לא נקבעו תקנות כאמור בפסקה (2)".

<רוני טיסר: 9.

<רוני טיסר: תיקון סעיף 9 בסעיף 9 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), אחרי פסקה (3) יבוא: "(3א) רשות מקומית – לגבי תכניות בתחומה.

<רוני טיסר: (3ב) ועדה מקומית – לגבי תכניות בתחום מרחב התכנון שלה".

<רוני טיסר: אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(3) או (4) רשאי להכין ולהגיש לוועדה, נוסף על הגורמים המנויים בסעיף קטן (א), גם מי שרשאי להגישה לפי סעיף 61 לחוק התכנון".

<רוני טיסר: בסעיף קטן (ב), פסקאות (3) ו-(4) – יימחקו.

<רוני טיסר: אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) על אף האמור בסעיפים קטנים (א) עד (ב), לא תוגש תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(3), אלא אם כן הרשות המקומית שהתכנית כלולה בתחומה נתנה את הסכמתה להגשת התכנית".

<תומר רוזנר: זאת ההערה של גברת דנה.

<רוני טיסר: בסעיף קטן (ה), במקום "כללה תכנית מועדפת לדיור" יבוא "הייתה בתחום תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(1)".

<תומר רוזנר: אני אסביר בקצרה.

<תומר רוזנר: מדובר כאן על מי רשאי להגיש את התכנית.

<תומר רוזנר: כפי שסיכמנו, קודם כל הורחבה האפשרות בתכניות ציבוריות שיוגשו על ידי הרשות המקומית והוועדה המקומית.

<תומר רוזנר: בתכניות שעל קרקע פרטית או בפינוי בינוי, יוגשו התכניות על ידי מי שרשאי להגיש תכנית לפי החוק הרגיל.

<תומר רוזנר: גם בעל עניין.

<תומר רוזנר: בתכניות של פינוי בינוי, רק בהסכמת הרשות המקומית.

<רוני טיסר: 5.

<רוני טיסר: תיקון סעיף 13 בסעיף 13 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (ב), אחרי "בנסיבות מיוחדות שיירשמו" יבוא "ולעניין תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(3) רשאית הוועדה להחליט להמשיך את הדיון בתכנית כאמור במספר ישיבות נוספות, והכול" ובמקום "בתכנית מועדפת לדיור" יבוא "באותה תכנית מועדפת לדיור".

<רוני טיסר: בסעיף קטן (ג), אחרי "ממועד הדיון הראשון בה" יבוא "ולעניין תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(3) – תקיים בה דיון במועד או במועדים שתקבע".

<תומר רוזנר: לפי החוק הקיים, הוועדה מוגבלת בקיום שני דיונים בתכנית ולפי ההערה של הוועדה שכבר התקבלה, בתכניות של פינוי בינוי אין הגבלה כזאת.

<תומר רוזנר: הוועדה תוכל לקיים את מספר הדיונים ככל שתרצה.

<רוני טיסר: 6.

<רוני טיסר: תיקון סעיף 25 בסעיף 25 לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (ה) יבוא: "(ו) הוראות סעיף זה לא יחולו לגבי חלק מתחום תכנית מועדפת לדיור שהוצאת היתרי בנייה לגביו טעונה אישור של תכנית נוספת".

<רוני טיסר: 7.

<רוני טיסר: תיקון סעיף 26 בסעיף 26 לחוק העיקרי – בכותרת השוליים, במקום "תכנית לדיור לאומי" יבוא "תכנית מועדפת לדיור".

<רוני טיסר: בסעיף קטן (א) בסופו יבוא "לעניין תכנית מועדפת לדיור לגבי מתחם שהוכרז לפי סעיף 3(א)(3) יראו ביצוע בפועל של תכנית כאמור אם מתקיימים כל אלה: (1ׂ) רוב מיוחס מבין בעלי הדירות התקשר בעסקת פינוי ובינוי.

<רוני טיסר: בפסקה זו "רוב מיוחס מבין בעלי הדירות" ו"עסקת פינוי ובינוי" – כהגדרתם בחוק פינוי ובינוי (פיצויים).

<רוני טיסר: (2) קבלת היתר לבניית בניין אחד חדש לפחות בתחום התכנית.

<תומר רוזנר: כאן אני אוסיף - בניין אחד למגורים.

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: הכוונה למגורים.

דוד אמסלם: הערה טובה.

<תומר רוזנר: סעיף 25 מחייב הכנת תסריט לצורכי רישום וקובע לוח זמנים לאישורו ולרישומו של תסריט לצורכי רישום.

<תומר רוזנר: כאן מובהר שזה לא יחול על החלק שאיננו מפורט בתכנית.

<תומר רוזנר: בסעיף 26 שמגדיר מתי התכנית הזאת בעצם חוזרת לדיון מחודש, אם היא לא מתבצעת, כי המטרה שלנו היא שהתכנית תתבצע, מוגדרים כאן התנאים לתכניות של פינוי בינוי שיחולו עליהם תנאים מיוחדים.

<תומר רוזנר: הרוב המיוחס.

<תומר רוזנר: בניין אחד למגורים אחד חדש לפחות שנבנה.

<תומר רוזנר: יש לנו תיקון נוסף שצריך להכניס בסעיף 29 שמכיל את הוראות חוק התכנון.

<תומר רוזנר: אנחנו נוסיף כאן הוראה שעלתה והיא כדי להסיר ספק.

<תומר רוזנר: "לעניין התוספת השלישית לחוק התכנון, יראו בתכנית לפי חוק זה כתכנית שהחוק האמור חל עליה".

<תומר רוזנר: כלומר, בתכניות האלה יהיה היטל השבחה, על החלק המפורט כמובן.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: נמשיך הלאה.

<רוני טיסר: 8.

<רוני טיסר: תחולה הוראות חוק זה יחולו על תכניות מועדפות לדיור לגבי מתחמים אשר ניתנה לגביהם הכרזה לפי סעיף 3(א) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 2 לחוק זה, מיום תחילתו של חוק זה.

<רוני טיסר: 9.

<רוני טיסר: תיקון חוק התכנון והבנייה בחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965 – בסעיף 61א, אחרי סעיף קטן (ב)(2) יבוא: "(ב)(3) ועדה מחוזית רשאית להכין תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת בסמכות ועדה מחוזית, בהתקיים אחד מאלה: התכנית חלה על כל שטח היישוב שהתכנית חלה בתחומו או על רוב שטחו של היישוב כאמור, או שהיא תכנית כוללנית.

<רוני טיסר: התכנית חלה על יותר ממרחב תכנון מקומי אחד.

<רוני טיסר: התכנית חלה על חלק משטח תכנון מקומי אחד ומתקיים לגביה אחד מאלה: הוועדה המקומית של אותו מרחב תכנון נתנה את הסכמתה להכנת התכנית על ידי הוועדה המחוזית.

<רוני טיסר: הוועדה המחוזית הודיעה לוועדה המקומית על כוונתה להגיש תכנית ככל שלא תוגש על ידה תכנית בשטח האמור בתוך פרק הזמן שנקבע לכך בהחלטת הוועדה המחוזית והוועדה המקומית לא הגישה תכנית כאמור באותלו פרק זמן.

<רוני טיסר: (2) בתוספת השישית, בסעיף 16, במקום "יחולו על" יבוא "יחולו רק על", ובמקום "בלבד" יבוא "וכן בכפוף להוראות חוק קידום בנייה במתחמים מועדפים לדיור, הוראת שעה, התשע"ד-2014 – על תכניות מועדפות לדיור לגבי מתחמים שהוכרזו לפי סעיף 3(א)(4) - וכאן צריך גם להוסיף את התכניות שכוללות שטח של רשות מקומית שגם לגביהן הכנסנו הוראות לעניין דיור בהישג יד – לחוק האמור ועל היתרים לפיהן".

דוד אמסלם: תודה רבה.

<תומר רוזנר: אני אסביר.

<תומר רוזנר: הוראת התחולה מדברת בעד עצמה.

<תומר רוזנר: היא אומרת שיחול מכאן ואילך ואנחנו נוסיף את ההבהרה שביקשו נציגי הממשלה שבעצם תבהיר שהמתחמים שכבר הוכרזו, יחול ההסדר הקודם לפחות בכל הנוגע לדיור בהישג יד.

<עמית שטאובר: זה כמובן לא גורע מהשיקולים הקיימים היום בחוק.

דוד אמסלם: בוודאי.

<עמית שטאובר: רק לפרוטוקול.

<תומר רוזנר: ודאי.

<תומר רוזנר: מה שהיום, היום.

<תומר רוזנר: יש כאן הסדר שהוא בכלל לא קשור לחוק הזה והממשלה מצאה לנכון לכלול אותו במסגרת התיקון המוצע וזה תיקון עדיף לחוק התכנון והבנייה בעניין של סמכות ועדה מחוזית להגיש תכניות.

<תומר רוזנר: היום ועדה מחוזית איננה מוסמכת להגיש תכניות.

<תומר רוזנר: מבקשים להכניס כאן הוראה שמתייחסת לאפשרות של ועדה מחוזית להגיש תכניות ובתנאים מסוימים, כפי שמפורטים כאן ומדברים בעד עצמם.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אמיר, רצית להעיר.

<אמיר הלר: הערה קצרה שאני יודע שתידחה אבל בכל זאת חשוב שתדעו.

<אמיר הלר: בווד"ל היה את אותו הדבר.

<אמיר הלר: ההערה הקטנה של הסכמה של רשות מקומית להגשת תכנית, הייתה גם בווד"ל, בתכניות פינוי בינוי.

<אמיר הלר: אתה יכול לשאול את הממשלה כמה תכניות וד"ליות הגיעו ואני אומר לך שזה פחות מאחת.

<אמיר הלר: אם לא רוצים, חבל להכניס את זה.

<אמיר הלר: זה מיותר.

דוד אמסלם: שאלת, אני אתן תשובה ובזה נסיים את העניין.

דוד אמסלם: אני חוזר על עצמו ואני מודיע לך שזאת אפילו חוצפה להכניס את זה לחוק הזה.

דוד אמסלם: אנשים רצים בנושא של פינוי בינוי כאילו אנחנו ב-לגו.

דוד אמסלם: אני אומר לך שזה דבר שדורש כל כך הרבה תשומות, תכנון, פרטים, הכרת השטח.

דוד אמסלם: עזוב אנשים, אני מדבר רק על תכנון.

דוד אמסלם: זה פרויקט מורכב ביותר כמעט על גבול הבלתי ניתן ליישום.

דוד אמסלם: לכן חשבתי שזה לא צריך להיות כאן.

דוד אמסלם: בכלל לא צריך לעלות לוותמ"ל אלא צריך לבוא קודם כל לעירייה והעירייה צריכה ליזום את זה.

דוד אמסלם: יש לה את האחריות מול התושבים.

דוד אמסלם: הרי יש עוד תושבים שמשיקים לתכנית חוץ מאלה שהחלפת להם את הבית בבית החדש.

דוד אמסלם: מה קורה עם זה שלידו והוא ממשיך לגור שם?

דוד אמסלם: עד היום יצא עם בקושי מאה מכוניות והיום יש לו אלפיים מכוניות ואף אחד לא יכול לעזור לו.

דוד אמסלם: אני אראה לך איזה פניות יש אלי כמעט בכל תכנית של פינוי בינוי, אפילו קטנה, כאשר מבקשים ממני שאני אתערב לעצור את זה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזאת אחריות העירייה שהיא בפרונט מול התושבים.

דוד אמסלם: העסק מורכב.

דוד אמסלם: לפעמים זה לוקח שנים.

דוד אמסלם: שוב אני חוזר ואומר שאם הייתי שר האוצר וזה התחום שלי, הייתי פועל באופן שונה לגמרי, לדעתי כמעט בכל תחום.

דוד אמסלם: כמעט בכל מישור שהם פעלו.

דוד אמסלם: אבל מה לעשות, זה שר האוצר, אני מכבד אותו.

דוד אמסלם: הממשלה מתווה את המדיניות ולא יושב ראש ועדת הפנים.

דוד אמסלם: התפקיד שלי הוא תומך אותה ולא הפוך.

דוד אמסלם: אתה התבלבלת.

דוד אמסלם: אני כולה בורג באוטו והבורג לא משתלט על האוטו.

<אמיר הלר: בכמה דיונים שאני הייתי, הבורג לפעמים משתלט על האוטו.

דוד אמסלם: רבותיי, הערות אחרונות לפני שאני מתחיל להתכנס.

דוד אמסלם: תודה.

<כרמית יולס: יש כאן סעיף בעמוד 5 שאומר ששר האוצר יקבע בתקנות הוראות לעניין סעיף קטן זה.

דוד אמסלם: זאת עכשיו פצצת אטום.

דוד אמסלם: יבוא שר אחר וישאל מה אתו.

<כרמית יולס: אותו צוות ממיין, אותו צוות מסדר, לכאורה הוא לא יכול להתחיל להתכנס עד ששר האוצר לא יקבע תקנות לגבי השאלה איך מגישים אליו בקשה, איך הוא בדיוק פועל, מה הכללים לפעילות שלו.

דוד אמסלם: מה ההערה?

<מירי כהן: אנחנו מוטרדים מכך שייקח זמן לתקנות ולא נוכל להתחיל לעבוד.

<מירי כהן: בהסכמה עם משרד המשפטים אנחנו מוכנים - משרד המשפטים הסכים – לכך שאם תוך חודשיים אנחנו לא מצליחים להתכנס לתקנות, נעבוד בהתאם לנוהל עד שהן יהיו.

דוד אמסלם: לא הבנתי למה לא תעשו תקנות.

<תומר רוזנר: תעשו תקנות בחודשיים.

<מירי כהן: זה לא יקרה.

<כרמית יולס: נשתדל מאוד לעשות אותן בחודשיים.

<מירי כהן: זה לא יקרה.

<מירי כהן: עכשיו אתם מעכבים בחצי שנה.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה התקנות.

דוד אמסלם: תשבו חצי יום ותסגרו את העניין.

<מירי כהן: זאת לא הבעיה שלנו.

<מירי כהן: אני יכולה לעשות את זה בשבועיים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: תקשיבי.

דוד אמסלם: אני הובלתי כאן חוק, ניסיתי להגיע להבנה והגעתי להבנה עם משרד האוצר לפני כמעט שנתיים לגבי תקציב של תרופות מצילות חיים.

דוד אמסלם: משרד האוצר היה צריך להתקין תקנות ומשרד המשפטים היה צריך לאשר אותן.

דוד אמסלם: עמוד אחד.

דוד אמסלם: קראתי לבחור שלכם לכאן ואמרתי לו עמוד, אני עובר על זה בערך 15 דקות.

דוד אמסלם: זה היה חצי שנה.

<מירי כהן: זה מה שיקרה.

דוד אמסלם: הנושא הראשון אליו הגעתי ביום הראשון בכנסת.

דוד אמסלם: אנחנו כבר שנתיים וחצי כאן.

דוד אמסלם: סגרנו את האירוע לפני חודש.

דוד אמסלם: זה היה הנושא הראשון אתו באתי מהבית.

דוד אמסלם: היה רק נושא אחד וזה הנושא הזה.

דוד אמסלם: לפני חודש סגרנו אותו כאן בכנסת, ולמה?

דוד אמסלם: בגלל התקנות האלה.

דוד אמסלם: הכול היה פתור.

<מירי כהן: זה מה שאני אומרת.

<מירי כהן: זאת לא המחלקה שלה אלא זאת מחלקה אחרת.

דוד אמסלם: מצד שני, אי אפשר לעבוד בלי תקנות, אם זה מה שצריך לעשות.

דוד אמסלם: אני אומר דבר מאוד פשוט.

דוד אמסלם: אני רוצה לגמור את העניין ולהתקדם.

דוד אמסלם: כל חוק, מירי, חוץ מתכנון ובנייה, אנחנו עוסקים בעוד הרבה מאוד חוקים שיש בהם המון תקנות.

דוד אמסלם: דרך אגב, כולם לא רוצים תקנות.

דוד אמסלם: נעשה נוהל קטן ונגמור.

דוד אמסלם: אני אספר לך.

דוד אמסלם: אתמול גמרתי את הסיפור של הדרכונים עם תקנות.

דוד אמסלם: אני חושב שהבקשה שלך היא בקשה לא לגיטימית, על גבול הלא לגיטימי.

<מירי כהן: תקשיב מה התקנות האלה אמורות לעשות.

דוד אמסלם: אתם החלטתם להביא תקנות.

דוד אמסלם: לא אני.

<מירי כהן: אני לא רציתי תקנות.

<מירי כהן: משרד המשפטים עומד על זה.

<מירי כהן: אני חושבת שבכלל לא צריך לעשות את הדברים האלה בתקנות.

<מירי כהן: לקבוע איך יגישו בקשה, אפשר לקבוע בנוהל.

דוד אמסלם: אם כן, למה הבאתם את זה מלכתחילה?

<מירי כהן: לא משנה.

<מירי כהן: עזוב.

<מירי כהן: הסכמות ממשלה.

<מירי כהן: משרד המשפטים עמד על זה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: מה זה הסכמות ממשלה?

דוד אמסלם: אם הבאתם את זה, כנראה היה צריך.

דוד אמסלם: אתם לא יכולים להביא תקנות ואחרי כן להחליט שאנחנו נעשה את זה נוהל.

<כרמית יולס: אני אסביר למה היה צריך.

<כרמית יולס: למה עדיין צריך.

<כרמית יולס: כי אלה תקנות של סדרי דין שמתייחסות - - -

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: תראי מה מירי אומרת.

דוד אמסלם: אי אפשר לאחוז את המקל משני קצותיו.

<כרמית יולס: אם זה היה תלוי בי, מחר בבוקר.

דוד אמסלם: אי אפשר לאחוז את המקל משני קצותיו.

דוד אמסלם: אם לא צריך תקנות, תוציאי את זה מהסעיף.

דוד אמסלם: אם צריך תקנות, יהיו תקנות ולא נוהל.

דוד אמסלם: מה אתם מבקשים מאתנו?

דוד אמסלם: שבחוק יהיה כתוב שמותר לנסוע תשעים, אבל אנחנו ניסע 130 כי אין שוטר.

<מירי כהן: לא.

<מירי כהן: אנחנו מבקשים מכם תקופת ביניים.

<כרמית יולס: להכיר את המורכבות.

דוד אמסלם: אין כאן שום מורכבות.

דוד אמסלם: אין שום מורכבות בעניין.

דוד אמסלם: היא אמרה שהיא סוגרת את זה תוך שבועיים.

<מירי כהן: אבל זה לא יקרה.

דוד אמסלם: בגללה.

<מירי כהן: לא בגללה אלא בגלל מחלקה אחרת.

דוד אמסלם: לא את אישית.

דוד אמסלם: עזבו.

דוד אמסלם: אני מתקדם עם זה.

דוד אמסלם: זה יישאר כך.

דוד אמסלם: או שתורידו את התקנות עכשיו.

<כרמית יולס: אנחנו לא יכולים.

<מירי כהן: ברגע זה תקעת אתה החוק הזה לחצי שנה.

<מירי כהן: חבל.

<מירי כהן: בממשלה הזאת זה כבר לא יהיה.

<תומר רוזנר: אפשר לקבוע הוראה שמחייבת התקנת תקנות תוך שלושה חודשים או חודשיים.

<תומר רוזנר: יש לך את רועי דרור במשרד ראש הממשלה שישב עליהם.

<מירי כהן: חודשיים.

<מירי כהן: אני לא יודעת איך זה יעזור.

<תומר רוזנר: יעזור לך.

<תומר רוזנר: תני לרועי דרור.

דוד אמסלם: אני חושב שחודשיים זה הרבה זמן.

דוד אמסלם: אני פקיד בנשמה שלי.

דוד אמסלם: אני עובר כאן על חומרים אדירים שאני לא מאמין שיש פקיד אחד שעובר עליהם כמוני כחבר כנסת.

דוד אמסלם: אני אומר לכם שתקנות מהסוג הזה, איך מגישים את הטופס, איך כותבים, באיזו עט, עשר דקות וגמרתם את זה.

דוד אמסלם: תראו לאן אתם לוקחים אותנו.

דוד אמסלם: עכשיו מה אתם עושים?

דוד אמסלם: אתם מכניסים תקנות, חייב לרשום איזה סוג פיילוט של עט.

דוד אמסלם: כתוב כי כתוב באיזה חוק אחר.

דוד אמסלם: אז עכשיו מה אתם אומרים לי?

דוד אמסלם: בוא נעשה את זה ישראבלוף.

דוד אמסלם: תכתבו תקנות.

דוד אמסלם: מה אתם רוצים ממני?

דוד אמסלם: מירי, הבקשה שלך היא לא לגיטימית מבחינתי.

דוד אמסלם: תכתבו.

דוד אמסלם: אני אמרתי לכם מה לכתוב?

<מירי כהן: היושב ראש, היא לגיטימית.

דוד אמסלם: אחר כך תרוצו לבית המשפט ויגידו שיש תקנות אבל עוד לא התקנו.

<מירי כהן: אני מבקשת פרק זמן.

דוד אמסלם: כמו שאמר תומר.

דוד אמסלם: אנחנו נבקש שהתקנות יותקנו תוך חודשיים.

דוד אמסלם: אם לא, תבואו לוועדת הפנים ואני אחתוך את העניין.

דוד אמסלם: יכול להיות שאני אבטל את התקנות.

<מירי כהן: תצטרך עוד שלוש קריאות כדי לבטל את התקנות.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני עכשיו אגדיר את זה.

דוד אמסלם: זה צריך לבוא אחר כך לאישור ועדה?

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: שני נושאים אחרונים.

<תומר רוזנר: אני רוצה לפרוטוקול שיהיה ברור.

<תומר רוזנר: יש לנו הצעת חוק שתאושר בשבוע הבא בקריאה ראשונה שעוסקת בדיור בהישג יד.

<תומר רוזנר: היא נמצאת בוועדה המיוחדת לדיון בחוקים רבים הידועה בכינויה העממי ועדת הרפורמית.

<תומר רוזנר: ההצעה הזאת כנראה תאושר בשבוע הבא בקריאה ראשונה במליאת הכנסת ונצטרך לעשות גם בחוק הזה את ההתאמות הנדרשות.

<תומר רוזנר: לבקשתה של רוני, אנחנו נבצע הקראה של הגדרת הבעלים הפרטיים כדי שיהיה ברור מה סוכם, כדי שזה יהיה ברור וחד משמעי, ובזה נסיים.

<רוני טיסר: קרקע מרובת בעלים – קרקע שמתקיימים לגביה שניים אלה: מספר הבעלים, בין במושא ובין בחלקות נפרדות בתחומה, עולה על עשרה, ואולם אם אחד מבעלי הקרקע הוא המדינה, מספר הבעלים בה עולה על עשרה - - -

<תומר רוזנר: לא המדינה.

<תומר רוזנר: אם הקרקע הוא מקרקעי ישראל.

דוד אמסלם: עולה על עשרה, הכוונה היא שעשרה לא בפנים.

דוד אמסלם: עשרה בעלים.

<תומר רוזנר: עשרה או יותר.

דוד אמסלם: עשרה או יותר.

<תומר רוזנר: כאן חמישה או יותר.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: חמישה או יותר.

<קריאה: זה לא כולל רשות פיתוח.

<אמיר הלר: למה לא לכלול במקרקעי ישראל את רשות הפיתוח?

<אמיר הלר: לא הבנתי.

<תומר רוזנר: כוללים.

<קריאה: זה כולל את רשות הפיתוח.

דוד אמסלם: בוודאי.

<תומר רוזנר: מקרקעי ישראל.

<רוני טיסר: חלקו של כל אחד מהבעלים בין במושא ובין בסך השטח בחלקות הנפרדות בתחומה אינו עולה על עשרים אחוזים משטח הקרקע.

<רוני טיסר: בפסקה זו, בעלים – למעט המדינה, רשות הפיתוח והקרן הקיימת לישראל.

דוד אמסלם: יש לנו הסתייגויות?

<תומר רוזנר: הסתייגות אחת של חבר הכנסת אבו מערוף.

דוד אמסלם: מי בעד אישור ההסתייגות של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: הוא לא כאן.

דוד אמסלם: הוא הגיש אותה בכתב.

דוד אמסלם: בעד – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא נתקבלה.

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

<תומר רוזנר: לאחר שנדחו כל ההסתייגויות, אפשר לאשר את הצעת החוק.

דוד אמסלם: אני מביא להצבעה את הצעת החוק כפי שהוקראה בכפוף לכל השינויים שביצענו בה.

דוד אמסלם: מי בעד אישור הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – פה אחד

דוד אמסלם: הצעת החוק אושרה פה אחד.

דוד אמסלם: קיבלנו את הצעת החוק ובעזרת השם היא תעלה בשבוע הבא למליאת הכנסת.

דוד אמסלם: אני מודה לכולם.

דוד אמסלם: אני מתנצל בפני כל אלה שאולי הייתי קצת חסר סבלנות כלפיהם אבל זה בגלל שאני הרבה זמן באירוע הזה, לעסתי אותו כבר מכל הכיוונים ולפי השמות אני כבר יודע מה תגידו.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.