ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 391, 2017-03-20 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת חינוך תרבות וספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 20 במרץ 2017, כ"ב באדר תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא הצעות לדיון מהיר של חברי הכנסת, עצירת התמיכה למדרשת שדה בוקר מעמידה אותה בסכנת סגירה.

יעקב מרגי: הצעה של חבר הכנסת, השר לשעבר, מאיר כהן, כנ"ל של חבר הכנסת אלי אלאלוף, שאנחנו דנים אותו לכף זכות, הוא בוודאי מנהל דיונים בוועדה שהוא עומד בראשה, וחברת הכנסת סתיו שפיר שמחפשת שקיפות באיזה ש הוא מקום שאין סיכוי שתמצא אותו, אבל כשהיא תגיע נכבד אותה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו באילוצי זמן.

יעקב מרגי: קיימנו דיון ראשון על חוק גבעת התחמושת ומורשת מלחמת ששת הימים, זה דבר נכון, ומיד נכנסנו לדיון הזה, במסגרת דיון מהיר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג לנו את הבעיה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, בוקר טוב לכולם.

מאיר כהן: מדרשת שדה בוקר היא מבחינתי מדרשה שמלווה אותי מאז עלותי ארצה, ב-1962 ולימים, אחיי למדו במדרשה, בבית הספר, כשהיו שני מנהלים, אברהם צביון וצבי צמרת.

מאיר כהן: מבחינתנו, תושבי הנגב, המקום הזה נתפס, ואני לא מגזים ומפריז באמירתי, כיהלום שבכתר.

מאיר כהן: ב-1973 אכן הוחלט להקים את התאגיד, את החברה או איך שאנחנו נקרא לה, ומאז, אני חייב להגיד, היא אבן שואבת לכל מכל.

מאיר כהן: 400 תלמידים בבית ספר תיכון יוצא מן הכלל, שאילו היו לי ילדים צעירים הייתי בשמחה שולח אותם לשם, בית ספר שדה מהטובים ביותר, כך לפחות אני זוכר אותו כשאני עסקתי בהדרכת טיולים, צוות עובדים די מסור, מקום שמבחינתי, כשמדברים על נגב פורח, מדברים בראש ובראשונה על שדה בוקר.

מאיר כהן: זו תפיסת עולמי למרות שאני גר בדימונה והייתי ראש עיר בדימונה וגדלתי בירוחם וכהנה וכהנה, אבל יש משהו בנסיעה הזו מירוחם דרומה, כשאתה רואה את המדרשה ואת המתיישבים הציונים המכובדים שנמצאים שם.

מאיר כהן: אני מלווה את הסיפור כבר כמה שנים.

מאיר כהן: כל שנה הולכים ומפחיתים בתקצוב של המקום, כל שנה מוצאים אלף ואחת סיבות למה אנחנו נכביד את ידינו על המקום.

מאיר כהן: אז נדמה לי שלפני חמש שנים נדרשתי, כיושב ראש הרשות לפיתוח הנגב, לסיפור של צמצומים וסיפור של התייעלות וכבר אז אמרתי שאני לא שם את ידי במקום שההנהלה מחליטה להתייעל, גם להתייעלות יש גבולות.

מאיר כהן: כשאתה מחליט לפטר עובדים אז העובדים האלה, שחיים בנגב, כשעובד בן 40-45 מפוטר, אין לו מקום עבודה חלופי ולמה אני מקדים ואני אומר את זה?

מאיר כהן: כי אתמול פנה אלי מישהו ממשרד החינוך וביקש להישאר בעילום שם ואמר לי, "מאיר, תשמע, אנחנו עושים איזה טריק, אנחנו מאוחדים עם ההנהלה".

מאיר כהן: אני די הופתעתי מן האמירה הזו ואמרתי, "מה זה מאוחדים עם ההנהלה?", " לא, לא, אנחנו צריכים לעשות שם התייעלות, אז אנחנו נעביר אותם את הויה דולורוזה".

מאיר כהן: אם אכן הדבר הזה קיים אני אבקש להביא לכאן את שר החינוך ואני אדרוש ממנו שייתן הסברים.

מאיר כהן: אנחנו לתומנו באנו לטפל בפנייה כואבת של אנשים שבאים ואומרים שהורידו מ-16 מיליון שקלים, אומר להם סגן החשב, "אתם תקבלו 2.3 מיליון שקלים" ומניף עליהם חרב של סגירת המקום.

מאיר כהן: אמרו לי האנשים והם יושבים כאן: "תוך חודש חודשיים אנחנו נהיה חדלי פירעון".

מאיר כהן: כחברי כנסת, גם מהנגב וגם לא מהנגב, שהעניין חשוב להם, ביקשנו את הדיון הזה.

מאיר כהן: לכן אני מבקש, אדוני ובזה אני מסיים, לשמוע כמה דברים.

מאיר כהן: האחד, האם משרד מתכוון להחזיר את התקציב?

מאיר כהן: לא ניכנס לתיאור ה-60%-40% כי זה יסרבל את העניין.

מאיר כהן: שנית, נשמע מההנהלה האם אתם הולכים לגזירה של קיצוצים, ושלוש, האם הקיצוץ הזה, האחרון שהיה, ההודעה של סגן החשב הייתה על דעתכם?

מאיר כהן: אני חושב שדבריי מובנים, תודה רבה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, תציגי לנו את העניין ותציגי את עצמך.

<עירית בירן: שמי עירית בירן, סגנית מנהל המינהל הפדגוגי.

<עירית בירן: המינהל הפדגוגי אחראי על ההתקשרות עם מדרשת שדה בוקר.

<עירית בירן: חשוב להגיד שההסכם שמדרשת שדה בוקר מקיימת לאורך השנים האחרונות עם משרד החינוך הוא הסכם של מתן שירותים ואחת הסיבות שסגן החשב הכללי עצר כרגע את התהליך הזה היא שהסכם שירותים מחייב שמדרשת שדה בוקר תיתן שירותים לילדי ישראל ולא רק לילדים של בית הספר והפנימייה של שדה בוקר.

<עירית בירן: כרגע המצב הוא שילדי ישראל האחרים משלמים, אם הם מקבלים שירותים מבית ספר שדה אז הם משלמים את העלות של זה.

<עירית בירן: זאת אומרת שכרגע אנחנו לא מקבלים שירותים.

<עירית בירן: מבחינת ההסכם אנחנו לא עומדים בהסכם.

<עירית בירן: כל התקציב הולך בעצם לקיום המדרשה על כל יחידותיה, בית הספר, הפנימייה, המכינה וכן הלאה.

אילן גילאון: זה פיתוח של השנה האחרונה?

אילן גילאון: מה קרה קודם?

<עירית בירן: זה בשלוש השנים האחרונות.

יעקב מרגי: יש תהליך שלפעמים משרדי ממשלה מתעוררים.

<עירית בירן: רואה חשבון נשלח לעשות בדיקה.

אילן גילאון: בדרך כלל הם מונשמים מורדמים, אבל לפעמים הם מתעוררים.

<עירית בירן: רואה חשבון נשלח לעשות בדיקה, עשה בדיקה, ישב עם הצוות של המדרשה.

<עירית בירן: הבקשה שלנו קודם כל, כדי שאפשר יהיה כרגע לחדש את ההסכם, סגן החשב ביקש, הוא איננו כאן ואני מצטערת - - -

יעקב מרגי: יש נציגי משרד האוצר?

<טל גרנית: כן.

<עירית בירן: הם ייצגו את שלהם, אבל הרעיון היה שתיבנה תכנית להתייעלות לשלוש, לחמש השנים הקרובות כדי לראות איך אנחנו - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שאלה.

<עירית בירן: רגע, אני רוצה להסביר.

<עירית בירן: אתמול, עם החלפת המנכ"לים, התקיימה פגישת חירום עם המנכ"ל הנכנס למשרד החינוך בסוגיה והוקם צוות מצומצם שיעבוד יחד עם הצוות של המדרשה.

<עירית בירן: אני מקווה שנוכל להציג תכנית התייעלות מוסכמת על כל הצדדים, שתפתור את הבעיה לפחות בשוטף, שנוכל לגמור את שנת הלימודים הזו בשלום ועם כל הפעילות.

יעקב מרגי: מה מדרשת שדה בוקר מכילה בתוכה?

<עירית בירן: בית ספר, פנימייה, בית ספר שדה, מכינה קדם צבאית.

יעקב מרגי: בית הספר והפנימייה - - -

<עירית בירן: גירעוניים כרגע בתפעול שלהם, מאוד.

יעקב מרגי: גירעוניים.

<עירית בירן: מאוד.

יעקב מרגי: אם את מבודדת משק סגור, בית ספר ופנימייה - - -

<עירית בירן: אנשי שדה בוקר יכולים להציג לך את זה.

יעקב מרגי: לא, לא, אני שואל אותך, אחר כך נגיע אליהם.

יעקב מרגי: את אומרת גירעוניים.

מאיר כהן: כל בית ספר עם 400 תלמידים על יסודי הוא בגירעון.

יעקב מרגי: גבירתי, תהיי ממוקדת איתי.

יעקב מרגי: בית ספר שדה, לא בשדה בוקר, בתי ספר שדה אחרים בגוש עציון, רמות שפירא, בתי ספר שדה מתוקצבים על ידי משרד החינוך באיזשהו תקציב?

<עירית בירן: מתוקצבים.

יעקב מרגי: מעבר לסכום שהם גובים?

<עירית בירן: כן.

יעקב מרגי: בלי שום קשר לקניית שירותים או לא קניית שירותים, בלי שום קשר.

יעקב מרגי: אני מבין אותך.

יעקב מרגי: תרשי לי לעצור אותך כאן, אני אלך למקור הבעיה כרגע, ישירות.

יעקב מרגי: החשב הכללי, משרד האוצר.

יעקב מרגי: תספר לנו מה הסיפור של מדרשת שדה בוקר.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני אתן לכם להתבטא, אבל בואו נלמד את הבעיה קודם.

<טל גרנית: טל גרנית, רפרנט משרד החינוך באגף החשב הכללי.

<טל גרנית: כפי שכבר הציגה הנציגה של משרד החינוך, זה תהליך שמתמשך על פני שנתיים, אם אני לא טועה, שהבנו וגם משרד החינוך הבין ביחד איתנו, שלא מתבצע פה רכש אמיתי, אף אחד לא יודע להגיד מה אנחנו רוכשים וביחד עם משרד החינוך רצינו להסדיר את הסוגיה.

<טל גרנית: גם לא ברור היום לאן הכסף הולך.

<טל גרנית: ה-12 מיליון ₪ האלה, אנחנו לא יודעים לאן הם הולכים, אם הם הולכים לבית ספר שדה, הולכים לפנימייה, הולכים לתיכון.

יעקב מרגי: טל, הדיון יהיה קצר ואפקטיבי.

יעקב מרגי: עזוב אותי מצורת ההסדרה שהייתה במשרד החינוך, היא לא מעניינת אותי.

יעקב מרגי: הרבה פעמים משרדי ממשלה שמים את זה ברכישת שירותים, מה שנוח להם בהסדר שהיה אז.

יעקב מרגי: היום קיים גוף, בית ספר שהוא מוכר על ידי המדינה, פנימייה שהיא מוכרת, לו יצויר שהוא היה מוכפף לא ברכישת שירותים אלא למחלקה של חינוך התיישבותי, אני שואל אותך, כרגע, יש בית ספר שדה ויש בית ספר תיכון, יש פנימייה - - -

<קריאה: ויש עובדים.

<קריאה: את זה אתם שוכחים.

<טל גרנית: שנייה, התיכון ממומן - - -

יעקב מרגי: לקריאת הביניים שלך, הרי כל מה שאנחנו יושבים פה, למה?

<טל גרנית: חשוב להגיד, התיכון מתוקצב על ידי משרד החינוך כמו כל תיכון אחר.

<טל גרנית: מדובר פה על כסף אחר.

יעקב מרגי: אמרה הגברת הנכבדה, התיכון גירעוני.

יעקב מרגי: כל התיכונים הם גירעוניים.

<עירית בירן: התיכון הזה גירעוני כי הוא נותן יותר שעות מבית ספר רגיל, במספרים מאוד גדולים.

איתן ברושי: מי הבעלות של בית הספר?

<עירית בירן: המדרשה.

איתן ברושי: איפה יש עוד מודל כזה של בעלות?

איתן ברושי: למה המועצה האזורית אינה הבעלות?

יעקב מרגי: שאלת שאלה נכונה.

יעקב מרגי: האם יש מודל כזה כמו מדרשת שדה בוקר?

<טל גרנית: לא, לא מכיר.

<עירית בירן: אין.

איתן ברושי: אז למה אתם לא מטפלים בשורשים של הבעיה?

יעקב מרגי: הוא בדיוק חותר למה שאני בא לומר.

יעקב מרגי: כרגע יש בעיה בגלל ההגדרה, בגלל מה שהיה, איך שהיה.

יעקב מרגי: אני מהדיון הזה רוצה לצאת בצורה כזו ותסלחו לי שאני מתקדם מהר, לו יצויר שהדיון היה עכשיו על בית הספר החקלאי "אשל הנשיא", אראה לך איך אני הייתי מוציא אותך מהדיון הזה.

יעקב מרגי: קחי לך 30 יום, 40 יום, תנו לי מודל איך המוסד הזה ממשיך להתקיים.

יעקב מרגי: אל תענו לי עכשיו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

איתן ברושי: קודם כל, משמאלי יושב ערן דורון, שהוא יהיה בקרוב ראש המועצה האזורית רמת הנגב.

מאיר כהן: מברוכ, ערן.

מאיר כהן: הוא יהיה ראש מועצה טוב, כי הוא צמח שם.

איתן ברושי: בימים הקרובים ייכנס לתפקידו, מאחל לו בהצלחה.

איתן ברושי: בחור צעיר שנכנס לנעליים של חברינו ריפמן ז"ל, הוא הולך להיות ראש המועצה של רמת הנגב.

איתן ברושי: הוא מכיר טוב את המדרשה והוא גם חי שם.

איתן ברושי: קודם כל, נאחל לו בהצלחה.

איתן ברושי: בי"ת, אנחנו נעזור לו.

איתן ברושי: גימ"ל, כמי שהיה ראש מועצה והיו לי 18 בתי ספר, לא אחד, אני לא מכיר מודל כזה.

איתן ברושי: המועצה האזורית צריכה להיות בעלת בית הספר כמו במקומות אחרים והיא צריכה להיות זו שמלווה בנושא בגרות וגם שלא יהיה מצב שעובדים ייפגעו.

איתן ברושי: המדרשה, כפי שאמר חברנו מאיר, אמנם אני לא יכול להתמודד עם הזיכרונות שלו, אבל גם בשבילי המדרשה היא זרקור ומגדלור וזה לא בא בחשבון.

איתן ברושי: אומר פה נציג החשב הכללי ורק הם יכולים להגיד דבר כזה בשלווה כזו, שהם מטפלים בזה כבר שנתיים.

איתן ברושי: עצם זה שמישהו מטפל בבעיה כזו שנתיים מראה מה הוא חושב על הבעיה.

איתן ברושי: בעיה כזו לא יכולה להיות מטופלת משך שנתיים אלא תוך ימים.

איתן ברושי: כמה זמן צריך לטפל בבעיה כזו?

איתן ברושי: אני מציע שקודם כל, הוא ייכנס לתפקידו, ניתן לו חודש ושהדיון הבא יהיה פה בעוד חודש חודשיים עם הפתרונות ולא עם הבעיות.

איתן ברושי: בכלל, הגיע הזמן, אדוני היושב ראש, שנציגי הממשלה יבואו לדיונים עם פתרונות ולא עם בעיות.

איתן ברושי: בשביל לשאול שאלות אנחנו לא צריכים אותם, הם צריכים לקבל תשובות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת המציעה סתיו שפיר, בבקשה.

יעקב מרגי: אילן, דחקנו אותך.

אילן גילאון: לא, ברור.

סתיו שפיר: אילן יכול לדבר, אני יכולה להמתין, אין שום בעיה.

יעקב מרגי: בבקשה, אין לנו זמן.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

סתיו שפיר: שמעתי שציינת בתחילת הישיבה שאני הולכת לחפש שקיפות היכן שלא ניתן למצוא אז - - -

יעקב מרגי: לא ייתנו לך למצוא.

סתיו שפיר: אז אני אדווח לך שעל אף שלא נותנים בסופו של דבר מוצאים וכשמוצאים גם מצליחים לייעל הרבה מאוד מהתהליכים.

יעקב מרגי: תאמרי לי איך את מציעה לחשב הכללי להביא תקציב לשדה בוקר.

סתיו שפיר: אצל החשב הכללי באמת זה אחד המקומות שלצערי לא רואים בו מספיק שקיפות ויש שם הרבה מאוד עבודה לעשות.

סתיו שפיר: אני נמצאת במאבק ארוך כדי שנוכל להסתכל במחשב, במערכת התקצובית של משרד החשב, במערכת מרכב"ה, כדי שנוכל לראות בעצמנו את התקציבים והתמיכות והביצועים שלהם.

סתיו שפיר: משום מה משרד האוצר לא מוכן לאפשר לח"כים גישה, לראות את המידע הזה, מה שמקשה עלינו מאוד להבין איפה נעלם הכסף של משלם המסים.

יעקב מרגי: אבא שלי עליו השלום אמר לי כשהייתי קטן, "כל מה שאתה אומר לא הולך לחינם".

יעקב מרגי: הנה, אמרתי משהו בפתיח וקיבלתי הרצאה.

סתיו שפיר: קצרה מאוד, אני יכולה להאריך אם אתה רוצה.

סתיו שפיר: ממש בשתי מלים.

סתיו שפיר: אני שמחה להצטרף להצעה החשובה הזו של חבר הכנסת מאיר כהן.

סתיו שפיר: מדרשת שדה בוקר, לא רק שאי אפשר להרשות שהיא כך תקוצץ ותיפגע, צריך לשכפל אותה ואם היה אפשר לשכפל אותה גם מבחינת המיקום והנוף אז זה בכלל היה נפלא אבל נסתפק בינתיים בשכפול המודל.

סתיו שפיר: אני עשיתי מאבקים קשים במשפחה כשהייתי בתיכון כדי ללכת ללמוד בשדה בוקר ואני עדיין מקנאה בכל מי שזכה להזדמנות הזו, אבל צריך לשכפל את המודל.

סתיו שפיר: המודל הזה מדהים והמדרשה הזו חשובה כל כך למדינת ישראל מהרבה מאוד בחינות, גם החינוכיות וגם ההיסטוריות עם המשמעות שלה גם להיום, אז אנחנו צריכים לראות איך המודל הזה יכול לתפקד ואיך אפשר להעמיק ולשכפל אותו למקומות אחרים.

סתיו שפיר: אני מבקשת מהוועדה, אני לא רוצה להאריך, הבנתי שדנתם וביקשתם את הנתונים.

סתיו שפיר: הקשבתי לדיון תוך כדי, אבל עוד לא שמעתי את הנתונים המלאים.

סתיו שפיר: נתוני התמיכות שמופיעים באתר החשב לא נראים לי כנתונים המלאים עם משרד החינוך, הם לא מבטאים את התקציב המלא.

סתיו שפיר: אשמח לראות את הנתונים המלאים ולהבין בכלל את כל המודל התקציבי, מאחר והדיון הזה לא מגיע בפעם הראשונה, זה מצב שחוזר על עצמו משך זמן רב וצריך להבין אותו לעומק.

יעקב מרגי: אילן.

אילן גילאון: כן, אדוני.

אילן גילאון: אני גם מצטרף לשני חבריי המגישים.

אילן גילאון: למען גילוי נאות אני אומר שאני מכיר את האנשים, אני מכיר את הוועד, את העובדים, אני מכיר את המדרשה.

אילן גילאון: את בן גוריון לא הכרתי אישית, אבל שמעתי עליו.

אילן גילאון: אני אומר לך שאנחנו שוב מקיימים דיון פעם אחר פעם כאן, כתוצאה מרצון להתייעל אנחנו מבצעים רפורמות, אבל קודם כל אנשים משלמים את המחירים ואחרי זה נראה מה תעשינה הרפורמות.

אילן גילאון: לא כדאי ללכת רחוק, כל מקום וכל אבן שתרים דומה למציאות הזו.

אילן גילאון: אז דבר ראשון, מה שכאן צריך להבין, זה שלפני שעושים את ההתייעלות, ואגב, התייעלות היא עיקרון ענק, אדוני, אבל היא לא הערך העליון ביותר שיש במדינה הזו, גם לתת לאנשים פרנסה ועבודה, ובעיקר במקום הזה, הוא ערך יותר עליון מהתייעלות אפילו, הייתי אומר.

אילן גילאון: הייתי כועס על משרד הכלכלה אם הוא היה בא עם נימוק כזה, אבל על משרד החינוך אני כועס שבעתיים.

אילן גילאון: יש פה באמצע עבודה של אנשים, נגב, בן גוריון, כל המרכיבים שאפשר לעשות מהם דרמה יוצאת מן הכלל.

אילן גילאון: כדי לא לעשות סיפור ארוך קצר, כי הדיון זה, למעשה, היה צריך להיחסך, אני גם מכיר את המנהל, אני רוצה לומר שבזכותו קם בגבעת עדה בית ספר ערים לאוטיסטים.

אילן גילאון: אני אומר ראשון ראשון אחרון אחרון, קודם כל, הגנה מוחלטת על כל מי שעובד ולעשות free zone, אין יוצא ואין בא.

אילן גילאון: זה דבר ראשון, לפני כל דבר אחר.

אילן גילאון: אנשים חיים פה במפלס חרדה גבוה.

אילן גילאון: הדיון הבא שאנו הולכים אליו זה חיפה כימיקלים, רשות השידור.

אילן גילאון: אני אדם מאוד מיושן, בדיוק כמו מאיר, ולא כמו סתיו, אבל היא גם חושבת כך, אני בטוח, וחושב שעבודה של אנשים היא חובתה של המדינה.

אילן גילאון: מה לעשות, כך אני חושב, בין יתר המחויבויות של המדינה זה לתת לאנשים פרנסה.

אילן גילאון: את זה היא הבינה כאשר היא עשתה את כל הטעויות בראשית המדינה הזו ולא היה לה כל כך הרבה כסף, אבל זה מה שהיא לא מבינה היום.

אילן גילאון: אני שואל אתכם, משרד החינוך, תעבירי את זה לשר שלך, אתם הגדלתם מאוד את התקציב ליהדות וסבבה, אני אומר שזה טוב מאוד, יש משהו יותר יהודי בקונצנזוס מאשר בן גוריון?

יעקב מרגי: זה נקרא תרבות ישראלית.

אילן גילאון: תרבות ישראלית, תרבות ציונית, כל מה שאתם רוצים מפה והלאה.

אילן גילאון: לכן קודם כל תעבירו את הכסף, כי נדמה לי שרבע מן התקציב של העמותה הזו נשען על ההקצבה של משרד החינוך.

אילן גילאון: קודם כל הכסף, תעשו את התכניות שלכם, תראו שבעתיד הם יעלו עד כדי כך שהם יתנו שירותים יותר טובים ובוודאי ובוודאי לא לצמצם בכוח אדם ולהוריד את מפלס החרדה.

אילן גילאון: אנשים לא צריכים להסתובב בחרדות שמחר בבוקר לא תהיה להם חדוות יצירה, שלא יהיה להם ביטחון תעסוקתי, שהם לא יוכלו להתפרנס בכבוד, למה?

אילן גילאון: מה הם עשו?

יעקב מרגי: קובי, ראש הוועד, דבר.

<קובי בר: שני דברים.

<קובי בר: האחד, תודה רבה לכל האנשים שהסכימו להגיע לפה ולשמוע אותנו ולהזדהות איתנו.

<קובי בר: למאיר ולאילן ולכל חברי הכנסת ולך, היושב ראש.

אילן גילאון: סתיו ומאיר הגישו, אנחנו רק עוזרים.

<קובי בר: אנחנו, במשך הרבה מאוד שנים, כל פעם העובדים המנהליים והמורים, אבל יותר העובדים המנהליים, שומעים, "או-טו-טו סוגרים", שומעים, "או-טו-טו אין כסף", שומעים או-טו-טו.

<קובי בר: אותנו תמיד שמים אחורה.

<קובי בר: במקום לשים אותנו בפרונט ופעם אחת ולתמיד, יחד עם ההנהלה ויחד עם המדינה, לשבת.

<קובי בר: הבטן שלנו מלאה על מה שקורה בתוך הבית שלנו, היא מלאה.

<קובי בר: אין כבר מקום להכיל את מה שאנחנו מרגישים, העובדים.

<קובי בר: אנחנו ארבעה חודשים חרדים לגורל שלנו, אנחנו ארבעה חודשים לא ישנים, אנשים שמרוויחים 6,000 שקל משכורת, אנשים שעובדים 40 שנה.

<קובי בר: חברים, אני מבקש ממשרד החינוך וממשרד האוצר, תצילו את הבית שלנו.

<קובי בר: זה בית, זה בית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופ' ניר קידר, בבקשה.

<ניר קידר: תודה רבה.

<ניר קידר: אני מדבר בשם התושבים.

יעקב מרגי: איזה יישוב?

<ניר קידר: מדרשת שדה בוקר.

<ניר קידר: אני מודה לחברי הכנסת, אבל שכחו להזמין גוף אחד מסוים והוא התושבים של מדרשת בן גוריון.

<ניר קידר: כבר למעלה מעשר שנים יש יישוב מוכר.

<ניר קידר: התאגיד מפעיל מקומות על השטח שלנו ביישוב.

<ניר קידר: אנחנו לגמרי עם העובדים.

<ניר קידר: אין לנו ענין לפגוע בתאגיד או לא לפגוע בתאגיד, כשמדברים על התייעלות אני חושב שיש דרך די קלה.

<ניר קידר: היום התאגיד מנהל, שאלת, אדוני, מה התאגיד מנהל, דיברו על בית ספר תיכון ועל פנימייה וכו' ולא הזכירו למעלה מ-1,000 דונם בשכונות שלמות, זו חתיכת יישוב ואין לו כסף, ליישוב הזה.

<ניר קידר: אני מבין למה משרד החינוך ומשרד האוצר לא רוצים להעביר כסף לתאגיד שבעצם מנהל יישוב.

<ניר קידר: אולי כדי לייעל את זה תתרכזו ב - - -

יעקב מרגי: אני אגלה לך.

יעקב מרגי: אני הבנתי זאת מההתחלה, בהתבטאות הראשונה.

יעקב מרגי: צריך למצוא את ההסדר הנכון, התקני.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני רוצה לומר לכם, קניית שירותים, מי שעושה את זה, זה שייך למגזר הציבורי, לעשות הסדרה דרך קניית שירותים.

יעקב מרגי: אני לא רציתי להתבטא בצורה חריפה.

יעקב מרגי: זה נעשה, אולי זה היה מתאים לפני 50 שנה וזה היה טוב אולי לפני 40 שנה.

יעקב מרגי: צריך למצוא את ההסדרה וכל עוד המדינה, המדינה, לא מסדירה זאת, זו דעתי שתהיה בסיכום גם כן, היא צריכה להמשיך את המצב הקיים עד שתיתן לנו כאן מודל אחר שישביע את רצוננו.

<ניר קידר: עוד חצי מילה ברשות אדוני, אנחנו לגמרי בעד שכל העובדים יישארו במקום שלהם, יש להם עבודה במוסדות של התאגיד ואם המדינה תסדיר את זה בדרך נכונה בחלק הזה של התאגיד - - -

יעקב מרגי: כמה תושבים יש ביישוב?

<ניר קידר: למעלה מ-1,600, קרוב ל-2,000 איש.

יעקב מרגי: ביישוב?

<ניר קידר: ביישוב.

יעקב מרגי: משלמים מס מוניציפלי?

<ניר קידר: משלמים מס מוניציפלי.

יעקב מרגי: עדיין לא רווחי?

<ניר קידר: לפני כעשר שנים - - -

יעקב מרגי: אתם שואבים מים מבארות?

יעקב מרגי: מה כל כך עולה שם ביוקר?

<ניר קידר: הרבה מאוד תושבים גרים בשטח התאגיד עצמו.

<ניר קידר: התושבים פה הם שכנים שלנו, הם יחד איתנו.

<ניר קידר: אנחנו חוששים שההתנהלות שמדברים עליה תבוא על חשבון העובדים - - -

יעקב מרגי: פה זה יצור כלאים שהוקם וכנראה לא ידעו איך הוא הולך להיות.

<ניר קידר: התאגיד הזה היה מאוד חשוב בהתחלה כדי להקים את היישוב.

<ניר קידר: עכשיו, ברוך השם, יש יישוב משגשג ופורח.

<ניר קידר: אנחנו חוששים שההתייעלות תבוא על חשבון העובדים ועל חשבון התושבים שגרים שם, כי כבר היום יש פגיעה באיכות החיים של התושבים בגלל התאגיד.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: אנחנו לא מדברים על התייעלות, ההנהלה מדברת על התייעלות.

<ניר קידר: זהו בדיוק, אנחנו לא רוצים התייעלות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, הצג את עצמך.

<ערן דורון: בוקר טוב.

<ערן דורון: ערן דורון, בעוד שבוע אהפוך להיות ראש מועצה אזורית רמת הנגב.

סתיו שפיר: מזל טוב, בהצלחה.

יעקב מרגי: האם זה אחרי בחירה?

יעקב מרגי: מה זה "אני הולך להיות"?

מאיר כהן: אין מתמודדים.

<ערן דורון: אני תושב המדרשה מזה 22 שנה.

<ערן דורון: עבדתי בתאגיד במשך שבע שנים וחצי, גם כמנהל בית ספר שדה וגם בתפקידים אחרים.

<ערן דורון: בעשור האחרון כעובד של המועצה האזורית, היה לי ממשק כמעט יומיומי עם התאגיד.

<ערן דורון: תראה, ניר אמר דבר חשוב, מדרשת בן גוריון ולא התאגיד מדרשת שדה בוקר, היישוב מדרשת בן גוריון הוא היישוב הגדול ביותר במועצה האזורית רמת הנגב, היישוב הכי מתפתח במועצה אזורית רמת הנגב, היישוב שאליו רוצים לבוא כל הזמן עוד ועוד תושבים.

<ערן דורון: אני אומר בצער ובכאב גדול שלצערי התאגיד הפך להיות חסם לפיתוח.

<ערן דורון: הוא הפך להיות גורם שלצערנו, פוגע בעובדים שלו, אבל בעיקר, וזה מה שמעניין אותי כראש רשות, הוא פוגע בתושבים.

<ערן דורון: בגלל כל הטענות של הבראה וכל העניין התקציבי זה מכריח אותם לייצר חברת אחזקות נדלנ"ית שמעלה שכר דירה, פוגעת בעסקים הקטנים שיש ביישוב הזה, היא לוקחת כל דונם אדמה - - -

יעקב מרגי: היא צריכה להתקיים.

<ערן דורון: היא צריכה להתקיים, בדיוק.

<ערן דורון: אני אומר לך, בית ספר שדה, בית ספר תיכון ומכינה קדם צבאית, עם כל הכבוד, כבוד היושב ראש, עם כל הכבוד לדבר הזה, לא צריך את כל המנגנון הזה, עם כל הכבוד.

<ערן דורון: בית ספר שדה, בית ספר תיכון ומכינה קדם צבאית, לא צריכים מנגנון מנופח לא יעיל וזה לא העובדים.

<ערן דורון: העובדים האלה, תדע לך, אחד אחד, צריכים לעשות את מה שהם עושים, הם לא הבעיה, הבעיה זה ההנהלה והמנגנון המנופח הזה.

<ערן דורון: הם צודקים.

<ערן דורון: גם הוא צודק וגם היא צודקת, יש פה מנגנון שהוא לא פרופורציונלי.

<ערן דורון: תחשוב שבכל עיר שלושה בתי ספר היו הופכים למנגנון של תאגיד עם מנכ"ל, בשביל מה צריך את זה?

יעקב מרגי: רבותיי, אחר כך אני אתן לכם להגיב.

סתיו שפיר: אפשר לראות, לקבל את הנתונים?

יעקב מרגי: רגע, אני בדיון של שעה לא הולך לעשות ניתוח כירורגי, לכן עזבי אותי מזה.

יעקב מרגי: החשב הכללי, האוצר.

סתיו שפיר: אני רוצה - - -

יעקב מרגי: לא, לא, תני לי רגע.

סתיו שפיר: - - - אני מסתכלת ואני רואה פה תקציבים של - - -

יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שדיבר פה ואני מאמין, רבותיי, במציאות הנוכחית, הנה, אני אומר לכם, ימצא חן בעיני הנוכחים או לא ימצא חן בעיניכם, בצורה שזה עובד זה לא ישרוד.

יעקב מרגי: גם אם נזרוק השנה כסף לשנה, בשנה הבאה תהיו באותה מצוקה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את הכיוון של ההסדרה.

יעקב מרגי: אתה אומר שאתם שנתיים מתעסקים עם זה, יש כיוון?

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת עם יש כיוון.

יעקב מרגי: אם לא, אני אומר לכם, אסור שזה ייתקע.

יעקב מרגי: אתם יודעים שלידכם, לידי, ביני לבין שדה בוקר, יש את כל הסיפור של הפזורה הבדואית והמדינה הולכת לשלם טבין ותקילין על הטעויות שלה.

יעקב מרגי: וזו טעות.

יעקב מרגי: המדינה חשבה שכשיש תאגיד שהוא גם יישוב, גם בית ספר שדה.

יעקב מרגי: לא עובד לכם?

יעקב מרגי: אתם רוצים לשנות את כללי המשחק?

יעקב מרגי: מותר לכם, אתם הריבון.

יעקב מרגי: אתם הריבון.

יעקב מרגי: מותר לכם, אבל כל עוד אתם לא מביאים את הפתרון ואת דרך ההתנהלות ואת ההסדרה, המוסד הזה שנקרא מדרשת שדה בוקר צריך להתקיים.

יעקב מרגי: איך יתקיים?

יעקב מרגי: תחליטו ש"אנחנו מסיימים את העבודה תוך שנה", השנה יש כיסוי תקציבי, אבל אני רוצה לשמוע מכם לאן זה הולך.

יעקב מרגי: מי מדבר, אוצר, חינוך?

<עירית בירן: במהלך שאנחנו רוצים לנהל בחודש וחצי הקרוב, אנחנו רוצים להגיע איתם להסכמות של מהלך שאנחנו רוצים לעשות להסדרה.

<עירית בירן: יכול להיות שהפתרון שעלה כאן

<עירית בירן: עכשיו - - -

אילן גילאון: מה זה אומר?

יעקב מרגי: רגע, אילן.

יעקב מרגי: גבירתי, הסדרה.

יעקב מרגי: בבקשה, דברי.

אילן גילאון: תמיד התייעלות זה לצמצם.

יעקב מרגי: עזוב, אל תגידי התייעלות.

<עירית בירן: לא אמרתי.

יעקב מרגי: גברתי, הסדרה.

יעקב מרגי: בבקשה, דברי.

<עירית בירן: לעשות הסדרה של כל המערכת.

<עירית בירן: אנחנו רוצים להסתכל על בית הספר, לעזור לו לגדול, שיגיעו יותר תלמידים, מצד אחד שהשעות יהיו בפרופורציה לכמות השעות שצריכות להגיע לבית ספר.

<עירית בירן: גם בית ספר מאוד יקר בארץ לא מגיע לגירעונות כמו שמגיעים שם.

<עירית בירן: אותו הדבר עם הפנימייה, יש לנו בחינוך ה - - -

מאיר כהן: מה הגירעון?

<עירית בירן: יכול להיות שאנשי שדה בוקר צריכים להגיד לך.

<עירית בירן: להערכתי, בית הספר עם 300 ומשהו ילדים בגירעון של מעל 2 מיליון שקל.

<עירית בירן: רק בית הספר.

מאיר כהן: את אמרת, אין בית ספר שש שנתי עם 300-400 - - -

<עירית בירן: הם לא שש שנתי, הם שלוש שנתי, ארבע שנתי, עם כמות קטנה של תלמידים.

מאיר כהן: גבירתי, ניהלתי בית ספר עשרות שנים.

מאיר כהן: הוא לעולם לא יהיה רווחי עם המספר הזה, אתם חייבים להגדיל את מספר התלמידים.

מאיר כהן: זה אחת.

מאיר כהן: אבל זה לא הסיפור, אדוני היושב ראש, יש כאן סיפור הרבה יותר מהותי.

מאיר כהן: אומר ראש המועצה, "אני לא רוצה את התאגיד הזה בתחומי, לא רוצה אותו.

מאיר כהן: אני יודע להבטיח להתייעל בלי התאגיד הזה".

מאיר כהן: זה הסיפור.

מאיר כהן: מזה נובע הכול.

מאיר כהן: לא בגלל מה שאתם אומרים או החשבות.

מאיר כהן: מזה זה נובע.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: כשאת אומרת שאנחנו נגיע להסדרה, קודם כל מבחינת חוקית יש פה בעיות משפטיות כבדות משקל.

יעקב מרגי: יש פה בעלות שמתנגשת פה עם צרכים אחרים.

יעקב מרגי: לכן אין ספק, כשאני אומר לכם שאתם צריכים להביא לפה מודל מוסכם, כולל משפטית, כולל תקציבית וכולל הכול, שיהיה מוסכם על כל הצדדים.

יעקב מרגי: עד אז אין לחנוק, אין להרים הנדברקס.

מאיר כהן: אם בית הספר יעבור אליו, כל שנה הוא ישקיע מיליון וחצי שקל.

מאיר כהן: אני אומר לָך, אם לא יהיה שינוי הוא ישקיע את אותו כסף כל שנה בבית הספר.

יעקב מרגי: הנהלה, בבקשה.

<אורי דיסטניק: קודם כל, תודה רבה, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת, ששמתם את הנושא על סדר היום.

<אורי דיסטניק: אני אגע ממש בקצרה.

<אורי דיסטניק: שמי אורי דיסטניק, אני מנכ"ל המדרשה מזה שנתיים וקצת.

מאיר כהן: אודי ניסן הוא יושב ראש הדירקטוריון.

<אורי דיסטניק: כן, הוא היושב ראש, כן ולצערי הוא לא יכול היה להגיע היום, אבל הוא פועל בנושא הזה.

<אורי דיסטניק: המדרשה זה תוצר של הסכמה עם יד בן גוריון שלקחה את הנכסים של יד בן גוריון, שזה בעיקר מקרקעין, מבנים ורעיון וחזון גדול, היא התחברה יחד עם המדינה לפני 44 שנה והחליטו שהם מקימים חברה שהבעלות שלה היא המדינה.

<אורי דיסטניק: אנחנו פוגשים את משרד החינוך לא רק בפדגוגיה, אלא גם כבעלות שלנו, כמו כל חברה ממשלתית אחרת.

<אורי דיסטניק: הפעילות, בית הספר הוא ספינת הדגל שעלתה פה, אבל חוץ מבית הספר, שאגב, הוא לא בית ספר כמו בתי ספר שמרבית האנשים מכירים פה ביישוב שלהם, זה בית הספר בעל ייחודיות ארצית, הוא פונה לכל תושבי מדינת ישראל ומזמין אותם לבוא וללמוד בצורת חינוך מאוד מיוחדת.

<אורי דיסטניק: אז יש לנו בית ספר, יש פנימייה ויש את המכינה הקדם צבאית ויש תכנית מנהיגות שייחודית לנגב, "קו הזינוק" - - -

יעקב מרגי: כן, אבל אתה תסכים איתי, עכשיו תתנתק מן הקטע הזה של הבעלות והקטע החוקתי.

יעקב מרגי: אני בא ואומר ותסכים איתי, אתה לא יכול להרכיב על בית הספר את כל הקשיים של המקום הזה, איך שהוא הוגדר.

<ערן דורון: אני מיד אגיע לנקודה.

יעקב מרגי: הדיון, למה הוא בוועדת חינוך?

יעקב מרגי: בגלל הכותרת "מדרשת".

יעקב מרגי: יש פה יישוב, חי, נושם, בועט, תאמינו לי, תפרידו אותו, תנו לי אותו, נשחרר אותך מכל הוצאה, אני אדאג לנהל אותו, נביא גם דיבידנד למדינה, אבל אתם מבינים את המורכבות ואנחנו רוצים להביא פה הסדרה שהיא קבועה, לא עוד איזו תרופת הרגעה לחודשיים שלושה ארבעה ולחזור על זה.

יעקב מרגי: אני גם לא יכול לבוא עכשיו בטענות לאוצר ולא בטענות למשרד החינוך.

יעקב מרגי: נכון, באתי בטענות ואמרתי, רבותיי, לגבי ההסדרה הזאת הייתם צריכים להתעורר כבר לפני עשר שנים, מרגע שהוחלט להקים יישוב ולדעת שזה לא יתאים.

יעקב מרגי: כבר אז מישהו היה צריך להתעורר ולהגיד אי אפשר לשים הכול בצורת ההתנהלות הזו ולהסדיר זאת מבחינה משפטית, כלכלית, תקציבית, כל מה שתרצו.

יעקב מרגי: כרגע המציאות כזו, אף אחד לא בא לזעוק שהגירעון הולך לפגוע בתושבים, זה לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: לא שזה לא מעניין אותי, כרגע זה לא הדיון.

יעקב מרגי: ולמה נזעקנו?

יעקב מרגי: נזעקנו כי מדרשת שדה בוקר, גם בגלל שהיא שדה בוקר, גם בגלל שהיא בן גוריון, זה ערך מוסף נוסף, בקשיים.

יעקב מרגי: אתה, מבחינת ההנהלה, אתה יכול לומר לי, לכאורה, למה אתם בקשיים?

<אורי דיסטניק: אני אסביר בדיוק.

<אורי דיסטניק: מבנה הקשר בין המדינה לבין יד בן גוריון היה כזה שיד בן גוריון נותן את הנכסים והמדינה כל שנה רואה את התקציב ומאזנת את התקציב.

<אורי דיסטניק: לאורך השנים חלו תהליכים של התייעלות מאוד משמעותיים והחלק של המדינה בתקציב המדרשה הלך וקטן בצורה משמעותית והחלק של ההכנסות העצמיות של המדרשה הלך וגדל באופן משמעותי, במיוחד בשנים האחרונות.

<אורי דיסטניק: המגמה הזו צריכה להימשך, אנחנו צריכים להגיע למצב שמתי שהוא, בתאריך שייקבע - - -

יעקב מרגי: שתהיו חי נושא את עצמו.

<אורי דיסטניק: לגמרי.

<אורי דיסטניק: אנחנו בהחלט בכיוון ואנחנו צריכים להגיע לשם.

<אורי דיסטניק: מה קרה ממש לאחרונה?

<אורי דיסטניק: הדברים עובדים ויש התייעלויות ואנחנו כל שנה מפנים הרבה מאוד תקציבים שאנחנו מתייעלים בהם לטובת פיתוח - - -

יעקב מרגי: אומר לך הבחור, שככל שאתה מגדיל את ההכנסות אתה חונק את התושבים.

<אורי דיסטניק: אני חושב שהבעיה היא לא התושבים.

<אורי דיסטניק: מה שקרה במדרשת שדה בוקר, שהיא אחד המקומות אולי המיוחדים בארץ, שסביב פעילות חינוכית סביבתית, כמו שתיארתי, קם יישוב.

<אורי דיסטניק: מה זה היישוב הזה?

<אורי דיסטניק: אלה אנשים שבאו וחיו במקום, לימדו שם, עבדו שם, אהבו את המקום ואמרו, "אנחנו רוצים להמשיך".

יעקב מרגי: יש עוד כמה מקומות.

<אורי דיסטניק: זה דבר ראוי ולא זאת הבעיה.

<אורי דיסטניק: אם אתה רוצה נרחיב על זה, לא זו הסוגיה ואני רוצה לחזור לסוגיה עצמה.

<אורי דיסטניק: הסוגיה עצמה היא שבשלהי 2016, ממש בחודש דצמבר, בא החשב הכללי וקיבל החלטה להניף גרזן על התקציבים של 2016 שאושרו במשרד החינוך והיו בתקנה.

<אורי דיסטניק: זו נקודה אחת ספציפית שגרמה לנו כרגע לבעיה תזרימית, בכל מצב אחר - - -

אילן גילאון: מה היה הנימוק?

<אורי דיסטניק: שמעת את זה מהם, אני לא רוצה לחזור על הדברים.

יעקב מרגי: אין קניית שירותים, דיברנו, בוא.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להגיע הלאה.

<אורי דיסטניק: אנחנו חברה ללא כוונת רווח, זאת אומרת - - -

יעקב מרגי: לו יצויר ש-2016 היה משוחרר באיזה מצב היית היום?

<אורי דיסטניק: אם לא היינו במצב של חוסן תזרימי משמעותי, באותו חודש כבר החברה הייתה נסגרת.

<אורי דיסטניק: אנחנו כרגע הגענו לחודש מרץ, כי באמת אני חושב שהמצב שלנו הוא מצב טוב, אבל מה התוצאה?

<אורי דיסטניק: חייבים להבין מהי התוצאה של ההחלטה הזו, ספקים במרחב הנגב, שהם ספקים מצוינים, הם לא יושבים פה, אין פה נציגות, אמנם אני מנכ"ל המדרשה, אבל אני אייצג אותם כרגע, יש חלק מהספקים, אנשים נהדרים, שהם שותפים שלנו לפעילות, לא מקבלים תשלומים מאז אמצע נובמבר.

<אורי דיסטניק: העובדים, שברור לגמרי שזה לא רק לא חוקי - - -

יעקב מרגי: אתה מדבר איתי תזרימית, עזוב תזרימית.

<אורי דיסטניק: אני אוסיף מילה ואני אגע בנקודה שאתה מעלה.

<אורי דיסטניק: אתה יודע מה?

<אורי דיסטניק: אני אגע בה ישר.

<אורי דיסטניק: אני רוצה לברך על כניסתו לתמונה של מנכ"ל משרד החינוך, שאתמול, עוד לפני שהוא נכנס לתפקיד, מתוך החשיבות של העניין הזה, זימן אצלו דיון חשוב והתווה את המסגרת של הפעילות לטווח הארוך.

<אורי דיסטניק: אני אומר לכם ואני יכול לעדכן, זו לא תהיה חדשה, שהכיוון שהוא מוביל להערכתי יסדיר את כל הבעיות שהעלו פה לטווח הארוך.

<אורי דיסטניק: בעניין הזה אני סומך עליו במאה אחוז.

יעקב מרגי: עירית בירן, את מכירה את הדיון שהיה אצל אבוהב?

<עירית בירן: אני הצגתי אותו, אמרתי שהיה דיון.

<עירית בירן: הוחלט לבנות תכנית, כשתהיה תכנית נציג אותה בפני הכנסת.

<עירית בירן: אני מקווה שבעוד חודש, חודש וחצי מקסימום - - -

יעקב מרגי: לוחות זמנים, חודש וחצי מקסימום, אבל עד אז?

<קריאה: עד אז אנחנו מתים.

מאיר כהן: ועד אז מעבירים להם כסף?

<אילת כהן מלקמן: החשב אמר שכן.

יעקב מרגי: מי הדוברת?

<אילת כהן מלקמן: שלום, אני אילת, אני מהלשכה המשפטית.

<אילת כהן מלקמן: בסוף הדיון אכן מה שנקבע זה שיוקם צוות כדי להגיע לפתרון הכולל ובינתיים החשב אמר, הוא דיבר גם עם אורי וגם עם אודי ניסן, הם קבעו לדעתי אפילו למחר או למחרתיים, כדי לפתור את הבעיה הנוכחית של שנת 2017 בהמשך.

יעקב מרגי: רבותיי, אני אתן התייחסויות, אבל הסיכום ברור לי, בבקשה.

<אמיר גלילי: שלום, קוראים לי אמיר, אני תושב היישוב מדרשת בן גוריון מזה 42 שנה.

<אמיר גלילי: נולדתי בו, גדלתי בו ואני מגדל בו את ילדיי.

<אמיר גלילי: משהו אחד שצריך להבין, כל האנשים הנפלאים שדיברו פה על מוסדות החינוך, צריכים להפריד בין מוסדות החינוך, הנפלאים והמעולים, העובדים הנפלאים והמעולים, לבין התאגיד עצמו.

<אמיר גלילי: אין שום צורך בגוף כזה, גוף מנהלי, אין לו שום עניין חינוכי - - -

יעקב מרגי: עכשיו אני אהיה הקטגור, בסדר?

יעקב מרגי: עם כל הכבוד לך, אתה יושב על הקרקע של המדינה, נכסים של בן גוריון, אתה בא עכשיו ואומר לי, "שחרר, תן את שלי וקח את שלך"?

יעקב מרגי: זה לא שלך.

יעקב מרגי: הבנת מה אני אומר לך?

יעקב מרגי: יש פה תהליך הסדרה שחייב להיות.

יעקב מרגי: נגע בזה ערן, זה היה ברור על השולחן מהרגע הראשון של הדיון.

יעקב מרגי: יש פה מצב שהמדינה כמדינה צריכה להוביל מהלך עם ההנהלה, עם התאגיד.

דב חנין: המילה תאגיד היא מסוכנת.

יעקב מרגי: בוא, אמרנו כמה מלים מסוכנות היום, כמעט לא נשארה מלה שהיא לא מסוכנת, בקדנציה הזו כל המלים הסתכנו.

<אמיר גלילי: אני רק רוצה לסיים את דבריי.

יעקב מרגי: אתה מבין?

יעקב מרגי: זה קל לומר.

יעקב מרגי: אתה תושב, נכון, אתה רוצה, אבל אני אומר לך, עם כל הכבוד, בחוזה שלך אתה - - - אתה רוצה להפריד?

יעקב מרגי: אתה רוצה שאנחנו נשחרר בעלויות?

יעקב מרגי: יש כללים איך עושים זאת.

<אמיר גלילי: אני רק אגיד עוד שני דברים קצרים לסיכום.

<אמיר גלילי: האחד, המצב של היישוב הזה נורא ואיום בגלל שהתאגיד הזה פשוט - - -

יעקב מרגי: מה, לא מפנים אשפה, מה?

<אמיר גלילי: מדרכות.

<אמיר גלילי: עצים מתים, עשרות עצים שאני ראיתי אותם גדלים במו עיניי, באמצע המדבר מתים וכך הלאה.

מאיר כהן: זה לא שייך לדיון.

<אמיר גלילי: רק עוד דבר אחד אחרון.

<אמיר גלילי: רגע, רק עוד לסיים עם דבר אחד אחרון.

<אמיר גלילי: רק כדי להבין את חומרת העניין וכמה שנים הוא נמשך.

<אמיר גלילי: הרפרנט של החינוך במשרד האוצר בשנים 71 עד 73', בארי חזק ז"ל, שנהרג במלחמת יום כיפור, כותב בזיכרונות שלו כמה מסובכת וכמה בעייתית וכמה גירעונית הייתה מדרשת שדה בוקר באותן שנים.

<אמיר גלילי: רק שתבינו שזה לא עניין של השנתיים האחרונות, זה עניין של עשרות שנים.

יעקב מרגי: יש עוד התייחסויות?

יעקב מרגי: אורה חכם.

<אורה חכם: אני חוזרת משדה בוקר אתמול, יש לי בת דודה שגרה שם.

<אורה חכם: אל"ף, יש לי שאלה לראש המועצה האזורית, אני מברכת אותך על התפקיד, אני הבנתי ממנה שבעצם אתם עשויים להיות חסם לגדילת היישוב, כי כמועצה אזורית יש לכם את התכנית שלכם, אני לא באה בטענות.

<אורה חכם: אני אשמח אם אתה מפריך זאת, כי היישוב הולך וגדל בצורה נהדרת בזכות המדרשה, שלא יבינו, גם עיר הבה"דים עושה את שלה.

<אורה חכם: בזכות המדרשה שקיימת, בזכות מיליון המטיילים שבאים לשם, אסור לפגוע בהם.

<אורה חכם: לא רק זה, אני הייתי דורשת ממשרד החינוך ומהרפרנט של משרד האוצר להוסיף תקציב השקעה לפיתוח.

יעקב מרגי: אורה, תודה.

סתיו שפיר: אפשר רק לקבל את הנתונים מ - - -

יעקב מרגי: את יושבת ראש ועדה, תוציאי לה נזיפה, תדרשי ממנה.

אילן גילאון: אנחנו מתנצלים, מאיר ואני, יש לנו דיון על הכימיקלים, אל תיתן שהם לא יידעו מה המצב הברור.

יעקב מרגי: תדע לך, אפרופו, זה קשור לדיון, שיכול להיות שמכל האמוניה יעבור לנגב וזה יהיה קרוב ל - - -

<קובי בר: אז תהיה לנו עוד פרנסה.

יעקב מרגי: יהיו לך גם מסכות אב"ך צמודות, אין בעיה.

אילן גילאון: כל אחד והעמונה שלו.

סתיו שפיר: סליחה, אדוני, לא קיבלנו מהם תשובות ברורות.

יעקב מרגי: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש, אני מתנצל שהגעתי רק בסוף.

דב חנין: הגעתי כדי להביע תמיכה בגישה שאומרת שאת הבעיות האלו חייבים לפתור.

דב חנין: אני קצת מכיר את הבעיות, אלו הן בעיות שניתנות לפתרון.

דב חנין: המוסד הזה הוא מוסד חשוב, המקום הזה הוא מקום חשוב, לכן הגישה חייבת להיות לא להסתכל על הדברים הקטנים אלא לראות את התמונה הגדולה וללכת לפתור את מה שצריך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם, רבותיי.

יעקב מרגי: לאור הדברים שנאמרו כאן, גם עמדת ההנהלה שרואה אופק ואופק חיובי של איתנות תקציבית, גם הדרישה של התושבים, העובדים, עומדת להם הזכות לאופק שירות יציב ובטוח.

יעקב מרגי: עובד הוא איכותי יותר ועובד מסור יותר כשהוא יודע שיש אופק ויציבות כלכלית של המוסד.

יעקב מרגי: החשב הכללי ומשרד החינוך, מאחר שהבעיה על שולחנכם והייתה ישיבה ואתם הולכים לקראת הסדרה, אני מקבל את ההודעה שתוך 45 ימים יהיה מסלול הסדרה ועד אז, גם נאמר והייתה התחייבות כאן סביב השולחן, עד אז תקציבים יוזרמו והמדרשה תמשיך להתקיים.

יעקב מרגי: אני מברך את מנכ"ל משרד החינוך, גם על כניסתו לתפקיד וגם על זה שהוא לקח את זה.

יעקב מרגי: הרי הוא היה בפורום כפרי הנוער והוא יודע מה זה פנימייה, אני מקווה שמה שרואים מכאן אכן רואים גם משם ונמצא פתרון גם לסוגיה הזו.

יעקב מרגי: תתקיים פה ישיבת מעקב מיד עם חידוש המושב הבא של הכנסת כדי לראות את המסלול ושאכן המדינה הולכת לקראת הסדרה יציבה ונכונה, תוך באמת התייחסות לכל מה שנאמר כאן סביב השולחן.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.