ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 370, 2017-02-21 10:30

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אני פותחת את ועדת החינוך התרבות והספורט.

מירב בן ארי: היום ה-21 בפברואר 2017, כ"ה בשבט תשע"ז.

מירב בן ארי: באיחור, אנחנו נפתח את הנושא של מועדוניות הרווחה של משרד החינוך, חסמי מערכת החינוך מפני צמצום פערים וכמובן כל היום הזה הוא במיוחד, לאור העובדה שהכנסת מציינת בו את יום העוני.

מירב בן ארי: אנחנו נפתח בדיון, נשמע את הנקודות החשובות.

מירב בן ארי: נתחיל עם משרד החינוך, בבקשה, גבירתי, התייחסות.

מירב בן ארי: תמר פתחיה, ממונה תכנית יישובים.

<תמר פתחיה: נכון, באגף א', חינוך ילדים ונוער בסיכון, משרד החינוך ואני אחראית על נושא המועדוניות.

מירב בן ארי: תגידי, את מתחת לסער הראל?

<תמר פתחיה: אכן, כן.

מירב בן ארי: יש לך בוס מוכשר.

<תמר פתחיה: נכון, שעובר למחוז חיפה.

מירב בן ארי: שמעתי גם, לחיפה.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני מעודכנת אצלכם כל הזמן.

<תמר פתחיה: רק תיקון סמנטי אחד, זה לא מועדוניות רווחה בחינוך, אלא מועדוניות משותפות למשרד הרווחה ולמשרד החינוך.

<תמר פתחיה: יש לנו כאלו 300 ברחבי הארץ, מתוך 402 שיש לנו בתוך משרד החינוך.

<תמר פתחיה: השאר הן מועדוניות חינוך בלבד, ללא שותפות.

<תמר פתחיה: המשמעות של מועדונית משותפת היא, שהיא מתוקצבת, 23% ממשרד הרווחה, 41% ממשרד החינוך.

<תמר פתחיה: עלות ממוצעת של מועדונית, כי יש לנו שלושה מודלים, היא 298,000 שקלים.

<תמר פתחיה: ישנם 15 ילדים בתוך המועדוניות.

<תמר פתחיה: ברוב המועדוניות המשותפות הילדים מוגדרים כילדים המטופלים בלשכות הרווחה של הרשויות המקומיות.

מירב בן ארי: על איזה גיל אנחנו מדברים?

<תמר פתחיה: אנחנו מדברים על גילאי ג' עד ו'.

מירב בן ארי: כמה ילדים יש?

<תמר פתחיה: 15 ילדים במועדונית כפול מבחינתנו 402 מועדוניות.

<תמר פתחיה: בעיקרון אכן חסרים לנו הרבה מאוד תקציבים.

<תמר פתחיה: הצורך הוא מאוד גדול.

<תמר פתחיה: אנחנו רואים שכמעט בכל רשות מקומית שאנחנו מקבלים בקשות לאורך השנה, כמעט כל רשות מקומית מבקשת להכפיל - - -

מירב בן ארי: רגע, אני שואלת תוך כדי.

מירב בן ארי: אמרת שמשרד החינוך שם, כמה באחוזים?

<תמר פתחיה: 44%.

מירב בן ארי: אבל לא שמעתי 56% מהרווחה.

<תמר פתחיה: לא.

<תמר פתחיה: 23%.

מירב בן ארי: אז איפה השאר?

<תמר פתחיה: רשות מקומית.

<תמר פתחיה: ומשרד הרווחה, בתור אג'נדה קבועה שלהם, מבקשים גם השתתפות הורים.

<תמר פתחיה: אנחנו לא דורשים השתתפות הורים.

<תמר פתחיה: משרד הרווחה מבקש 8% במקרה של המועדוניות - - -

מירב בן ארי: כמה עלות חודשית זו להורה?

<תמר פתחיה: 150, נדמה לי, אם אני לא טועה, אבל אני לא שמה את ראשי בכפי על העניין הזה.

<תמר פתחיה: בנושא הזה אכן ישנה בעיה, אבל אני רוצה לומר באופן מאוד ברור, המדיניות של משרד החינוך היא שלא מוציאים ילד ממועדונית, בוודאי לא בגלל אי השתתפות של הורים ואנחנו מוצאים דרכים שונות כדי לנסות ולגשר על הפער הזה.

<תמר פתחיה: לדוגמה, אני אחראית גם על תכניות רווחה ושיקום שכונות וגם מתוכן אפשר לנסות ולסבסד את הילדים האלה שזקוקים להיכנס למועדונית.

<תמר פתחיה: אין לנו בשום פנים ואופן שום אמירה על זה שאנחנו מוציאים, להיפך.

מירב בן ארי: יש הנחות למשפחות?

<תמר פתחיה: יש ועדות בכל רשות מקומית, ועדת הנחות.

<תמר פתחיה: בכל רשות דנים, אותו הדבר כמו בשאר התכניות.

<תמר פתחיה: הן דנות בהשתתפות הורים.

<תמר פתחיה: זו לא המדיניות שלנו, אנחנו מחייבים את כולם להישאר בתוך המועדונית.

מירב בן ארי: מה עושה הילד או עושה הילדה במועדונית?

<תמר פתחיה: המועדונית היא מסיום הלימודים - - -

מירב בן ארי: ישר אחרי בית הספר.

מירב בן ארי: היא בתוך בית הספר?

<תמר פתחיה: לא בהכרח, בדרך כלל לא.

<תמר פתחיה: לצערי, בהרבה מאוד מקומות הם במקומות די רחוקים מבתי הספר, אז ישנם יישובים שמאפשרים הסעות, חלקם מגיעים ברגל.

<תמר פתחיה: הילדים מגיעים ישר בתום יום הלימודים למועדונית, מקבלים ארוחה חמה.

<תמר פתחיה: אנחנו מקפידים שזו תהיה ארוחה בריאותית - - -

מירב בן ארי: זה במסגרת התכנית של הזנה לאומית?

<תמר פתחיה: לא.

<תמר פתחיה: אחרי הארוחה הם מקבלים עזרה בשיעורי בית.

<תמר פתחיה: עכשיו אנחנו יוצאים לפרויקט גדול יותר בתוך המועדוניות.

מסעוד גנאים: זה אחרי בית הספר, הם הולכים למועדונית אחרי בית הספר.

<תמר פתחיה: אחרי בית הספר.

<תמר פתחיה: הם מקבלים עזרה בשיעורי בית ועכשיו אנחנו יוצרים לפרויקט מְתגבר בתוך המועדוניות, שהילדים יוכלו לקבל גם הוראה מתקנת, גם העשרה, ומעבר לזה הם מקבלים בית חם עד לשעה שבע.

מירב בן ארי: עד שבע בערב, חמישה ימים בשבוע?

<תמר פתחיה: כן.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: מי מלמד אותם, מי עושה איתם את השיעורים?

<תמר פתחיה: יש צוות בתוך המועדונית.

<תמר פתחיה: בדרך כלל - - -

מירב בן ארי: זה לא מורים מבית הספר.

<תמר פתחיה: לא, אבל יש לנו קשר מאוד הדוק עם בית הספר.

מירב בן ארי: מערכת הלימוד, בחינות?

<תמר פתחיה: המדריכות שלנו, של המועדוניות, בקשר הדוק עם המחנכות של הילדים.

<תמר פתחיה: הן מגיעות גם לבית הספר בשעות הבוקר, כדי לראות איפה הילדים נמצאים, איך אפשר לעזור בתוך בית הספר.

<תמר פתחיה: יש היזון חוזר בין המועדוניות לבין בתי הספר באופן רציף.

מירב בן ארי: מה האתגרים שלכם?

מירב בן ארי: איפה הקושי?

<תמר פתחיה: תראי, יש לנו הרבה מאוד אתגרים.

<תמר פתחיה: אל"ף, להרחיב מאוד את היריעה, מכיוון שיש צורך מאוד גדול ואם אנחנו מדברים על ההיבט של העוני אז הצורך הוא משמעותי וגדול.

<תמר פתחיה: בי"ת, כמו שאמרתי קודם, אנחנו יוצאים עכשיו לפיילוט של העשרה לימודית רחבה יותר בתוך המועדוניות, שזה לא יהיה רק שיעורי בית, כי הילדים האלה ממילא נמצאים בפערים מאוד גדולים, גם לימודיים וגם רגשיים, והפיילוט ידבר על עבודה רגשית, על התאמה של הלימודים שלהם גם בבית הספר וגם אחר הצהריים במועדונית.

<תמר פתחיה: השאיפה המאוד גדולה שלנו, שהילדים האלה יתערו בתוך החברה שבה הם נמצאים ולכן אנחנו עכשיו באיזשהו משא ומתן, בהיבט של "חוג לכל ילד", שעושה מינהל חברה ונוער, לנסות לפתוח את המועדוניות לביקור מסודר ב"חוג לכל ילד", ביום מסוים, ברשות המקומית שלהם, כדי שהם יתערו בתוך החברה שהם חיים בה ולא יהיו באיזשהו מקום נפרד לאורך כל השבוע.

<תמר פתחיה: בסופו של דבר הם נמצאים הרבה שעות.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה רבה.

מירב בן ארי: רק נשמע את משרד הרווחה, ליבי כאן?

מירב בן ארי: מי ממשרד הרווחה פה?

<קריאה: אנשים תקועים בחוץ.

מירב בן ארי: דבורה, את היית מפקחת ממשרד הרווחה?

<דבורה מרחבי נבון: לא, אני הייתי מפקחת עד לפני שנתיים, הייתי מפקחת ארצית של המועדוניות.

מירב בן ארי: בבקשה.

<דבורה מרחבי נבון: אני יצאתי לגמלאות ואני מייצגת ברגע זה את המרכז לצדק חברתי, מעבר לדברים אחרים שאני עושה.

<דבורה מרחבי נבון: חשוב לי קצת להרחיב את הדברים של תמר.

<דבורה מרחבי נבון: הייתי 30 שנה מפקחת על המועדוניות האלו.

<דבורה מרחבי נבון: אני רוצה להגיד קודם כל שבמשך 15 השנים האחרונות לא נוספה ולו מועדונית אחת.

<דבורה מרחבי נבון: זה פשוט לא יאומן.

<דבורה מרחבי נבון: לכל היותר קרה שסגרנו במקום אחד מאיזושהי סיבה ושמנו אותה במקום אחר.

<דבורה מרחבי נבון: בערך 15 שנה, אם לא יותר, אני אומרת את זה בשיא האנדרסטייטמנט, לא נוספה אפילו מועדונית אחת.

<דבורה מרחבי נבון: יתרה מזה, באופן יחסי התקציבים לא גדלו.

<דבורה מרחבי נבון: כל הדברים שתמי חברתי, שעושה עבודה יפה מאוד, אומרת עכשיו כפיילוט, אלה דברים שאנחנו עשינו אותם כשהיו לנו יותר משאבים, גם עבודה רגשית, גם עבודה על לימודים.

<דבורה מרחבי נבון: הרי צריך רק שכל ישר בשביל להבין שכל ילד צריך לקבל במועדונית את מה שבית ממוצע נותן לילדיו.

<דבורה מרחבי נבון: המועדונית לא יכולה להיות מקום דלות שני שנותן רק ארוחת צהרים והכנת שיעורי בית.

<דבורה מרחבי נבון: לשאלה, מי מכין את שיעורי הבית עם הילדים, רציתי שתדעו שבמועדוניות של משרד הרווחה - - -

מסעוד גנאים: אין בילוי ומשחקים במועדונית?

<דבורה מרחבי נבון: בוודאי, יש הכול.

<דבורה מרחבי נבון: תיכף אני אסביר משהו, אבל מה שחשוב מאוד שאתם תדעו הוא שבמועדוניות של משרד החינוך, ופה אני אומרת בשונה ממועדוניות של משרד הרווחה, לפחות אחת הדמויות במועדונית צריכה להיות מדריכה בעלת הכשרה פדגוגית.

<דבורה מרחבי נבון: זו תשובה לך, גבירתי, כששאלת מי מכין איתם שיעורי בית.

<דבורה מרחבי נבון: לפחות אחת מן הצוות, המדריכה, חייבת להיות עם הכשרה פדגוגית ותעודת הוראה.

<דבורה מרחבי נבון: תואר אקדמי ראשון ותעודת הוראה.

<דבורה מרחבי נבון: בזמנו היו לנו מורות בכירות, היום פשוט כבר כמעט שאין.

<דבורה מרחבי נבון: עוד דבר, אנחנו בזמנו עבדנו עם הילדים מכיתה א' עד כיתה ח' והיו ילדים שהמשיכו גם בחטיבת ביניים.

<דבורה מרחבי נבון: בגלל הקיצוץ בתקציבים ולא בגלל הירידה בצורך בזה, צמצמו את העבודה עם הילדים.

<דבורה מרחבי נבון: אני רוצה להגיד לכם שזה פשע.

<דבורה מרחבי נבון: הילדים עוזבים אחרי כיתה ו', עוברים לשלב, שכל אחד מאיתנו כהורה יודע כמה המעבר לחטיבת הביניים הוא קשה, אז אני מכירה מדריכות מסורות, מדהימות, ששומרות על קשר עם הילדים, רצות אליהם לחטיבת ביניים, מרשות לילדים פעם בשבוע לאכול ארוחת צהרים במועדונית למרות שזה לא מתוקצב, כדי שלילדים יהיה עוד איזה קשר, אבל זה נורא הסיפור הזה.

<דבורה מרחבי נבון: מצד אחד יש מגמה של משרד הרווחה להוציא כמה שפחות ילדים לפנימיות, לא חשוב מה אני חושבת על זה עכשיו, מצד שני אין מַענים בקהילה.

<דבורה מרחבי נבון: על כל ילד במועדונית יש לפחות 10 ילדים נזקקים שאין מקום בשבילם אפילו בגילאים בהם המועדוניות פועלות, קל וחומר אחרי.

<דבורה מרחבי נבון: זה חשוב מאוד.

<דבורה מרחבי נבון: עוד דבר אחד, שהוא הבדל גדול של מועדוניות משרד החינוך.

<דבורה מרחבי נבון: במשרד החינוך הצוות מקבל אימון כל הזמן.

<דבורה מרחבי נבון: ימי עיון, השתלמויות, הדרכה, זה דבר שעולה כסף, אי אפשר להחזיק מעמד בעבודה עם ילדים ממשפחות מסַכנות בלי הדבר הזה.

<דבורה מרחבי נבון: יש לי חשש גדול מאוד שגם הדבר הזה הולך להיפגע.

<דבורה מרחבי נבון: אני כבר שנתיים בפנסיה ותראו כמה אני עוד מעורבת, כי זה אכפת לי מאוד מאוד.

<דבורה מרחבי נבון: אלה הילדים, הם נורמליים, הם נולדו נורמליים, אין שם, לא ילדים מפגרים, לא ילדים חולי נפש - - -

מירב בן ארי: לא, אנחנו לא אומרים את המילה מפגרים.

<דבורה מרחבי נבות: לא, מה שרציתי להגיד, נורא קל להתלבש על החינוך המיוחד, אלה ילדים שיש להם את כל הפוטנציאל להיות אזרחים טובים.

מירב בן ארי: הכול ברור.

מירב בן ארי: אני רואה שזה מדם לבך ואני יודעת שאנחנו מדברים על ילדים רגילים ממסגרות רגילות.

מירב בן ארי: תאמיני לי - - -

<דבורה מרחבי נבון: ממש, ממש.

<דבורה מרחבי נבון: אבא שלי בגרמנית היה אומר את זה מאוד מצחיק, שילדים צריכים לדעת לבחור את הוריהם, מה לעשות, זה לא תמיד הולך כך.

<דבורה מרחבי נבון: זהו, אלה ילדים שפשוט לא נולדו במקום שיכול להעניק להם את מה שצריך.

מירב בן ארי: תודה רבה, גבירתי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גנאים, אתה רוצה לפני השלטון המקומי?

מירב בן ארי: יש פה מישהו מהשלטון המקומי?

מירב בן ארי: שני השותפים לא הגיעו.

מירב בן ארי: אתה רוצה להתייחס?

מסעוד גנאים: כן, כן.

מסעוד גנאים: אין ספק, גבירתי היושבת ראש וכל הנוכחים, אנחנו תמיד אמרנו שגדולתה של מערכת החינוך היא באיך לתת מענה לפערים, איך לתת מענה לשוני, להטרוגניות, אם זו חברתית כלכלית ואם זו לאומית, בכל המישורים.

מסעוד גנאים: אין יותר חשוב מלתמוך ולתת מענה לילדים שבאים ממעמד סוציואקונומי נמוך.

מסעוד גנאים: המועדוניות המשפחתיות, אני יודע מקרוב, כי אצלנו בעיר סכנין יש אחת כזו מלפני שנים.

<דבורה מרחבי נבון: יש שתיים.

מסעוד גנאים: יש שתיים, נכון, וביקרתי שם כמה פעמים וראיתי וראיתי עד כמה זה חשוב, עד כמה זה חשוב.

מסעוד גנאים: ילד שבא מבית שהוא בית מאוד קשה, שהיחסים בו מאוד קשים, בית במצב קשה, הוא מוצא במועדונית, אפילו אם זה כמה שעות לפעמים, אבל אלו כמה שעות חשובות לו, כדי להתרכז, או בעבודת הבית שלו או במשחקים או בבילוי, או עם חברים.

מסעוד גנאים: זה עד כדי כך חשוב.

מסעוד גנאים: בקשר למה שדיברת, גבירתי, על הרווחה, מה את מציעה בסוף?

מסעוד גנאים: האם יש מסקנות שלך?

מסעוד גנאים: אני מציעה שנפנה למשרד הרווחה, אם זה עניין תקציבי או עניין של החלטות, אנחנו נפנה אליהם לתמוך במועדוניות ולפתוח עוד, אם יש צורך ולפי דעתי יש צורך.

מסעוד גנאים: לאור האחוזים של העוני שאנחנו רואים שהם גבוהים ועולים תמיד, כן יש צורך.

מירב בן ארי: 15 שנה לא נפתחה מועדונית.

<דבורה מרחבי נבון: יותר.

<דבורה מרחבי נבון: אני אמרתי את זה, תאמינו לי.

מסעוד גנאים: או שלמשרד יש נתונים אחרים שאומרים שהמצב שלנו הוא לוקסוס ואין ילדים שזקוקים.

מירב בן ארי: תראו, משרד הרווחה לא פה והשלטון המקומי לא כאן.

<דבורה מרחבי נבון: אולי נקודה אחת ששכחו להדגיש, שיש לנו מועדוניות בכל הרבדים, בכל האוכלוסיות, ערבים ודרוזים ובדואים ויהודים וחרדים וחילוניים ודתיים, what ever.

מירב בן ארי: כן, אנחנו יודעים.

מירב בן ארי: עוד התייחסויות?

מירב בן ארי: מי רוצה להוסיף?

<חווה עזרייב: חווה מאופקים.

<חווה עזרייב: רציתי רק לשאול אם זה קשור לכל הגילאים?

מירב בן ארי: לא, זה א' עד ו'.

מירב בן ארי: עוד שאלות?

מירב בן ארי: התייחסויות?

מירב בן ארי: תראו, אני אגיד לכם את האמת, זה קצת לא נעים לי אבל בעיקרון שני השותפים המרכזיים לא נמצאים כאן, שזה משרד הרווחה והשלטון המקומי.

מירב בן ארי: אז קודם כל, אני אגיד תודה למשרד החינוך, אבל בואי נענה על כמה שאלות ואז בסיכום - - - אני יכולה להמשיך את הדיון הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין משהו, גם מבחינתכם, למה בעצם לא פתחתם עוד מועדוניות?

<תמר פתחיה: התקציב.

מירב בן ארי: ההמלצות שלכם לפתיחה של מועדוניות, הועברו לשר?

<תמר פתחיה: כן, כל שנה.

מירב בן ארי: מישהו עשה לכם מחקר הערכה על הילדים שמסיימים מועדונית, אם הם מצליחים?

<תמר פתחיה: על זה אולי דבורה יכולה להגיד.

<דבורה מרחבי נבון: כן, יש מחקר הערכה יפה מאוד, לפחות היה עד לפני שנתיים.

<דבורה מרחבי נבון: שנה שנה אנחנו עקבנו אחרי הילדים ובדקנו אותם עד סוף כיתה י"ב מה אחוזי הנשירה.

<דבורה מרחבי נבון: זה מרגש לראות שילדים שקיבלו עזרה, באמת באמת הרבה פעמים ניצלו.

מירב בן ארי: לא, אני מדברת גם על הצליחו ברמה של - - -

<דבורה מרחבי נבון: הצליחו.

<דבורה מרחבי נבון: כשאני אומרת ניצלו זה אומר מבחינתי שסיימו י"ב שנות לימוד.

<דבורה מרחבי נבון: אגב, עשינו פעם כנס של בוגרי מועדוניות בבאר שבע.

<דבורה מרחבי נבון: זה היה מדהים, התברר לנו שיש לנו מהנדסים ואחיות ורופאים ומורים, כלומר, אנשים שאמרו שם בפה מלא, "אם לא המועדונית בחיים לא הייתי מגיע למקום הזה".

מירב בן ארי: תראו, אני אגיד לכם משהו.

מירב בן ארי: קודם כל אני חייבת לומר שאני יודעת כמה - - -

<דבורה מרחבי נבון: והכול עניין של כסף.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: בואי, שבי לשולחן ליד המיקרופון.

מירב בן ארי: כל מי שמדבר צריך להשמיע את שמו.

<עדי הרשקוביץ: עדי הרשקוביץ, אני עובדת סוציאלית מעיריית מודיעין.

<עדי הרשקוביץ: אני חייבת לשתף גם בתחושה שנורא חבל לי, שזה דיון כל כך משמעותי וכל כך חשוב, בנושא שאנחנו חיים אותו ברמה היומיומית והאולם בכלל לא מלא.

<עדי הרשקוביץ: אני חייבת לציין שאצלנו בעיר אני רואה את הפעילות של המועדונית ברמה היומיומית, את הילדים והילדות שנמצאים שם.

<עדי הרשקוביץ: חשוב להגיד שמעבר להמשך ולעתיד אחרי זה, כשרואים אותם מתפתחים, זה נותן מענה לאותה אוכלוסייה גם בשעות היום, שאנחנו מחפשים להם סידור לשעות אחר הצהרים ובמקום להסתובב בחוץ ברחוב הם נמצאים במסגרת שמקבלים בה גם טיפול רגשי, גם עזרה בשיעורי בית, מקבלים המון מענים.

<עדי הרשקוביץ: חשוב לי לציין שבעיר אצלנו, ואני מניחה שגם במקומות אחרים, מספר המועדוניות הקיים הוא מינימלי.

<עדי הרשקוביץ: אצלנו יש מועדונית אחת לעיר עם 90,000 תושבים - - - שתי מועדוניות, זה מחולק על פי גילאים - - -

<דבורה מרחבי נבון: אחת משותפת ואחת לא, אבל שתיים.

<עדי הרשקוביץ: נכון, אבל אני באה להגיד שהעבודה במודיעין היא באמת עבודה מאוד מאוד טובה, העובדים סוציאליים משקיעים שם המון, יש שיתופי פעולה עם גורמים מבחוץ, אנחנו רואים את ההשלכות של המועדונית ברמה היומיומית, גם על הילדים ומה שהם מקבלים וגם להורים שיכולים לצאת לעבוד ובעצם זה מאפשר עזרה מאוד משמעותית למשפחה.

<עדי הרשקוביץ: נורא חבל בעיניי העניין התקציבי.

<עדי הרשקוביץ: זה נראה לי לא הגיוני שבעיר כל כך גדולה וכל כך מעט מענים עבור אותם ילדים.

<עדי הרשקוביץ: 15 ילדים מכיתות א' עד ג' ו-ג' עד ו' באוכלוסייה כזו גדולה.

מירב בן ארי: תודה רבה, עדי.

<תמר פתחיה: ברשותך, אני רוצה לומר משהו בעניין הזה של שתי מועדוניות בעיר גדולה.

<תמר פתחיה: מן הסתם, אנחנו מחלקים, אנחנו אגף חינוך ילדים ונוער בסיכון, והקריטריונים שלנו מדברים קודם כל על העדפה של ילדי הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, על פי רמה סוציואקונומית, אז מן הסתם יהיו פחות מועדוניות בערים גדולות ומבוססות.

מירב בן ארי: דווקא בערים גדולות והמבוססות יש שכונות שהן לעתים הרבה יותר קשות משכונות בפריפריה הגיאוגרפית.

<תמר פתחיה: אז אמרתי, גם פריפריה חברתית.

<תמר פתחיה: יש לנו בנווה עופר, יש לנו בתל אביב בשכונות הקשות, בשכונות התקווה, גם בירושלים.

מירב בן ארי: שכונה כמו כפר שלם זה בערך בגודל של יישוב בפריפריה.

<תמר פתחיה: נכון, אז אמרתי, פריפריה גיאוגרפית.

<תמר פתחיה: הנה משרד הרווחה בשבילכם, אבל היא לא מועדוניות, ורד.

מירב בן ארי: כבר התחלנו לדאוג.

<ורד כרמון: מדיון לדיון, כמה כובעים, מהשדולה לגיל הרך.

<תמר פתחיה: אני חוזרת שוב - - -

מירב בן ארי: תדעי תמיד שוועדות יותר חשובות משדולה.

<ורד כרמון: שם היה לי דיבור.

<ורד כרמון: הייתי צריכה - - -

מירב בן ארי: ופה אנחנו לא מוותרים לך על זכות הדיבור, אל תדאגי.

<ורד כרמון: מאה אחוז, תודה.

<תמר פתחיה: אנחנו עובדים על פי קריטריונים.

<תמר פתחיה: לצערי, אנחנו נמצאים היום במצב של חוסר תקציבי.

<תמר פתחיה: אילו היה תקציב גדול יותר - - -

מירב בן ארי: תגידי רגע, אני רוצה להבין פה בתוך שלושה השותפים.

מירב בן ארי: אתם, יש לכם את הכסף להרחיב את המועדוניות?

מירב בן ארי: אני שואלת אותך בכנות.

<תמר פתחיה: לנו אין כסף.

מירב בן ארי: אין את כסף.

מירב בן ארי: זאת אומרת שגם אם היו באים אלייך אנשי הרווחה והשלטון המקומי, נגיד, בעולם דמיוני טוב ואומרים לך שיש כסף, את היית אומרת שלכם אין?

<תמר פתחיה: לא, אנחנו היינו מנסים לגייס מאיזה שהוא מקום.

מירב בן ארי: זה כבר יותר אופטימי.

<תמר פתחיה: בוודאי.

מירב בן ארי: אז אני אגיד לנציגת משרד הרווחה, ורד כרמון.

מירב בן ארי: תפקידך?

<ורד כרמון: מפקחת ארצית לגיל הרך, אני מייצגת פה את נעמי, שאצלנו אחראית על המועדוניות.

מירב בן ארי: כן, כי זה לא הגיל הרך.

<ורד כרמון: נכון אבל יש לנו מועדוניות לגיל הרך ואנחנו רוצים גם שם שיתוף פעולה.

מירב בן ארי: רגע, חכי, הגיל הרך, זה תפתרי אחר כך.

מירב בן ארי: עכשיו בואי נתמקד במועדונית של חינוך ורווחה.

מירב בן ארי: הם אומרים שכבר 15 שנה או יותר כנראה לא נפתחה אף מועדונית.

מירב בן ארי: האמנם?

<ורד כרמון: ב-15 השנים האחרונות, אני לא חושבת שזה נכון.

<ורד כרמון: אני בעֲברי הייתי מפקחת מחוזית במחוז ירושלים ובמהלך השנים - - -

מירב בן ארי: פתחת מועדוניות חדשות בירושלים כשהיית מפקחת?

<ורד כרמון: את מדברת על העיר ירושלים?

מירב בן ארי: כן.

<ורד כרמון: בעיר עצמה, אני לא בטוחה.

<ורד כרמון: אני חושבת שבירושלים עצמה לא.

מירב בן ארי: פתחת איפשהו בארץ מועדונית כשהיית מפקחת?

<ורד כרמון: מעט, מעט משותפות, אבל נפתחו.

<ורד כרמון: אפילו עם מיכל כהן, המנכ"לית לשעבר שלכם, היינו קולגות.

מירב בן ארי: עוד לא, היא עוד לא לשעבר, חכי, היא רק בשלבי פרידה.

<ורד כרמון: נפתחו כמה, אבל אני מוכרחה להגיד שהמסה הקריטית הייתה לפני הרבה יותר מעשור.

מירב בן ארי: למה?

<ורד כרמון: אני חושבת שהיה קושי בחיבורי במצ'ינג, הכספי, כי לנו יש הרבה מועדוניות אינטנסיביות שעולות לנו הרבה יותר כסף והן הרבה פחות איכותיות והיינו יכולים להפעיל את המצ'ינג הזה אם היה בא מצ'ינג אחר ולפתוח הרבה יותר באיכות.

מירב בן ארי: חכי, אני רואה שאת לא רגועה, דבורה, אני מבינה את העניין, אבל אני רוצה להבין משהו אחד, את אומרת, לתפיסתך המקצועית, שמועדונית של חינוך-רווחה היא מועדונית יותר טובה ממועדונית שהיא רק רווחה.

<ורד כרמון: ברוב המקרים.

מירב בן ארי: כי היא יותר חינוכית.

מירב בן ארי: היא גם טיפולית, אבל היא גם חינוכית ופדגוגית ונותנת לילדים כלים לחזור איתם אחרי כן לבית הספר מוצלחים יותר.

מירב בן ארי: למרות זאת, אתם כן פותחים מועדוניות רווחה, אבל את החינוך-רווחה לא?

מירב בן ארי: תסבירי לי.

מירב בן ארי: האם פתחת בשנים האחרונות מועדוניות רווחה חדשות?

<ורד כרמון: נפתחו.

מירב בן ארי: אבל אם יש לך מצ'ינג אז למה לא פתחת עם החינוך?

<ורד כרמון: כי אין לי, כי כנראה היה חסר המצ'ינג.

מירב בן ארי: אצלם?

<ורד כרמון: אצלם.

מירב בן ארי: כי אם היא פותחת מועדוניות רווחה ואתם לא פותחים יחד איתה, אז בבעיה עם החינוך.

<ורד כרמון: תחשבי, כשאני פותחת מועדונית אינטנסיבית רווחה זה אומר שכל ה-100%,, 75% ועוד 25% עם רשות מקומית, הולך על הרווחה ובעצם אני צריכה להשקיע שם כמו במועדונית משותפת.

<ורד כרמון: במועדונית המשותפת יש לי את היתרה של הזווית החינוכית, יש את המדריכה, את המנחה, יש אקסטרה טיפול, זה הרבה יותר טוב.

<ורד כרמון: גם מבחינת חלוקת התקציבים זה באמת עושה, כפי שאני מבינה שצריכה להיות רשת שבה רווחה וחינוך עובדים ביחד.

מירב בן ארי: כן, ושלטון מקומי.

<ורד כרמון: וכמובן שלטון מקומי.

<ורד כרמון: התכוונתי מבחינת הרגולציה הממשלתית.

<ורד כרמון: זה לעבוד ביחד, בוודאי, כי כל אחד מביא את הערך המוסף.

<ורד כרמון: עובדת סוציאלית מביאה את הערך המוסף של הקשר עם המחלקה לשירותים חברתיים, עבודה עם הורים, כניסה לבית אם צריך והמנחה.

<ורד כרמון: אנחנו עשינו המון שיתופי פעולה, עבדנו נפלא, לפחות עם דבורה ובמחוז שלי ובעוד מחוזות, עבדנו מאוד מאוד יפה.

<ורד כרמון: אנחנו מאוד מחכים שיהיה כמה שיותר מצ'ינג ונוכל לעשות הרבה יותר מועדוניות משותפות.

מירב בן ארי: את מבינה?

מירב בן ארי: היא פותחת מועדונית רווחה אבל עם החינוך - - - את זה אנחנו נברר.

מירב בן ארי: דבורה, מה רצית להוסיף?

<דבורה מרחבי נבון: אני רציתי להגיד שלצערי, באמת בדם לבי, אני היום לא במשרד, אני יכולה להגיד מה שבלבי, המשרד לא רואה בזה ובילדים האלה יעד ראשון במעלה, ואם כן, אז הוא משקיע בבתי הספר ולא מספיק ער למה שקורה לילד מהרגע שהוא יוצא מבית הספר עד שהוא חוזר אליו למחרת.

<דבורה מרחבי נבון: ילדים שלא מקבלים אחרי הצהריים ובערב מענה אמיתי, חוזרים למחרת אחרת מילדים שבאים מבית שיכולים לקבל בו את מה שהם זקוקים לו.

<דבורה מרחבי נבון: המשרד לא שם.

<דבורה מרחבי נבון: צריך לחץ מבחוץ כדי שהמשרד ישקיע בעוד חמש יחידות בגרות, והכל דברים חשובים, מי אני שאגיד, אני מאוד מודאגת לגורלם של הילדים האלה שהם תופסים פחות ופחות מקום, אני אומרת פחות ופחות מקום כי אם האוכלוסייה גדלה, ואני אומרת לך, שגם המועדוניות החדשות שוורד ואני או ורד ואחרים פתחו במקומות אחרים, מה שהיה מטעם משרד החינוך זה במקום מקומות שנסגרו.

<דבורה מרחבי נבון: המשרד כבר שנים על שנים לא מקצה כסף למועדוניות חדשות, באחריות.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר משהו לאנשי המקצוע של המשרד שכבר נמצאים שם.

מירב בן ארי: דבורה היא כבר אמנם בגמלאות, אבל רואים שזה קשה לה.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, זה הגיע למנכ"לית, לשר, ושום דבר לא קורה בעניין הזה?

מירב בן ארי: כי דווקא נראה שאפשר עם הרווחה והשלטון המקומי.

<תמר פתחיה: לכולם זה מגיע ולכולם אכפת וכולם צריכים לחשוב בתוך המערך של התקציבים, אם אנחנו לא מקבלים תקציב נוסף - - -

מירב בן ארי: לא, זה לא העניין.

מירב בן ארי: תאמיני לי זה לקחת את העוגה ולחלק אותה לפי סדר העדיפויות.

<תמר פתחיה: בוודאי, אבל כל ראש רשות שמגיע למנכ"לית מגיע גם עם בקשה למועדוניות.

<תמר פתחיה: כולם מכירים בזה ועדיין, מבחינה תקציבית צריך למצוא את ההיבט התקציבי.

מירב בן ארי: בסוף משלמים עליו הרבה יותר כסף כשהוא נמצא בבית הספר ולא מסתדר בחטיבה.

<דבורה מרחבי נבון: בבתי הסוהר משלמים עליהם.

<אתי בן שימול: אני יכולה לשאול משהו?

מירב בן ארי: כן, מי גבירתי?

<אתי בן שימול: קוראים לי אתי בן שימול ואני מדימונה.

<אתי בן שימול: אני מנהלת מיזם למשפחות במצבי הזנחה שמשרד הרווחה מתקצב אותו, קרן רש"י, "מפגש".

<אתי בן שימול: יש 30 משפחות שמשתתפות בתכנית, זה פיילוט לארבע שנים וכל הילדים הם עם צרכים מאוד מאוד קשים, רגשיים, לימודיים, פערים ממש גדולים בחינוך, ילדים בכיתות ד' ו-ה' שעדיין לא יודעים קרוא וכתוב, והילדים האלה מגיעים למועדוניות ואני חושבת ש - - -

מירב בן ארי: מועדונית רווחה או חינוך-רווחה?

<אתי בן שימול: חינוך-רווחה, משותפת, חלקם גם למועדוניות רגילות.

<אתי בן שימול: אבל אני רוצה להגיד וגם לחזק את מה שהן אומרות כאן, שאלמלא המיזם ומה שאנחנו מספקים לילדים בהתאם לצרכים שלהם, אם זה שעות הוראה מתקנת ומענים רגשיים טיפוליים והעשרה ופנאי, יש לנו מגוון מאוד רחב של מענים, אני תוהה מה היה קורה עם אותם ילדים?

<אתי בן שימול: זאת אומרת שזה צרכים שקיימים אצלם, ואם הם לא במועדוניות ולא עוטפים אותם, אלא אם כן יש איזושהי תכנית כזאת, שמדי פעם אפשר למצוא ילד שמרוויח ממנה, אני - - - אמנם אנחנו עובדים שנתיים עם הילדים אבל אני מצליחה לראות - - -

מירב בן ארי: כל הילדים אצלך במועדונית בגיל הזה של ג' עד ו'?

<אתי בן שימול: בתכנית יש כרגע 120 ילדים בערך.

<אתי בן שימול: יש בדימונה רק שתי מועדוניות - - -

מירב בן ארי: כן, אבל בטח יש גם מועדוניות של קרנות.

<אתי בן שימול: לא, יש מועדוניות של החינוך בדימונה ויש שתי מועדוניות משותפות ויש עוד מועדונית אחת, שהיא מתוקצבת יותר, מועדונית לילדים עם קשיי התנהגות.

<אתי בן שימול: קודם כל אני לא יודעת איך יש רק שתיים.

מירב בן ארי: בכל דימונה?

<אתי בן שימול: כן וזה לא מודיעין והמצב הסוציואקונומי הוא יותר קשה.

<אתי בן שימול: אני באמת חושבת שזה צורך שהוא קיים והוא הכרחי ומישהו צריך לתת לו מענה ולא איזה תכנית פיילוט שמגיעה ונכנסת מדי פעם.

<אתי בן שימול: זה משהו שצריך אותו לאורך זמן.

מירב בן ארי: בתור אחת שנמצאת ועובדת בדימונה, יש מועדוניות של קרנות, של פילנתרופיה?

<אתי בן שימול: לא, רק מועדוניות של חינוך שיש אצלנו, שתיים שיתופיות ואחת שהיא - - -

מירב בן ארי: זאת אומרת שאם את מלווה את המשפחה אז יש לך משפחה שאת אומרת שהיא במצב מאוד קשה, שלילדים אין מסגרת.

<אתי בן שימול: לא, רובם אצלנו במועדוניות, לאו דווקא, שוב, יכול להיות של החינוך, יכול להיות של בית ספר, יש מועדוניות שהן עד חמש וחצי בתוך בית הספר.

<אתי בן שימול: זאת אומרת הם כן באיזושהי מסגרת.

<אתי בן שימול: לפחות במיזם ניסינו שתהיה להם מסגרת בשנים האלו שאנחנו עובדים עם ההורים המון, אבל הבעיה היא לא המסגרת, הבעיה היא איך אתה ממלא תוכן את המסגרת הזאת שבאמת תענה על הצרכים של אותם ילדים.

<אתי בן שימול: בבית הצרכים שלהם לא מסופקים, מכל מיני סיבות, אני לא הולכת למקום שאומר מה הסיבה או להיות שיפוטית כלפי המשפחות, זה בכלל לא המקום אבל אם בבית בסופו של דבר בשורה התחתונה המענים שלהם לא מסופקים, אז התפקיד שלנו הוא לספק להם אותם.

<אתי בן שימול: הם לא באים רק לאיזו מסגרת שהם צריכים לשהות בה כמה שעות ולחזור לבית ולא עשינו איתם שום דבר.

<אתי בן שימול: הם לא צריכים עזרה בשיעורי בית, הם צריכים הוראה מתקנת.

<אתי בן שימול: יש הבדל בין שיעורי בית להוראה מתקנת.

מירב בן ארי: אז יש גם צהרונים כאלה בבית הספר שהילדים נמצאים.

<אתי בן שימול: יש בתוך בית הספר ויש מחוץ לבית הספר, של החינוך.

מירב בן ארי: אז במודיעין יש שתיים ובדימונה יש שתיים.

מירב בן ארי: תראו, זה מאוד מטריד אותי הסיפור הזה.

<קריאה: אבל יש שתיים משותפות ושתיים חינוך, זה לא בדיוק שתיים.

מירב בן ארי: זה מאוד מטריד.

מירב בן ארי: אני אדבר גם עם השר, אנחנו בקשר מצוין.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו שתדעו, עליי.

מירב בן ארי: לפני שהגעתי לכנסת, עשר שנים אני ניהלתי מרכזים לנוער בסיכון של קרן רש"י, אלי אלאלוף היה הבוס שלי אז, והמרכז שלי, אגב, אפרופו, דבורה, התחיל מכיתה ח', אבל הרבה פעמים כשקיבלתי אותם בח', הנזק היה כבר - - -

<דבורה מרחבי נבון: בלתי הפיך.

מירב בן ארי: לא, תראי, בלתי הפיך זה מצב שהוא בלתי ניתן לשינוי, אבל - - -

<דבורה מרחבי נבון: נכון.

<דבורה מרחבי נבון: קשה.

מירב בן ארי: בואי נגיד היה קשה, כי בלתי הפיך, דווקא עשינו, אבל את יודעת, כשאת מקבלת ילד בכיתה ג' או ד', זה קשה אבל כשאת מקבלת ילד בכיתה ח' שלא יודע אפילו את ה A,B,C אז את מבינה שמשהו בדרך - - - לכן אני קצת בעניינים.

מירב בן ארי: אני ליוויתי אותם שנים, חינכנו אותם גם לעצמאות, גם לעשות גם שירות צבאי, לחשוב על האקדמיה.

מירב בן ארי: מאות נערים עברו אצלי, אבל הרבה פעמים הרגשתי שהגעתי אליהם too late כי כשקיבלתי אותו בח' הוא כבר היה במשבר של חטיבת הביניים, הוא כבר היה עם פערים לימודיים מאוד קשים וזה היה כמו פצע ענק שהיינו צריכים לכסות עם פלסטרים קטנים, כי אפילו ללמד ילד A,B,C בכיתה ח', כשהכיתה כבר לומדת present simple ו-present progressive, הוא לא בעניינים ואז הוא בחוץ ואם הוא בחוץ אז הוא לפעמים במחששה, שהיום כבר אין, אבל כשהתחלתי ב-2006 אז היה.

מירב בן ארי: אם הוא לא שם אז הוא מסתובב ובסוף הוא מטייל, ואז השעמום ועם השעמום הוא לא עושה כלום ובסוף אנחנו פוגשים אותו במסגרות קשות הרבה יותר.

מירב בן ארי: לכן אני מבינה את העניין.

מירב בן ארי: קודם כל אני אדבר עם שר הרווחה על העניין הזה, זה מאוד מטריד אותי, אבל אין ספק שהוועדה תפנה גם לחיים ביבס מהשלטון המקומי.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים תשובות, אני רוצה לדעת איפה הבעיה.

מירב בן ארי: נפנה גם לשלטון המקומי, גם למשרד הרווחה וגם למשרד החינוך, כדי להבין איך יכול להיות שבמדינת ישראל כל כך הרבה שנים לא נפתחת מועדונית כזו, שהיא באמת יעילה, טובה והתוצאות ברורות.

מירב בן ארי: זה גם מוזר, כי אנחנו כל הזמן מדברים על זה, אפרופו יום העוני, שאנחנו לא מצליחים להקטין את שיעור העוני, אבל מצד שני אנחנו לא נותנים כלים של מניעה מלהגיע לעוני.

מירב בן ארי: לכן אנחנו נפנה למשרדים הרלבנטיים לקבל תשובה.

מירב בן ארי: אני באופן אישי אבדוק גם עם השר וגם אם צריך נעלה שאילתה לשר החינוך שהוא יסביר לנו איך יכול להיות במדינה מצב כזה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשים את האצבע על הבעיה.

מירב בן ארי: אם הרווחה פותחת מועדוניות במקביל, אבל אין לה שותף בחינוך אז יש איזושהי בעיה, איפה שהוא יש את מי שמתנגד, בכסף, אני לא יודעת, את זה אנחנו נצטרך להבין.

מירב בן ארי: רצית להוסיף משהו?

<תמר פתחיה: רציתי להוסיף רק עוד שלוש נקודות.

<תמר פתחיה: אחת, לגבי השותפויות.

<תמר פתחיה: צורת ההקצאה בין הרווחה לבינינו היא שונה לחלוטין.

<תמר פתחיה: גם כאן טמון העניין מכיוון שמשרד הרווחה נותן למחלקת הרווחה איזה שהן הועדות ומחלקת הרווחה יכולה להחליט מה היא רוצה לפתוח, זה לא בדיוק אותה הקצאה.

<קריאה: הוא לא נותן לה הועדות, הוא נותן לה תקציב ומנהל המחלקה סוברני מה לעשות.

<תמר פתחיה: הוא נותן לה תקציב.

<תמר פתחיה: מנהל המחלקה יכול להחליט מה הוא רוצה - - -

מירב בן ארי: בגלל זה אנחנו נפנה גם לשלטון המקומי.

<תמר פתחיה: זו נקודה אחת, שזה לא תמיד win-win, תלוי בצורת ההקצאה.

<תמר פתחיה: גם בנושא הזה אני מול דליה לב שדה, מנסה לעשות איזושהי הסדרה של הדברים.

<תמר פתחיה: אנחנו נתקלים בקשיים של אוצר ושל חשבויות, אבל אנחנו בהחלט מתחילים במהלך הזה.

<תמר פתחיה: זה אחת.

<תמר פתחיה: דבר שני, כדי שהתמונה לא תיראה, אני לא רוצה לירות לעצמי ברגל כי אני מאוד אשמח לתקציבים נוספים ומועדוניות נוספות, אבל עדיין, כדי שהתמונה תיראה הרבה יותר שלמה וברורה, יש עוד הרבה מאוד תכניות, גם שלנו, גם של משרד הרווחה, לילדים שנזקקים - - -

מירב בן ארי: לא, בגלל זה גם שאלתי כל הזמן על פילנתרופיה, אם שמת לב - - -

<תמר פתחיה: אז זה לא רק פילנתרופיה - - -

מירב בן ארי: לא, פילנתרופיה ביחד עם משרד החינוך.

מירב בן ארי: המרכז שלי, למשל, מומן על ידי מינהל החינוך בנתניה ומינהל החינוך בהרצליה, אני יודעת שיש תכניות נוספות.

מירב בן ארי: שאלתי את הגברת מדימונה כמה פעמים והיא אמרה שיש צהרונים ויש עוד, אני יודעת שיש עוד אלטרנטיבה אבל עדיין, תשמעי, זה כבר כל כך הרבה שנים ודווקא מקום שעובד טוב.

<תמר פתחיה: נכון, אבל אני אומרת שוב, גם בדימונה, אם אנחנו לוקחים את דימונה, אז יש לנו ארבע מועדוניות.

<תמר פתחיה: שתיים מהן רווחה ושתיים מהן רק חינוך, שזה מועדוניות שנקראו פעם מועדוניות בית ספריות שנסגרות מוקדם יותר - - -

מירב בן ארי: שהן בתוך בית הספר.

<תמר פתחיה: הן בתוך בית הספר ואין שותפות של הרווחה, אבל יש לנו עוד תכניות.

<תמר פתחיה: למשל, "פותחים עתיד", שעושה עבודה דומה למה שהגברת פה מציגה.

<תמר פתחיה: יש לנו שולחנות עגולים.

<תמר פתחיה: יש לנו את התכנית הלאומית, שאנחנו מסתכלים על המיפוי של הילדים ואנחנו מנסים לכסות עד כמה שניתן.

<תמר פתחיה: כל זה לא אומר שאנחנו לא צריכים עוד תקציב למועדוניות.

<תמר פתחיה: בהחלט כן.

<תמר פתחיה: ונקודה אחרונה.

<תמר פתחיה: מעבר לתקציב משרד החינוך משקיע הרבה מאוד בימי הדרכה, שלא נכנסים לתוך מעגל התכניות האלו - - -

מירב בן ארי: אני יודעת, ציינתם את העניין הפדגוגי.

<תמר פתחיה: שאנחנו מדריכים את כל הצוות, גם משרד הרווחה נהנה מזה.

<ורד כרמון: גם משרד הרווחה משקיע הרבה מאוד בפדגוגיה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה לומר לכן תודה, אין לי ספק שהעבודה שנעשית היא עבודה טובה וחשובה ואילולא הייתה כזו מצליחה, לא הייתם יושבים כאן ואומרים שצריך להרחיב.

מירב בן ארי: בסופו של דבר, פרויקט שהוא טוב, הוא מגיע לכאן, לוועדת החינוך ושאנחנו באים ממקום שבאמת המקום מוצלח ועושה שינוי אז אנחנו רוצים להרחיב אותו.

מירב בן ארי: הנקודה החשובה בעיניי זה שיש כאן מודל טוב ומודל מוצלח עם שלושה שותפים, שלא מתקדם ולא נפתח ולא מורחב.

מירב בן ארי: לכן אל תדאגי מלירות לעצמך ברגל, להיפך, אנחנו כוועדת חינוך רוצים לסייע ולא להשאיר אתכם בהתמודדות, שאת פונה למנכ"לית ולשר ואנחנו לא יכולים לסייע, לפחות כוועדה וכחברי כנסת, זה בדיוק התפקיד שלנו.

<רות שטייניץ: רות שטייניץ מהמרכז לצדק חברתי.

<רות שטייניץ: אני גם עבדתי במשרד החינוך.

<רות שטייניץ: אני רציתי להגיד משהו שהוא מאוד חשוב בעיניי ולא רק מועדוניות, לא ייתכן שמוציאים ילד בסיכון מתכנית כי הוריו אינם יכולים או אינם רוצים לשלם.

מירב בן ארי: אבל היא אמרה את זה, ממשרד החינוך.

<רות שטייניץ: מוכרחים למצוא לזה פתרון.

<רות שטייניץ: אין מספיק מודעות - - - אותו דבר בפנימיות, יש ילדים שלא נשלחים לפנימיות כי לרשות המקומית אין כסף למצ'ינג וגם בזה צריך לטפל.

<רות שטייניץ: ויש עוד תכניות כאלו, זה אסור שיהיה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: מה רצית להעיר?

<ורד כרמון: רציתי לומר שאם דיברנו כבר על מניעה, אז סיפרת שהתחלת לעבוד עם נוער מכיתה ח', כמובן שחשוב להתחיל לעבוד עם גילאים נמוכים, אבל אני לא יכולה שלא להשתמש בכובע שלי, וכבר דיברנו על זה בינינו, הנכון ביותר היה להתחיל את המועדוניות בגיל שלוש, שלוש עד שש, הגנים.

<ורד כרמון: זו מניעה קריטית.

<ורד כרמון: יכולת ההשפעה שם היא משמעותית, אז אם כבר פונים לשני המשרדים ויש אפשרות לקדם פה איזה עניין אני חושבת שביום כזה של השדולה - - -

מירב בן ארי: קודם כל אני חושבת שאת צודקת, אבל אני אוהבת למקד את העניין.

<ורד כרמון: בסדר, אני מבחינתי מעלה את זה.

מירב בן ארי: לא, את צודקת, מטריד אותי הסיפור הזה מאוד כי זה גיל קריטי, זה גיל קריטי, הם נכנסים אחרי כן בכיתה ז' לחטיבה וחווים משבר מאוד קשה, לימודי, התנהגותי, עם כל - - - לא שאני חלילה מזלזלת בגילאים הקטנים, אבל בואו נראה אם אנחנו יכולים לתגבר אותם.

<קריאה: בגילאים הקטנים עדיף לעבוד עם - - -

<ורד כרמון: בוודאי, זה לא במקום.

<ורד כרמון: העובד הסוציאלי עובד עם ההורים, זה לא במקום

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה להודות.

מירב בן ארי: אנחנו נבדוק מול השלטון המקומי למה הם לא שלחו נציג שלהם, זה חבל מאוד, הם שותפים כאן.

מירב בן ארי: בכל מקרה אנחנו נפנה למנכ"ל השלטון המקומי לקבל תשובה לשאלה איפה זה עומד מבחינתו ומבחינת שאר המשרדים.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכן שהגעתם.

מירב בן ארי: זה יום חשוב היום, היום שהכנסת מציינת בו את יום העוני.

מירב בן ארי: כל דיון כזה שעולה לוועדה יש לו follow up והמשך מול משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: לכן זה חשוב שהגעתם, חשוב שהצגתם את הבעיה ואנחנו נדאג, באחריותנו, גם חברי הכנסת וגם הוועדה, לבדוק למה הנושא לא מתרחב, כדי לטפל בתופעה של העוני, אבל בעיקר בעיניי, כדי למנוע את העוני העתידי שאותם ילדים מגיעים אליו, בגלל שהם לא קיבלו כלים משמעותיים בבית הספר וכמובן לאחר מכן בחטיבה.

מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהגיע, תמשיכו בשדולות ובוועדות החשובות שיש לכם היום.

מירב בן ארי: תודה רבה.