ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 362, 2017-02-13 12:00

יעקב מרגי: צהריים טובים לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 13 בפברואר 2016, י"ז בשבט תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, הנושא הראשון של המציע הראשון, אי שוויוניות בתמיכה בטיולים של תלמידים עם מוגבלויות, של חבר הכנסת איל בן ראובן.

יעקב מרגי: המציעה השנייה, עם אותה הכותרת, חברת הכנסת נורית קורן שהיא תגיע בהמשך ואותה הכותרת גם של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יעקב מרגי: כדרכנו בקודש אני אתן תחילה למציעים לסקור מה הביא אותם לדיון המהיר בנושא.

יעקב מרגי: אני רק אומר לכם שהוועדה קיימה דיונים בנושא טיולים בכלל וגם בנושא הנגשה של טיולים לילדים עם צרכים מיוחדים ועם מוגבלויות.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת איל בן ראובן.

איל בן ראובן: צהריים טובים, כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים.

איל בן ראובן: אל"ף, אני רוצה להודות על הדיון המהיר, באמת מהיר, דיברנו והנה אנחנו יושבים פה.

איל בן ראובן: אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה לאחר שנחשפתי לדברים בפגישה עם חברי מעמותת לטם.

איל בן ראובן: בעיניי, אני קורא לזה לאקונה, משהו שהוא לא סביר, הוא אבסורד.

איל בן ראובן: עניין אי השוויון הייתי קורא לזה, בתמיכה של משרד החינוך בין טיולים לתלמידים רגילים ובין תלמידים בעל מוגבלויות כלליות, מוגבלויות מנטליות וגופניות כאלו ואחרות.

איל בן ראובן: אני אומר לאקונה כי בעיניי, אבסורד כזה, לא סביר בעיניי שהוא בא מתוך איזו כוונה רעה של מישהו, אלא מתוך פספוס שיכול להיות, לא יודע, משהו קרה שפשוט צריך לתקן אותו, כי הוא לא סביר.

איל בן ראובן: עכשיו תראה, תכנית לימודים של ילדים ונערים כוללת טיולים בארץ, כוללת דברים מאוד מאוד חשובים.

איל בן ראובן: הם חשובים מאוד לנערים ולנערות הרגילים בבתי הספר מכל השכבות.

איל בן ראובן: אני מדבר על ממלכתי ועל ממלכתי דתי וערבי, לכולם זה חשוב וזה חשוב, אני לא רוצה להגיד כפל כפליים, אבל לפחות כך, לאותם נערים ונערות מוגבלים, אנחנו צריכים לתת להם את היכולת הזאת.

איל בן ראובן: מה שקורה בשטח בפועל, הוא שיש לנו פה מרכזי הדרכה שממומנים על ידי משרד החינוך, כמו רשות שמורות הטבע, היא מקבלת כסף בשביל טיולים וזה מה שמממן את הדבר הזה.

איל בן ראובן: יש מרכז הדרכה כזה, כמו עמותת לטם, שנותנת היום, אם הבנתי נכון והם אחר כך יתארו את זה יותר מדויק ממני כנראה, ל-35% מכלל המערכות הממלכתיו, הם בעצם אלה שנותנים להן את היכולת הזאת, זאת יכולת מאוד יקרה, אגב.

איל בן ראובן: אלו קבוצות יותר קטנות, אלו טכנולוגיות כאלו ואחרות, זו מומחיות וזה מקצוע שהאנשים האלה נותנים למערכות האלו והם לא ממומנים על ידי משרד החינוך, הם עושים את זה.

איל בן ראובן: התוצאה היום, לפי מה שאני הבנתי, שהם קרובים מאוד למקום בו הם לא יהיו.

איל בן ראובן: זאת אומרת אי אפשר לעשות את זה בלי שהמדינה תשים את יד.

איל בן ראובן: זה חלק מהעניין ולכן חשוב שנשמע אותם.

יעקב מרגי: הפסקה של שלש ארבע דקות כדי לסדר את השידור.

יעקב מרגי: זה נדיר.

יעקב מרגי: זה לא קרה בשנתיים האחרונות.

<עמוס זיו: אני אגיד רק משפט.

יעקב מרגי: תגיד את המשפט כשאני אתן לך את רשות הדבור כי ממילא אני הולך לשאול אותך כמה שאלות.

יעקב מרגי: בבקשה, איל.

איל בן ראובן: בקיצור, הסוגיה שאנחנו מדברים עליה פה היא סוגיה שהיא בעיניי חברתית מהמעלה העליונה כי היא עוסקת במה שאנחנו נותנים, כמדינה, לאנשים שהם נכים בצורה כזאת או אחרת.

איל בן ראובן: אנחנו חייבים לתת להם את זה ומי שעוסק בזה חייב שתהיה לו אפשרות לעשות את זה.

איל בן ראובן: לכן אני מצפה שמפה תצא החלטה, אני אומר לחבריי חברי הכנסת שבדיון ולך, היושב ראש, שמה שאני מאוד מבקש, היות שהדיון בטיולים וכו', עסקתם בו בעבר, אני מציע שנמקד את הדיון לנושא הזה ולא נתפזר פה לכל מיני עולמות אחרים.

איל בן ראובן: יש פה הצעה מאוד ברורה.

יעקב מרגי: איל, אתה לא פוקד אותנו בתדירות גבוהה, אבל זה מה שקורה.

יעקב מרגי: בבקשה, מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: אני מודה לחברי.

מסעוד גנאים: אני הצטרפתי לדיון החשוב הזה.

מסעוד גנאים: נכון שהעניין של טיולים הוא חשוב מאוד, אבל לפי דעתי זה קשור למהות היעדים והמטרה של מערכת החינוך, כי בסוף זו מערכת הטרוגנית, יש בה שוני.

מסעוד גנאים: זה האתגר של מערכת החינוך ומשרד החינוך, האם הוא עומד בזה?

מסעוד גנאים: האם הוא יכול לתת מענה לשוני הזה?

מסעוד גנאים: הכוונה היא שהוא יחלק בצדק ובשוויוניות את המשאבים ואת התקציבים, כדי לתמוך באלה שהשוני שלהם גורם להם להיות לא כמו התלמידים הרגילים.

מסעוד גנאים: לכן זה אבסורדי בעיניי.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים לשמוע את העובדות והנתונים גם ממשרד החינוך, אבל ממה ששמענו ולפי מה שקראנו, זה חמור מאוד.

מסעוד גנאים: אם מקציבים לתלמידים מבתי הספר הרגילים תקציב לטיולים כדי לתמוך בהם ולהדריך אותם אבל לתלמידים שהם עם צרכים מיוחדים או מוגבלות לא מקציבים להם דבר כזה ולא תומכים בהם, אז לפי דעתי זה פרדוקס מול המטרות של מערכת החינוך, כי החינוך בעיניי, אדוני היושב ראש, אני תמיד חוזר על המשפט הזה כי הוא חשוב מאוד, הוא המנוף לשינוי.

מסעוד גנאים: הוא אמור לעשות את המוביליות הזו, להעביר אותי מהמקום שירשתי או שנולדתי אליו, למקום אחר יותר טוב.

יעקב מרגי: עמותת לטם, מה אתם עושים?

יעקב מרגי: תספרו לנו.

<עמוס זיו: שלום לכולם.

<עמוס זיו: שמי עמוס זיו, אני מנכ"ל ומייצג את עמותת לטם.

<עמוס זיו: העמותה קיימת קרוב ל-24 שנים.

<עמוס זיו: המטרה שלנו היא להעצים יכולות של אנשים עם צרכים מיוחדים או מוגבלויות על ידי פעילויות בטבע, בשטח הפתוח.

<עמוס זיו: אנחנו עושים את זה במספר דרכים.

<עמוס זיו: חלק הארי של העבודה שלנו הוא הוצאת קבוצות של תלמידים ומבוגרים עם צרכים מיוחדים לטיולים.

<עמוס זיו: טיול הוא חלק מתכנית הלימודים במשרד החינוך, אבל ברור שטיול כזה צריך להיות מותאם.

יעקב מרגי: ספר לנו גם איך אתם עושים את זה.

<עמוס זיו: טיול כזה חייב להיות מותאם.

<עמוס זיו: ראשית, צוות ההדרכה עובר הכשרה ארוכה ויקרה, כל שנה מחדש, באופן שבו הוא יכול לפעול עם אנשים עם לקויות שונות ואנחנו מדברים על קשת רחבה של לקויות.

<עמוס זיו: לקויות שכליות, לקויות נפשיות, לקויות פיזיות, רצף האוטיזם, כל קבוצה כזאת צריכה הכשרה מיוחדת והתמחות מיוחדת.

<עמוס זיו: במרכזיות הפדגוגיות שלנו יש הרבה מערכי המחשה והדגמה, שמסייעים להעביר את המידע.

<עמוס זיו: זה יכול להיות עזרים בתלת ממד למוגבלים בראייה, זה יכול להיות לוחות תקשורת לאנשים שמתקשים בתקשורת ועוד כהנה וכהנה.

<עמוס זיו: דבר נוסף, אנחנו מדריכים את הקבוצות האלו בקבוצות הדרכה מאוד קטנות, כנהוג בחינוך המיוחד.

<עמוס זיו: בין 5 ח-12 מודרכים בקבוצה.

<עמוס זיו: כל הפרמטרים האלה מייקרים מאוד מאוד את עלות ההדרכה, שהיא ליבת הטיול.

<עמוס זיו: התוכן, החינוך.

<עמוס זיו: משרד החינוך, חינוך, הדרכה.

<עמוס זיו: משרד החינוך מקצה משהו כמו 30 מיליון שקל בשתי תקנות תמיכה, לגופים שעוסקים בהדרכת טיולים לכלל הציבור, האחד היא החברה להגנת הטבע שזוכה שם לסכום יפה והשני הוא איגוד המדרשות לטיולים.

<עמוס זיו: שני גופים ראויים שעושים עבודה נהדרת, טובה ואיכותית ואנחנו בקשרי עבודה מצוינים איתם אבל גוף ספציפי שמתמחה בהדרכה וחינוך לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, שעוסק בזה בצורה מקצועית עם ליווי לאורך כל השנה, לא זוכה לתמיכה.

<עמוס זיו: העלויות שלנו הן הרבה הרבה יותר יקרות.

<עמוס זיו: אני רוצה רגע לסבר את האוזן, הרי לא יעלה על הדעת שייקחו מורה, טוב ככל שיהיה, יכניסו אותו לכיתת חינוך מיוחד ויגידו לו, "בוא תלמד", כשאין לו שום מושג מהי מוגבלות שכלית-התפתחותית.

<עמוס זיו: גם לא יעלה על הדעת שייקחו מורה לאנגלית נהדרת ומצוינת ויגידו לה, "תכיני כיתה מסוימת לבגרות בביולוגיה".

<עמוס זיו: כנ"ל כאן, מדריך טיולים צריך להית מדריך שעבר הכשרה, צריך להיות לו כלים, צריכה להיות מאחוריו מערכת שלמה שמלווה אותו ומגבה אותו וזה מה שאנחנו עושים במעל 20 השנה האחרונות.

<עמוס זיו: אנחנו מדריכים משהו כמו 35% ממסגרות משרד החינוך, בין אם זה במגזר הערבי, במגזר היהודי על גווניו השונים, אם זה ממלכתי, ממלכתי דתי, חרדי, כולם.

<עמוס זיו: ולהיפך, אם אנחנו מסתכלים רק על המגזרים הממלכתי והממלכתי דתי, שאלה המגזרים הגדולים, אנחנו עובדים שם עם משהו כמו 65% מהמסגרות, כלומר יש לנו נפחי עבודה בכל הארץ מאוד מאוד גדולים ואנחנו לא יכולים לעשות את זה בעלויות כאלו לבד.

<עמוס זיו: אם גופים אחרים נעזרים - - -

יעקב מרגי: זה וולונטרי או שאתם השתתפתם עם משרד החינוך?

<עמוס זיו: יש לנו הרבה שיתופי פעולה עם משרד החינוך.

<עמוס זיו: יושבים פה נציגים הכי טובים שמשרד החינוך היה יכול לשלוח, אנשי מקצוע ראויים וטובים ואיכותיים.

<עמוס זיו: התקציבים הם בדרך כלל לא בדרג של אנשי המקצוע.

יעקב מרגי: בוא, אנחנו מרגישים כמו בבית, גם אם מישהו לא מרגיש כמו בבית סביב השולחן הזה, אני מיד מכניס אותו לעניינים.

יעקב מרגי: אל תתנצל, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתה יודע, סדר פסח, כדי שהוא יתקיים כהלכתו, צריך גם את המצה וגם את המרור, אי אפשר רק מצה, יש כאלה שאחראים על המרור.

יעקב מרגי: השאלה היא האם האחראים על המרור מפריעים, מתקצבים, כמה, שתף אותנו.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים בסוף הדיון, כמו שאמר לי חבר הכנסת איל בן ראובן, להיות ממוקדי מטרה.

יעקב מרגי: אי רוצה להביא סיכומים.

יעקב מרגי: אתה מתוקצב, לא מתוקצב, בהסכם, לא בהסכם, בחוזה, וולונטרי, שים, אל תתבייש.

יעקב מרגי: רחל אברמזון לא תיפגע ממך, היא תמשיך לשתף פעולה ואם היא תיפגע אני אחראי לכך שהיא תשתה מים.

<עמוס זיו: כפי שציינתי בתחילת דבריי, העמותה עוסקת במספר תחומים.

<עמוס זיו: יש לנו תחום של חקלאות קדומה, בו תלמידים מגיעים לחווה ששמה עמק השלום, עוסקים שם בלמידה על חקלאות קדומה שהייתה נהוגה בארץ ישראל ויש לנו שם מתקני למידה.

<עמוס זיו: יש שם גת לדריכת ענבים, שזו הגת היחידה בעולם שילד יכול עם כיסא גלגלים לדרוך ענבים בגת, יש בית בד וכו'.

<עמוס זיו: מגיעים ליום עבודה ופעילות.

<עמוס זיו: ביום הזה התחום הזה מתוקצב על ידי תקנת תמיכה שמשרד החינוך תומך לפיה.

<עמוס זיו: יש לנו עוד פעילויות אחרות שאנחנו עושים, חוגי טבע, משרד הרווחה נותן לנו שם איזו תמיכה קטנה, אבל אני חוזר לעיקר, חלק הארי של הדרכת טיולים בכל חלקי הארץ, בתחום הזה אנחנו לא נתמכים ולו בשקל אחד.

<עמוס זיו: יתרה מזאת, גופים אחרים שעושים עבודה ראויה וטובה כן נתמכים אז אנחנו רוצים רק שוויוניות.

<עמוס זיו: זה הכול.

יעקב מרגי: אוקיי, סורין הרשקו.

<סורין הרשקו: כן, רק רציתי להוסיף.

יעקב מרגי: קודם כל, אנחנו מקדמים אותך בברכה כאן בוועדה.

<סורין הרשקו: תודה רבה.

<סורין הרשקו: סורין הרשקו, אני יושב ראש עמותת לטם.

<סורין הרשקו: קשור לעמותה מראשית דרכה.

<סורין הרשקו: תקצוב העמותה הוא בערך 50-50.

<סורין הרשקו: 50% תמיכה ציבורית, תמיכה ממשלתית, שזו מן תמיכה ציבורית ו-50% הם תרומות.

<סורין הרשקו: זה כבר לא מקדם.

<סורין הרשקו: כולם מכירים את זה, גיוס תרומות הופך להיות קשה יותר ויותר.

<סורין הרשקו: בכל שנה, כשאנחנו מתיישבים לבנות את התקציב לשנה הבאה, זה הופך להיות בעיה, בעיה רצינית, כי אנחנו רואים ועובדים עם הרבה מאוד סימני שאלה וזה לא צריך להיות כך.

<סורין הרשקו: זה מצב לא בריא ולא הוגן.

יעקב מרגי: אני חושב שאמרת הכול.

<עמוס זיו: נכון.

יעקב מרגי: לפני משרד החינוך.

יעקב מרגי: למרות שחבר הכנסת איל בן ראובן ביקש שנהיה ממוקדי מטרה בנושא של אי שוויוניות, תן לנו על רגל אחת, מר שוחט, לגבי הנגשה בכלל, האם יש לכם פרק מיוחד בסוגיה של הנגשה וטיולים?

יעקב מרגי: האם אתם עוסקים בכך?

<אמיתי שוחט: קודם כל, יש את ההנגשה הבסיסית, הנגשה של מבנים תשתיות וסביבה, של אתרי טבע.

<אמיתי שוחט: יש תקנות של הנגשת אתרי טבע וגנים לאומיים.

<אמיתי שוחט: כמובן שלא את הכול אפשר להנגיש ואגב, יש אחוזים מסוימים שצריך להנגיש, אתרי עניין מרכזיים וחוץ מזה, יש מה שנקרא נגישות השירות, שאתרים חייבים לתת נגישות שירות, אבל זה באתרים עצמם.

<אמיתי שוחט: זאת אומרת, זה מה שקורה באתר עצמו, השאלה היא על התיווך.

<אמיתי שוחט: משרד החינוך מן הסתם יציג את זה בהרחבה כי משרד החינוך עשה הרבה עבודה בסיפור הזה לגבי האתרים, אבל צריך שבתי הספר יצליחו לצאת לשם.

<אמיתי שוחט: משרד החינוך עשה עבודה מאוד יפה בשנה האחרונה, פרסם חוזר והוראות איך אפשר להוציא את בתי הספר אל האתרים האלה, גם מבחינת לימוד וגם מבחינת ליווי אבל מה שחסר פה, לפי דעתי, בסיפור הזה, הוא הנושא של התיווך.

<אמיתי שוחט: זאת אומרת - - -

יעקב מרגי: עזוב את הסיפור הזה, אני עכשיו מתמקד בך.

יעקב מרגי: מה עוד צריך שם, תאמין לי, זה אחד הכישורים שלי, אין לי הרבה כישורים, אחד הכישורים הוא להוציא מהדיון את העיקר.

יעקב מרגי: אנחנו כבר דנים, אני רוצה לדעת אם בנציבות יש פרק מיוחד שמדבר על סוגית הטיולים.

<אמיתי שוחט: אין על הטיולים, יש על השירות ויש על הסביבה, שהם אמורים לתת את המענה.

<אמיתי שוחט: זה יותר נותן מענה לאנשים שמגיעים באופן פרטי.

<אמיתי שוחט: זאת אומרת שלאנשים עם מסגרות המסגרת צריכה לתת את המענה.

יעקב מרגי: בעקבות הדיונים שהיו אני אמליץ לך, תיכנס לסוגיה הזו מול משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש גם, מעבר להנגשה של האתר, לא הכול זה טבע, לא הכול זה טיולים, יש גם מסלולים שנבחרים ויש גיחות ואני אומר לך, בפרקטיקה יש קשיים.

יעקב מרגי: מנהלי בתי ספר לפעמים מרמזים ביותר מרמז לאותו נער או נערה - - -

<אמיתי שוחט: שלא כדאי לצאת.

יעקב מרגי: לא שלא כדאי לו, אפילו מרחיקים לכת ואומרים שבגללו יכול להיות שהכיתה לא תוכל לצאת.

<אמיתי שוחט: או לחץ של הורים.

יעקב מרגי: לכן אני מבקש להיכנס לסוגיה הזו ולתת מענה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אני חוזר לקטע של ההדרכה ולעמותה החשובה הזו.

יעקב מרגי: קודם כל, בלי נימוסים, אני רוצה להתגרות בך ובהם, אתם צריכים אותם?

יעקב מרגי: אולי הם בכלל מיותרים?

יעקב מרגי: השאלה מתגרה, רחל?

<רחל אברמזון: לא.

יעקב מרגי: אז בואי, תעני לי לשאלה.

<רחלי אברמזון: אין כאן בכלל שאלה.

<רחלי אברמזון: קודם כל אני רוצה להגיד, מתוך ההיכרות של העשייה של העמותה, שנעשים דברים יפים ויחד עם זה זו בכלל לא שאלה.

<רחלי אברמזון: זה נתון לבתי הספר ולהחלטה של בתי הספר.

<רחלי אברמזון: לכן אני רוצה לספר מה כן נעשה בנושא הזה של טיולים בחינוך המיוחד, לילדים עם הצרכים המיוחדים.

אלעזר שטרן: סליחה, מה נתון לבתי הספר?

<רחלי אברמזון: תיכף אנחנו נדבר על מה שנתון לבתי הספר.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון היא מנהלת האגף לחינוך מיוחד.

יעקב מרגי: היא תתמקד בסוגית הטיולים באגף לחינוך מיוחד.

<רחל אברמזון: אני אגיד קודם כל על התמיכות שניתנות.

<רחל אברמזון: קודם כל, בעקבות נושא הנגישות והעבודה שלנו עם הנציבות, אנחנו מסבסדים בשני מסלולים.

<רחל אברמזון: באחד מוקצים 25 מיליון ₪ לטובת הנגשה והתאמות בטיולים, כולל הדרכות מותאמות.

<רחל אברמזון: עוד מעט אבקש ממימי, שהיא המפקחת שעוסקת בנושא ונמצאת בקשר עם מינהל חברה ונוער ביחס לנושא הזה, שהיא תיכף תפרט לגבי כל ההנגשות, אבל קודם כל, כל בית ספר שיוצא לטיול, כל בית ספר שזקוק להנגשה כלשהי עבור תלמידיו, גם בתכנית השילוב, גם ילדים שנמצאים בתוך הכיתות הרגילות עם צרכים מיוחדים, גם ילדים שיושבים בכיתות חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים וגם במסגרות החינוך מיוחד בגנים ובבתי הספר, מקבלים את כל ההנגשה שנדרשת להם.

<רחל אברמזון: הם רק צריכים לבקש.

<רחל אברמזון: זה אחת.

<רחל אברמזון: הערוץ הנוסף הוא ערוץ של תמיכות בהיקף של 4 מיליון ₪, שמתפרסם במכרז.

<רחל אברמזון: המכרז יצא לאוויר לפני כמה זמן, מכרז שהתמקד בשני תחומים.

<רחל אברמזון: האחד, ביצוע תכניות חווייתיות לתלמידי החינוך מיוחד הלומדים במסגרות חינוכיות בנושאים הבאים, טיפוס וגלישה בטבע במתחם פעילות אתגרי שיהיה ופעילות שדה בטבע.

<רחל אברמזון: מכאן, כל בית ספר שבוחר לעצמו, ונשאלתי מה נתון לבית הספר, בית הספר יכול ליצור את ההתקשרות שלו - - -

יעקב מרגי: אני אבהיר.

יעקב מרגי: השאלה הייתה במקום.

יעקב מרגי: אם כך, מבחני התמיכה שלך הם לא לעמותות, הם לבתי הספר.

<רחל אברמזון: הם לבתי הספר.

יעקב מרגי: בתי הספר מולם.

<רחל אברמזון: בוודאי.

<רחל אברמזון: ולכן ברמה הזאת, לילדים עם הצרכים מיוחדים, כשאני מסתכלת במכלול, עומדים היום לרשות הנושא הזה של טיולים וכל מה שכלול בזה, שזה לפעמים גם סייעת שמלווה את הילד בטיול, לפעמים זה אביזר כזה או אחר שהוא נזקק לו, ואני ארצה שמימי תפרט, ההיקף הוא 29 מיליון ₪.

יעקב מרגי: אבל עדיין המכרוז הוא על 4 מיליון.

<רחל אברמזון: הוא 4 מיליון לפעילות.

יעקב מרגי: מערכות החינוך האלו של החינוך מיוחד, ואני מתמקד דווקא בחינוך מיוחד, בליבה, בקשיח, לא המשולבים, לא התלמידים שבתוך מערכת החינוך.

יעקב מרגי: בשונה ממה שאת עשית, ניקח כיתות חינוך מיוחד פר אקסלנס או מוסדות מיוחדים של הנערים על הרצף האוטיסטי, או ילדים עם בעיות נפשיות.

יעקב מרגי: כיתות שאת ואני מכירים אותן, הרי טיול שנתי הוא חלק מתכנית הלימודים, אז למה כמשרד לא תחשבו על כך ואז זה פותר את הבעיה והדיון הזה מיותר.

יעקב מרגי: במקום שהמכרוז שלך יהיה לבתי הספר שמי שרוצה הדרכה או מי שרוצה ליווי יבקש, למה אתם אין לכם תכנית עבודה סדורה מול אותם מוסדות חינוך, שכל צוות ההוראה שלהם או האחראים על הטיולים, מי שאמור לצאת לטיול עובר הדרכה כזו ואז זה הופך להיות ממוסד, הם פועלים מול משרד החינוך בתכנית עבודה אחת ולא כל בית ספר.

יעקב מרגי: ירדת לסוף דעתי?

<רחל אברמזון: הצוות מקבל את ההכשרה ויחד עם זה, להגיד שהמורים יהיו מוסמכים להיות מדריכי טיולים, זה לא - - -

יעקב מרגי: אני לא אומר כולם.

יעקב מרגי: אני אומר, מי שאמור לקבל את ההדרכה הזו ומי שהעמותה עומדת מולו.

יעקב מרגי: הבנתי ממך שהתמיכה, אם אני בית ספר שניגשתי למבחן התמיכה וקיבלתי אישור לכך ותוקצבתי באיקס, אני רשאי לפנות לגופים שיש במשק, שאחד מהם אולי הוא לטם.

יעקב מרגי: למה אין תכנית עבודה?

יעקב מרגי: אני שואל, יכול להיות שיש לך תשובה סדורה.

<מימי פלאצ'י: אני רוצה ברשותך להתייחס.

<מימי פלאצ'י: שמי מימי פלאצ'י, אני מפקחת באגף לחינוך מיוחד.

<מימי פלאצ'י: אחד התחומים שאני אחראית עליהם הוא ממשקי העבודה והטמעת התכניות של ידידיי ממינהל חברה ונוער, כל התכניות החינוכיות-ערכיות.

<מימי פלאצ'י: אני רוצה להתייחס למשהו ששמת ואחר כך לתת תמונה כללית על האתגר.

<מימי פלאצ'י: אני אגיד משהו הפוך, אבל - - -

יעקב מרגי: אנחנו נתאפק.

יעקב מרגי: לא נפריע לך.

<מימי פלאצי: בדיוק.

<מימי פלאצי: חשוב לי לשים משהו מאתגר וקיצוני.

<מימי פלאצי: אני אבוא ואומר שדווקא הכיתות לחינוך מיוחד ובתי הספר לחינוך מיוחד הכי פחות מדאיגים אותי בטיולים, בדיוק מהסיבה שפתחת ואמרת אותה.

<מימי פלאצי: אנחנו מכירים מזה שנים רבות פניות שמגיעות לפתחנו, במקרה יש לי גם אחיין כזה אז אני מכירה את זה מקרוב, אחי נדרש לצאת ללוות טיולים לא פעם.

<מימי פלאצי: לבן שלו יש איזושהי בעיה ואחי מקבל הודעה, במקרה הטוב שבוע לפני, ואומרים לו, "בנך ייצא לטיול בתנאי שתדאג ללוות אותו, או אתה או בן משפחה אחר".

<מימי פלאצי: הבן לומד בחינוך הרגיל.

<מימי פלאצי: בכיתת החינוך המיוחד שיש המון התאמות בתוך ההגדרה, בבתי הספר לחינוך מיוחד ואני אומרת את זה גם כמנהלת בית ספר לחינוך מיוחד לשעבר, זה פחות פוגש, כי כל האוריינטציה וכל הפעילות מתוכננת.

<מימי פלאצי: אם מדובר בתלמידים עם אוטיזם הצוות לא ייקח אותם לאיזה מסע שלא מותאם לצרכים שלהם, או אם מדובר בלקויות מוטוריות קשות בכיתה, אז כל האוריינטציה של הפעילות תילקח בחשבון בהתאם לצרכים שלהם, לתפקוד שלהם, להבנה שלהם, למסוגלות הנפשית שלהם וכן הלאה.

<מימי פלאצי: המענה שנתנו, אני לא אדבר כרגע על המכרז של ה-4 מיליון, אני אדבר דווקא על הנתח התקציבי של ה-25 מיליון.

<מימי פלאצי: לגבי ה-25 מיליון שקלים חברנו למינהל חברה ונוער, שהוא מומחה תחום הדעת של הטיולים.

<מימי פלאצי: אני מבינה כאדם פשוט בטיולים כמו כל בר דעת, אין לי איזו הבנה גדולה בשיקולי דעת בבחירת תנאי הנוף, למשל ואני כבר מתחילה לדבר את השפה שלהם מתוך עבודה, אבל אני לא באמת יודעת, לכן החבירה אליהם היא כאל מומחי בתחום הדעת.

<מימי פלאצי: יש לנו את המומחים של מקס אבירם, של אורח חיים בריא ונגישות, שהם השותפים שלנו ואנחנו, כמי שמחזיקים את תחום הידע של אדם עם מוגבלות.

<מימי פלאצי: דרך אגב, ה-25 מיליון מיועדים בהתאם לחוק למוגבלות זמנית ומגבלות קבועה.

<מימי פלאצי: כיוון שגם תלמיד שעבר איזשהו טיפול בעקבות מחלה, אז גם אליו אנחנו מתייחסים בנוהל.

<מימי פלאצי: פירטנו מגוון הנגשות שכוללות, אני אתן דוגמאות, כמובן אוטובוסים מונגשים, שבזה אנחנו בשיתוף פעולה עם הנציבות מנסים לבסס את זה, מלווה רפואי או מלווה לתלמיד ויש לנו את זה, אגב, עוד הערת סוגריים, במסעות לפולין שאנחנו מממנים, מתורגמן לשפת סימנים, גם לתלמידים שאין להם מלווה בשגרה, עם עיוורון וזקוקים למלווה, כדי שלא יגידו לאימא שלו, "תבואי לטיול", אנחנו עם השלטון המקומי מסדירים.

<מימי פלאצי: וכן הלאה.

יעקב מרגי: גברת מימי, אני רוצה לענות לבקשתו של חבר הכנסת איל בן ראובן, לכן אני רוצה למקד אותך.

יעקב מרגי: אחרי שתסיימי את הסקירה הזו, הארוכה שנתת וטוב שכך, אין לי בעיה עם זה, אני רוצה שתתייחסי לפעילות שעושה עמותת לטם ויכול להיות שיש עוד עמותות.

<מימי פלאצי: בדיוק הגעתי לזה.

<מימי פלאצי: מכיוון שיש לנו שיח משותף ושיח מתמשך גם עם עמותת לטם, הפקנו שאלון, שלחנו שאלון דווקא לבתי הספר לחינוך מיוחד, שזה מאוד עניין אותנו.

<מימי פלאצי: עשינו גוגל דוק, פתחנו שאלון וקיבלנו ממצאים שאומרים שחלק מבתי הספר, לא כולם, ככל שהלקות יותר מורכבת, דרך אגב, אפיינו את בתי הספר, קיבלנו ממצא שהם מעוניינים בהדרכה מותאמת, הרוב מעוניינים בקבוצות מצומצמות ולכן, בעצם, לא צבענו חברה מסוימת או חברות, דרך אגב, כמו לטם יש חברות נוספות, ולכן, אמרנו, נאפשר לבתי הספר לבחור.

<מימי פלאצי: אם הם מעוניינים בשירות שרק מפצל את הקבוצה לקבוצה קטנה יותר אז אנחנו נישא בעלויות הפיצול, כי פיצול של הדרכה הוא 1 ל-30 ואנחנו נשא ב-1 ל-15 ואפשרנו להם לבחור את סוג ההתאמה, אם הם רוצים הדרכה שהיא מותאמת מאוד בתת"ח, בהנגשה לשונית וכן הלאה, או שהם רוצים - - -

איל בן ראובן: איל בן ראובן אלוף בראשי תיבות, קמב"צים, שמפ"צים, מה זה תת"ח?

<מימי פלאצי: תקשורת חליפית, סליחה.

יעקב מרגי: הפרוטוקול לא יודע.

יעקב מרגי: ראו מה הצבא עולל לשיח שלנו.

<מימי פלאצי: קיבלתי, סליחה.

<מימי פלאצי: זו תקשורת חליפית שמאפשרת לתלמידים עם הבנה ויכולת תקשורת מסוימת.

<מימי פלאצי: בכך בעצם לאפשר לבתי הספר לבחור את האפיון של ההדרכה.

<מימי פלאצי: עכשיו, לשאלתך אם הם מיותרים, חס וחלילה, זה כמו שתשאל אותי האם במדיניות השילוב המורה לחינוך מיוחד מיותרת.

<מימי פלאצי: חלילה וחס.

<מימי פלאצי: אנחנו צריכים את כל הרצפים ולאפשר לבתי הספר שיודעים, בסוף, בעיניי – כמטה אני אומרת – הכי טוב מה נכון לכיתה שלהם, מה נכון לבית הספר שלהם, האם הדרכה מסוג מסוים או האם הדרכה שמספיק לפצל אותה ומורי החינוך מיוחד יעשו את ההתאמה.

יעקב מרגי: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לאלעזר שטרן אשאל שאלה.

יעקב מרגי: יש פה איזו לאקונה שאנחנו צריכים לברר אותה בדיון הזה.

יעקב מרגי: ענית לי לשאלה למה לא עשיתם מכרוז.

יעקב מרגי: אומרים לי עמוס וסורין שבקצב הזה הם לא הם ישרדו כעמותה.

יעקב מרגי: אם 50% באים מתמיכה ממשלתית וגופים ציבוריים, זאת אומרת שזה לא 50%, ו-50% הם תרומות, וקשה היום להשיג תרומות, אני מתחבר למה שהם אמרו, יכול להיות שהם יסגרו, ואז נמצא חברות שקמות, שהן גם מספקות שירותי ניקיון לבית הספר, גם הסעדה, גם זריקות חיסון וגם זה וגם יעשו לנו - - - אתם יודעים למה אני מתכוון, אנחנו לא רוצים להיות שם.

יעקב מרגי: השאלה היא האם יכול להיות שהסכומים שאתם מקצים לבתי הספר בתחום הזה, או שהם נמוכים, בתעריף נמוך מאוד, לא יודע, צריך לראות.

<מימי פלאצי: לא, את הרכיב הזה של התאמה - - -

יעקב מרגי: רגע, צריך לראות איך המציאות הזו מאפשרת להם לחיות.

יעקב מרגי: ולא, ההערכה שלי היא שהאנשים האלה שהם משוגעים לדבר, תרתי משמע, תסלחו לי, נכון?

יעקב מרגי: משוגעים לדבר יגידו, "סליחה, בוא נלך נעשה דברים יותר - - -", זה כמעט גובל בהתעללות ואנחנו לא רוצים.

יעקב מרגי: דברים טובים כאלה אנחנו רוצים ואנחנו פה בשולחן הוועדה, קשובים, קשובים לסוגיה הזו של החינוך מיוחד והצרכים מיוחדים והילדים המיוחדים האלה, שצריך לתת להם את המקסימום שאנחנו עוד יכולים לתת להם.

איל בן ראובן: אם אפשר להוסיף עוד משפט.

איל בן ראובן: מתוך היכרות כזאת או אחרת עם גורמים שכאלה, צריך גם להם לתת איזשהו חופש של יכולת להתפתח, להכשיר את עצמם, לעשות את זה, חופש פעולה.

איל בן ראובן: זאת אומרת, תלות מוחלטת בבית ספר כזה או אחר שרוצה או לא רוצה, יכולה להעמיד אותם בסיטואציה שהם לא יהיו מוכשרים לתפקידם.

איל בן ראובן: צריך לתת להם איזשהו משהו כדי שהם יוכלו לחיות - - -

יעקב מרגי: איל, אני מסכים איתך, אבל אני לא שם.

יעקב מרגי: את המרכיב הזה אני משאיר לשיגעון שלהם.

יעקב מרגי: בוא נדבר על הצדקת הקיום שלהם.

יעקב מרגי: אלעזר שטרן, בבקשה.

איל בן ראובן: כן, על זה אני מדבר.

אלעזר שטרן: תראו, אני חושב שמה שיש פה - - -

יעקב מרגי: שימו לב שיש פה שני אלופים, במיל'.

איל בן ראובן: כנראה שזה חשוב.

איל בן ראובן: מאוד.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: תראו, אני בכוונה באתי להבין.

אלעזר שטרן: קודם כל כמובן בגלל שסורין פה, אבל בגלל שהנושא הזה מעניין וחשוב מאוד.

אלעזר שטרן: אנחנו יושבים גם בוועדות אחרות.

אלעזר שטרן: אני עוד לא חבר, עוד לא קיבלו אותי לוועדה הזו אבל - - -

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: תקשיב.

אלעזר שטרן: תיכף, תיכף.

יעקב מרגי: לא, לא, "לא קיבלו" זה עוד עלול לצאת למי שלא מבין בהליך הפרלמנטרי לחשוב שיושב פה איזה חבר כנסת לא דמוקרט שסירב לקבל את אלעזר שטרן.

יעקב מרגי: סיעת "יש עתיד" ויתרה על מקומה לטובת ועדת ביקורת המדינה.

אלעזר שטרן: כן, אני מזכיר, אני לא הייתי אז חבר כנסת.

יעקב מרגי: "לא קיבלו" זה נשמע לא טוב.

אלעזר שטרן: לא קיבלו אותי, נו, מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: יאללה.

יעקב מרגי: הוא לא ייכנע.

אלעזר שטרן: ממה שאני מבין פה, חוץ ממה שגם נאמר לי, האם התקנה נותנת אפשרות גם לסייעות או גם למדריכים וכנראה שהיא לא נותנת למדריכים.

<מימי פלאצי: סייעות ומדריכים, אם נתאר את סוג ההנגשה זה יסייע?

אלעזר שטרן: לא, האם להוביל או האם לסייע?

<מימי פלאצי: יש כאן שני סוגי הנגשה, כשאחד כבר בתוך המסמך ועכשיו מסדירים אותו והשני עכשיו מתעדכן בעקבות אותו שאלון שדיברתי עליו.

<מימי פלאצי: אחד זה המלווה, שאתה קורא לו, אם אני מבינה נכון, סייע.

<מימי פלאצי: מלווה מהסוג הזה, זכאי לו תלמיד כשהצוות הבין-מקצועי מצא שלמרות שאין לו בשגרה, לצורך הטיול הוא זכאי ואנחנו מממנים את עלות המלווה.

<מימי פלאצי: פיצול להדרכה מותאמת עכשיו מתעדכן בעקבות אותו שאלון והעדכון של המסמך.

אלעזר שטרן: אז זה יתעדכן, אוקיי.

<מימי פלאצי: אנחנו לומדים on going שעלות של הדרכה, לפי החישוב שהיה לנו אז ואנחנו נבחן את הרלבנטיות שלו, 850 שקלים ליום הדרכה.

<מימי פלאצי: זה בעצם התגבור שאנחנו ניתן לבתי הספר כשהם יציגו שהם פיצלו קבוצות, במקום 1 ל-30 1 ל-15, הם יקבלו סיוע במימון הדרכה.

<מימי פלאצי: לא מלווה, הדרכה.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אל"ף, טוב, מאה אחוז.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לומר כאן, עמותות כאלו הרבה מאוד פעמים יוצרות את השירותים שאותם הן אחרי כן מספקות וזה לא תמיד צריך לבוא הפוך.

אלעזר שטרן: זאת אומרת יש ביקוש ואז אתה אומר: אוקיי, בוא נראה מי יכול לספק.

אלעזר שטרן: יש פה מספיק עמותות שהבניין הזה יודע לתקצב, שזה עובד הפוך, העמותות מקבלות כסף, מספיק - - -

יעקב מרגי: ואחר כך מחפשות מה לעשות.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: אתה יודע, אדוני.

יעקב מרגי: אתה יוצא מתוך הנחה שאני יודע, אני ירדתי לסוף דעתך.

אלעזר שטרן: לכן מה שאני חושב שדווקא בגלל שאנחנו מכירים את הטכניקה הזאת ונשפכים פה, או אני אגיד את זה אחרת, יש הרבה מאוד כספים קואליציוניים שהולכים דווקא לאותן עמותות, שהן לא מתעסקות עם האוכלוסייה הזאת, אז - - -

יעקב מרגי: עכשיו משרד החינוך מולך.

יעקב מרגי: אני יו"ר ועדת החינוך, תעזוב את השיקולים הפוליטיים שלנו כולנו.

יעקב מרגי: השאלה מה אתה מצפה, אתה חבר כנסת, עכשיו יושב בוועדה בדיון, יושבים אצלך גורמים האחראים לסוגיה הזו.

אלעזר שטרן: אני מצפה שהתקצוב לעמותה הזאת ולעמותות כאלו יביא בחשבון שצריך לתת להם גם כדי שמצד אחד יְפתחו שירותים שעדיין לא נמצאים, ואני מקבל את מה שמשרד החינוך אומר פה, האם במסגרת מיוחדת או האם במסגרת משלבת.

אלעזר שטרן: אני גר ביישוב - - -

נורית קורן: במסגרת משלבת.

יעקב מרגי: רגע, גם וגם.

אלעזר שטרן: אני גר ביישוב שעד לפני שבועיים הייתה בו ועדת קבלה וזה כשהגענו ל-400 משפחות בהושעיה, אני גר בגליל, ואני אומר לך, אחת הסיבות שאנחנו - - -

יעקב מרגי: זה נקרא מצפה?

אלעזר שטרן: זה הוקם במסגרת תכנית המצפים, כן, אז אפשר לקרוא לזה גם מצפה.

אלעזר שטרן: היינו 10 משפחות כשהקמנו את זה.

אלעזר שטרן: אסור לך פה, פה אין חברים מהבית החרד"לי, כי הייתי אומר להם, גרנו בקארוונים, ניתקו אותנו מהבתים, העבירו אותנו, אתה מכיר את כל השטויות האלו.

אלעזר שטרן: סתם אנחנו הלכנו בגלל שרצינו, המדינה לא שלחה אותנו, רצינו ללכת - - -

יעקב מרגי: יש עוד אחד שאמר שהוא זוכר את הפינוי, שפינו אותו מהדירה שלו.

אלעזר שטרן: גירוש.

אלעזר שטרן: אל תגיד פינוי, גירוש.

אלעזר שטרן: אין לנו טרמינולוגיה לדבר הזה.

איל בן ראובן: בואו נתקדם.

אלעזר שטרן: בוא נתקדם רגע, כשהיו ועדות קבלה אז היו כאלה, "יש לנו ילד עם צרכים מיוחדים", אז היו אומרים, "אה, אנחנו בדיוק מלאים פה, אין לנו בית ספר קרוב - - -

נורית קורן: את זה אנחנו רוצים למנוע.

אלעזר שטרן: שנייה אחת, נורית, באת עכשיו, תכבדי.

אלעזר שטרן: באו להושעיה ואומרים, במקום הראשון שבאנו ואמרו, "יש לכם ילד עם צרכים מיוחדים?

אלעזר שטרן: נהדר, אנחנו צריכים".

אלעזר שטרן: כך אני אומר, ואצלנו, באמת, הילדים עם הצרכים המיוחדים, כמעט כולם, משולבים כמה שאפשר בתוך המסגרות האלו וזה כמובן מפרה, לא את הילדים עם הצרכים מיוחדים, אלא את האחרים.

אלעזר שטרן: זה כמו שדורון אלמוג פעם אמר ובזה אני מסיים את ההקדמה, הוא אומר: "הבן שלי, לפני שהוא נפטר", אני הייתי בטקס הזה, התפרצנו בבכי כשהוא קיבל את פיקוד דרום והוא אמר, "הבן שלי רן בן 17, מאז שהוא נולד לא הספקתי להחליף איתו מלה אחת ולמדתי ממנו הכי הרבה על משמעות החיים".

אלעזר שטרן: למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: בגלל שאני חושב שהעמותות האלו, אנחנו צריכים, לא להביא להם פר הזמנה ואז אתם כאילו מספקים, אלא לתת להם.

אלעזר שטרן: בעמותות שמשרד החינוך יודע לתת, בהרבה פעמים, לא נעים להגיד, הוא צינור לדברים האלה, אבל פה אין ממי להיות צינור, כדי שהעמותות האלו, התקצוב שלהן יהיה כזה - - -

יעקב מרגי: אלעזר, נתת הרצאה מאלפת, למדנו ממנה, שמענו, חיזקת אותנו, אבל זה בדיוק מה שבאתי ואמרתי בתחילה ופניתי באופן ישיר.

יעקב מרגי: אתה בא ואומר במלים אחרות, ואם לא פירשתי אותך נכון מותר לך לתקן אותי, שאלתי אם יש חשיבות, אמרתי וגם עניתם שכן.

יעקב מרגי: יש את הצרכים האמיתיים?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אומר אלעזר שטרן, במלים אחרות, לא צריך לזרוק אותם בשיטת הוואוצ'רים מבתי הספר, יש חשיבות, העמותה הזאת צריכה להתקיים, יש לה תקציב קיומי ספציפי, אנחנו לא נפתור אתכם מהון עצמי ומגיוס תרומות, גם ניהול תקין של כל עמותה מחייב את זה, אבל השאלה היא האם אתם יכולים לבחון דרכים, אם זה כבר מבחן תמיכה, אז תהפכו את זה למבחן תמיכה שיחייב אותם לפעול, גם כל מי שקיים במשק, ואז תרימו קצת את הסוגיה, זה לא כסף גדול ויוכלו העמותות האלו לחיות.

יעקב מרגי: אלעזר הביא כמה דוגמאות שזה נעשה במשרדים אחרים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<גל כפרי: שלום, קוראים לי גל כפרי, אני ממונה טיולים, אגף של"ח וידיעת הארץ, מינהל חברה ונוער.

<גל כפרי: אני באמת שמח על הדיון הזה, כל דיון שיש בנושא טיולים, בוודאי בוועדת החינוך של הכנסת ועל אחת כמה וכמה כשאנחנו מדברים על טיולים של ילדים בעלי צרכים מיוחדים.

<גל כפרי: אנחנו מדברים גם על החינוך המיוחד וגם על הילדים המשולבים בתוך בתי הספר.

<גל כפרי: אנחנו אחראים על טיולים ב-4,700 מוסדות, מתוכם 373 מוסדות שהם חינוך מיוחד, אבל בתוך ה-4,700 מוסדות יש הרבה מאוד מוסדות שיש בהם תלמידים שבאמת צריכים עזרה.

<גל כפרי: אני חייב להגיד שבמשך הרבה מאוד שנים הייתה לנו בעיה עם הדבר הזה כי לא היה לעניין הזה תקציב ייעודי, לא היה תקציב ייעודי לנושא של החינוך המיוחד ולתלמידים בעלי צרכים מיוחדים.

<גל כפרי: לא היה לנו תקציב והנה השנה יש לנו תקציב ואני אומר, אפילו תקציב נדיב.

<גל כפרי: זה אף פעם לא, אבל זה באמת תקציב מיוחד שלא היה דבר כזה.

<גל כפרי: זאת ממש הייתה בשורה, כך יצאנו בקיץ יחד עם האגף לחינוך מיוחד, יצאנו עם בשורה למנהלי בתי הספר, חבריא, המשרד חושב שזה חשוב ואיך אומרים, כשזה משהו מאוד מאוד חשוב אז גם שמים עליו כסף, כי אנחנו מדברים על טיולים, אנחנו מדברים על ערכים, אנחנו מדברים על כל הדברים שהתלמידים סופגים בתוך הטיולים.

<גל כפרי: וכאן אני מגיע לעניין של לאן ואיך להפנות משאבים.

<גל כפרי: אנחנו ישבנו הרבה מאוד על המדוכה הזאת, איך לתקצב, איך לקחת את הסכום הזה ואיך לחלק אותו - - -

יעקב מרגי: כמה שנים מבחן התמיכה הזה קיים?

<גל כפרי: שנה.

<עמוס זיו: אדוני היושב ראש, מדובר בתמיכה כספית לבתי הספר.

יעקב מרגי: אדוני, אני אתן לך.

יעקב מרגי: החברה לידך גם ביקשה רשות דיבור, אנחנו ניתן, לא ממהרים לשום מקום, אבל לא מתפרצים.

<גל כפרי: הנושא של הנגשת טיולים קיים שנה בהיקפים האלה של מיליונים.

<גל כפרי: הנושא של תמיכות בגופים הוא לאורך כל השנים במערכת החינוך, אני גם אתייחס גם לעניין הזה.

<גל כפרי: בכל אופן, יצאנו עם בשורה.

<גל כפרי: ישבנו הרבה על המדוכה, איך לתת, התייעצנו בינינו, החינוך מיוחד שאל אותנו כאחראים על הטיולים, על מה לתת, על האוטובוס, על האמצעים, על הסייעות ויצאנו עם איזשהו מסמך בעניין הזה, מסמך מאוד חשוב שגם אותו אנחנו נשב, שמענו את השטח וקיבלנו משובים וגם אותו אנחנו נתקן ונראה איך בדיוק להפנות את המשאבים.

<גל כפרי: אני חייב להגיד משהו לגבי כל הנוהל של מה שנקרא תמיכות, שעל זה דובר כאן.

<גל כפרי: תראו, יש מערכת מסודרת במשרד החינוך וכל גוף שרוצה תמיכה, יש ממש מערך של הוראות איך לקבל אותן.

<גל כפרי: זה למי שמגיע, זה לא 'לך מגיע ולך לא מגיע'.

<גל כפרי: אתה עומד בתנאי סף של תמיכות ואתה זוכה בהן.

<גל כפרי: אני אומר את זה כי גם חברי עמוס מעמותת לטם, שאנחנו מכירים כבר הרבה מאוד שנים, הוא מכיר את התבחינים האלה והוא גם ניגש לתבחינים האלה של התמיכות והוא גם מקבל אותן.

<עמוס זיו: לא לתחום הטיולים.

<גל כפרי: לנושא של תמיכה חקלאית בהיקפים נכבדים, זה בא מתוך איזשהו סל של כולם.

<גל כפרי: המשרד מאוד מוגבל בהיבטים האלה, אבל אני חייב להגיד שאיפה שאנחנו יכולים לעזור, וכאן זה עלה וזה עולה בצורה, ואני מכיר את הבעיות שיש לעמותת לטם, על בסיס קבוע מגיע לשם ועל בסיס קבוע בקשר ואנחנו משתדלים לעזור בהיבטים שאנחנו אחראים עליהם.

<גל כפרי: אני יכול להגיד לך שאני אחראי על הכשרת מדריכי טיולים, אני משתדל לעזור כמה שאני יכול גם לעמותה, בגלל הפעילות המיוחדת והחשובה שהיא עושה ואם אנחנו יכולים, כמערכת, להביא אותם כגורמים מקצועיים, לעזור ולתת ייעוץ בתחום של הכשרת רכזי טיולים, אנחנו נעזרים בהם, הם מאוד מאוד עוזרים לנו.

<גל כפרי: להיבטי התמיכות אני אומר, יש מערכת מסודרת, אפשר לגשת ואפשר לזכות בתמיכות.

<גל כפרי: עמותת לטם בהיבט הזה ניגשה בהיבטים של חקלאות וזכתה בהם.

יעקב מרגי: אם אני מבין אותך, אתה אומר שעמותת לטם לא יכולה להגשת לכמה מבחני תמיכות באותו משרד.

יעקב מרגי: אין גמישות כזו, אלא אם כן היא תתחכם ותפתח שלוש ארבע עמותות וכל אחת תגיש.

יעקב מרגי: אני אף פעם לא מנחה בדיונים מה לעשות, אני רק אומר, אלא אם כן.

יעקב מרגי: אני מבין את הפרוצדורות הבעייתיות שבסוגיה.

יעקב מרגי: עמותת לטם, אני שמעתי סקירה.

יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לכם ולדומיכם, אני אף פעם לא מקיים דיונים ספציפיים לעמותה.

יעקב מרגי: אתם מבינים את המאטריה, איך זה עובד.

יעקב מרגי: אני חושב שניתנה כאן סקירה מאוד מפורטת איך זה עובד.

יעקב מרגי: האם אתם יכולים לומר לי, הרי יזמתם את הדיון, להצביע נקודתית על הציפיות שלכם ממשרד החינוך?

יעקב מרגי: בבקשה.

<ורד סבאג: שלום, אני ורד, אני סמנכ"ל חינוך בעמותת לטם.

יעקב מרגי: יש לי קושי.

יעקב מרגי: אם אני רוצה עכשיו למקד את הדיון ולסכם אותו עכשיו אז יש לי עדיין קושי.

<ורד סבאג: אני רוצה רק להתייחס לשתי נקודות חשובות.

<ורד סבאג: קודם כל, נעשו צעדים מאוד מרשימים בשנים האחרונות, בעיקר בזכות הצוות הזה שיושב פה ואנחנו מודים להם מאוד - - -

יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד, אל תספרי להם, גם אלה שישבו פה לפנייך קצת דחפו אותם.

יעקב מרגי: היו כמה דיונים פה.

<ורד סבאג: בסדר, אני מכירה אותם ואני יודעת שהם עושים עבודה חשובה.

<ורד סבאג: אתייחס לכמה נקודות.

<ורד סבאג: האחת, בחירה של בתי הספר.

<ורד סבאג: בסופו של דבר בתי הספר יבחרו עם מי לעבוד, איתנו או עם גוף אחר.

<ורד סבאג: מה שצריך להבין הוא שבאותו אופן יש גם גופים מקבילים בחינוך הרגיל וגם שם בתי הספר אחראים לבחור עם מי הם רוצים לעבוד, אבל זה לא מונע ממשרד החינוך לתמוך ב-30 מיליון שקלים בגופי ההדרכה האלה, תמיכות שאנחנו לא יכולים לגשת אליהן, הן סגורות בפנינו.

יעקב מרגי: למה?

<ורד סבאג: בגלל שהן מדברות על מרכזים ארציים של הדרכה.

<ורד סבאג: יש שני גופים בארץ שיכולים לעמוד בהם ואילו אנחנו, הלוואי שנהיה שם יום אחד, אבל אנחנו עדיין לא שם.

<ורד סבאג: הקריטריונים חוסמים אותן בפנינו והתמיכות האלו אינן רלבנטיות לנו.

<ורד סבאג: זאת בעיה אחת, שיש גופים אחרים שנתמכים עוד לפני שאני מדברת על - - -

יעקב מרגי: את אומרת לי במלים אחרות, בלית ברירה הדבר היחיד שהתאים לנו הוא הקטע של החקלאות.

נורית קורן: הם יכלו לעמוד בקריטריונים.

<ורד סבאג: זה תחום אחר של העשייה שלנו.

<ורד סבאג: הדבר השני זה הנושא של המענה לבתי הספר.

<ורד סבאג: התקציב הזה שניתן הוא חשוב ומשמעותי, אבל בפועל בתי הספר לא יודעים להשתמש בו או לא רוצים, לא בוחרים להשתמש בו להדרכה.

<ורד סבאג: אני לא יודעת אם הם מקבלים אותו או לא, אני רוצה לתאר את השטח, כי אני אחראית על המנהלות שעונות לטלפון והיום המצב הוא שאין לנו יותר מדריכים לתת לצורך ההדרכה של החינוך מיוחד בגלל שאנחנו fully booked.

<ורד סבאג: כל מה שאנחנו יכולים לממן – מימנו.

<ורד סבאג: היום אנחנו אומרים לא לבתי ספר שמתקשרים אלינו, כי אנחנו לא מסוגלים לסבסד את זה יותר.

<ורד סבאג: זה מאוד יפה שהכפילו את כמות הסבסוד לכמות המדריכים, כן חשוב להגיד שיש קבוצות שהן קטנות מ-15, קבוצות בתפקודים נמוכים, קבוצות של לקויי ראייה, אנחנו עובדים גם עם קבוצות של חמישה תלמידים ואף אחד לא משלם את ההפרש הזה.

<ורד סבאג: כל חמישה תלמידים יקבלו מדריכה ואנחנו נספוג את העלויות האלו.

<ורד סבאג: אנחנו לא יכולים לספוג את העלויות האלו יותר.

<ורד סבאג: בתי הספר, בסוף, כשאנחנו אומרים להם, "אם אתם רוצים אז ניתן לכם עוד מדריכים אבל אתם תצטרכו לשלם על זה", הם אומרים לנו, "אנחנו לא יכולים לשלם, אין לנו מאיפה לשלם את הסכומים האלה".

<ורד סבאג: זה דבר אחד שצריך להבין.

<ורד סבאג: דבר נוסף הוא התלמידים המשולבים שהם אולי לא העיקר, אבל בכל זאת הם הקבוצה שהכי מתקשה לקבל את המענה.

<ורד סבאג: אני עונה בטלפון לאימהות שאומרות, "תקשיבי, יופי שנתנו ממשרד החינוך אבל בפועל המנהל מנפנף את הילד שלי, הוא לא רוצה להוציא אותו".

<ורד סבאג: רכזת הטיולים לא יודעת מה לעשות עם הכסף הזה, היא לא יודעת איך לשלב את התלמיד בתוך הכיתה בטיול של בית הספר מבלי לפגוע בשאר התלמידים.

<ורד סבאג: זה מענה שבאמת, בהצטנעות רבה אני אומרת, רק לנו היום יש את הידע איך לעשות את זה בצורה מספיק טובה.

<ורד סבאג: הלוואי שיהיו עד גופים שיידעו - - -

יעקב מרגי: אתם מנועים מלהשתתף באותו מבחן תמיכה בגלל שיש תנאי סף על גודל.

<עמוס זיו: נכון.

איל בן ראובן: כבוד היושב ראש, שנייה אחת אם אפשר להתפרץ.

איל בן ראובן: תראו, אנחנו פשוט קרבים כבר לסיום וצריך לשים את הדברים.

איל בן ראובן: מה אני שומע פה?

איל בן ראובן: אני שומע פה צורך ברור של משרד החינוך, שאומר, אם אני הבנתי נכון, אנחנו צריכים אתכם, אתם חשובים לנו, אנחנו צריכים אתכם שתהיו איתנו במאמץ הזה.

איל בן ראובן: מן הצד השני אומרים לנו אנשים, בצורה הזאת, שבה מתנהל העסק כרגע, אנחנו לא נהיה ולא רחוק היום שאנחנו לא נהיה.

איל בן ראובן: לכן מה שנדרש מאיתנו פה זה להגיד אמירה ברורה שצריך פה, אני לא חושב שמדובר על מיליונים רבים, מדובר על משהו שסורין ועמוס וורד יוכלו לקחת, להכשיר את אנשיהם ולהמשיך לתת את השירות שבו שהם ייחודיים, הם מקצועיים.

איל בן ראובן: אין להם מתחרים בעניין הזה, נדמה לי.

איל בן ראובן: גם משרד החינוך אומר את זה.

איל בן ראובן: וזה לא יכול להיות תלוי, כמו שוורד אמרה עכשיו, רק במנהל בית הספר, כי אם זה יהיה תלוי בו אז הם לא יהיו.

איל בן ראובן: זאת הנקודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<נעמי בושושה: שלום, קוראי לי נעמי, אני רכזת טיולים של בית הספר תדהר, חינוך מיוחד כוללני.

יעקב מרגי: איפה זה?

<נעמי בושושה: בקטמונים, פה, בירושלים.

<נעמי בושושה: אני רכזת הטיולים שם.

<נעמי בושושה: כלומר, אני מגיעה מהשטח.

<נעמי בושושה: אני בקשר עם לטם כל הזמן.

<נעמי בושושה: כשאמרו כאן שיש עוד גופים כמו לטם – אין גופים כמו לטם.

<נעמי בושושה: לטם הם הגוף היחיד שנותן - - -

יעקב מרגי: מה המענה?

יעקב מרגי: את יודעת מה?

יעקב מרגי: הם לא יודעים לדבר.

יעקב מרגי: הם יודעים לעשות את מה שהם עושים טוב, לדבר בוועדה הם לא יודעים.

יעקב מרגי: אם הם היו מייצגים את עצמם בבתי משפט הם היו מפסידים בכל דיון.

יעקב מרגי: תאמרי לי מה הם נותנים לך.

יעקב מרגי: אני רוצה עכשיו להיות הקמעונאי.

<נעמי בושושה: הם קודם כל מביאים לנו מדריכות מותאמות.

<נעמי בושושה: קודם כל, אין מציאות כזו, כיתה של 15 תלמידים.

<נעמי בושושה: יש מציאות של גג עד 12 תלמידים וזה רע שזה מגיע ל-12.

<נעמי בושושה: כל כיתה צריכה להגיע עם מדריכה שונה.

<נעמי בושושה: אי אפשר לשלוח שכבה עם אותה מדריכה.

<נעמי בושושה: אם זו כיתה עם מספר רמות אז ברור שגם בטיול אני צריכה שתהיה התאמה כזאת.

יעקב מרגי: בטיול ממש, המדריכות האלו מלוות?

<נעמי בושושה: המדריכות האלו מלוות ולפני זה, המדריכות צריכות לדבר איתי.

<נעמי בושושה: הן לפני זה מגיעות, כמעט כל שנה, להשתלמות שלי.

<נעמי בושושה: מהו בית הספר שלנו, מהו חינוך מיוחד, מהי המורכבות, איך מלמדים.

<נעמי בושושה: בנוסף, הן עוברות גם הדרכה.

<נעמי בושושה: אני למדתי חינוך מיוחד ארבע שנים, הן צריכות מינימום של הדרכה שאותו הן מקבלות ואני מניחה שזה עולה לכם כסף.

<נעמי בושושה: בנות שירות בירושלים יש להן רק חמש והם צריכים לתת מענה גם ל"נעורים", אני לא אפרט את כל בתי הספר שיש בירושלים.

<נעמי בושושה: אנחנו מדברים כאן על טיול שנתי, אבל הם צריכים לקבל גם סיור יומי בתוך ירושלים שזה עוד עלויות שאנחנו מקבלים, שוב, מהם.

יעקב מרגי: תודה.

<נעמי בושושה: יש כל כך הרבה - - -

יעקב מרגי: אני מבחינתי קיבלתי מה שרציתי.

יעקב מרגי: משפט, בבקשה.

<נעמי בושושה: משרד החינוך, אני מאוד שמחתי לשמוע מה משרד החינוך נותן, הן לבתי הספר ואולי גם בתמיכה שלהם, אבל השטח לא רואה אותו.

<נעמי בושושה: בשבוע הבא אני יוצאת לטיול - - -

<רחל אברמזון: משרד החינוך זה את, יקירה, מה אנחנו נותנים, כולנו.

יעקב מרגי: לא, אבל המשרד כמשרד, היא התכוונה.

נורית קורן: אני רוצה להעלות - - -

יעקב מרגי: גברתי, אני מיד נותן לך.

יעקב מרגי: נורית היא חברת הכנסת המציעה של הדיון ועומדת לה הזכות, אבל ברשותך, עכשיו אני מבקש ממך רשות.

יעקב מרגי: תקשיבו, רחלי, יש פה לאקונה.

יעקב מרגי: הערכה שלי, ברגע שזה מבחני תמיכות אז נכנסות גם עמותות, כפי שאלעזר ידידי ביטא ואמר, שיכול להיות שאפילו רק בשביל ליהנות מהעוגה הזו כי הוא לא יודע מהי תרומתן לעסק, בסדר?

יעקב מרגי: בלי לפגוע באף אחד.

יעקב מרגי: אני בא ואומר, יש פה צורך אמיתי, בואו נייצר משהו חדש.

יעקב מרגי: תחשבי על זה, רחלי, אני יודע שאת קשובה ואת יודעת לתרום.

יעקב מרגי: יש פעמים ששיטת הוואוצ'רים היא לא טובה, אבל לפעמים, כשאת מזהה לאקונה, אין כמו שיטת הוואוצ'רים.

יעקב מרגי: למה אני מתכוון?

יעקב מרגי: תקבעי לך את, כמומחית לעניין, יחד עם גברת מימי ויחד עם גל, מינהל חברה ונוער, וכל התיאורים המנדטוריים במשרד החינוך שאלעזר אוהב אותם, בואו נייצר מציאות כזו, שאם יש תקינה שבית ספר יוצא לטיול פעם בשנה, מגיע לו, כבית ספר לחינוך מיוחד מגיע לו להוציא את תלמידיו איקס פעמים או פעם אחת, לא יודע, כך וכך תלמידים למדריך, אז אני יודע שעומדת לה הזכות לאיקס וואוצ'רים.

יעקב מרגי: היא תבחר - - -

<מימי פלאצי: מה זה "היא תבחר"?

<מימי פלאצי: הם היחידים - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: היא תבחר, אני לא מקיים דיון על לטם, לכן אני מתנסח כמו שאני מתנסח.

יעקב מרגי: היא תבחר את ספק השירות.

יעקב מרגי: אני יודע שאת מתמחרת את זה ריאלית, שבית הספר מקבל איקס.

יעקב מרגי: מנהלת בית הספר צריכה להוציא 12 ילדים עם מדריכה שעולה לה איקס וזה לא מתאים לתקציב, שמעת את המציאות בפועל והיא אומרת לה, "אני לא יכולה, אם את רוצה, קחי, תממני את עצמך".

יעקב מרגי: אני באמת, כמדינה, אנחנו כמדינה, אנחנו אוהבים את העמותות, את המגזר השלישי, אבל אסור לנו לחשוב שהם מחליפים אותנו.

יעקב מרגי: האם ירדתם לסוף דעתי, עם הקושי שלי לבטא את זה?

<רחל אברמזון: אדוני היו"ר, אנחנו בדיוק בכיוון הזה.

יעקב מרגי: בוחנים?

<רחל אברמזון: בוודאי, זה גם מה שאמרנו, שבעקבות הצרכים, הרי אנחנו יצאנו לסקר ולבדיקת השטח כדי להיות קשובים ולומר שיש לנו - - -

יעקב מרגי: מתי יהיו לכם הממצאים?

<רחל אברמזון: יש לנו כבר.

<נעמי בושושה: בעקבות הבקשה - - -

<רחל אברמזון: גם בעניין הזה.

<רחל אברמזון: 15 או 12, שוב, בוחנים את זה ובודקים.

<רחל אברמזון: אם בתוך כיתה אין יותר מ-12 ילדים אנחנו לא נחייב להביא את המדריך בכוח רק עם ה-15.

יעקב מרגי: רחלי, את ואני היינו לא פעם ולא פעמיים ביחד ובנפרד, בכיתה, עם ילדים על הרצף האוטיסטי, חלקם עם בעיות נפשיות.

יעקב מרגי: כשיש שמונה ילדים בכיתה אני רואה את הקושי של הצוות בתוך הכיתה אז כל שכן בטיול.

יעקב מרגי: השאלה היא כשאת אומרת לי,"יהיה ועשינו סקר", עם זה אתם פועלים היום?

<מימי פלאצי: לא, עם זה אנחנו יוצאים.

<מימי פלאצי: זה בדיוק מה שאמרנו, סליחה, רחלי, יצאנו עם מסמך מדיניות בפתיחת שנת הלימודים, הוא בהרצה, אני יודעת שלא כולם עדיין יודעים עליו, הוא נמצא באתר, אנחנו מפרסמים אותו בפייסבוק, הוא כבר קיים, מתוך המשאבי, כפי שגל אמר, עשינו שאלון על מנת לבחון אילו סוגי הנגשה צריך.

<מימי פלאצי: עלה סוג הנגשה חדש שנקרא הדרכה מותאמת, שמותאמת בדרכי ההוראה שלה ומותאמת בהרכבי הקבוצה.

יעקב מרגי: האם אתם מכירים את המסמך הזה?

<מימי פלאצי: את המסמך של הטיול המונגש?

<רחל אברמזון: הטיול המונגש שנמצא בבתי הספר - - -

<מימי פלאצי: הדרכה המותאמת זו אחת ההנגשות - - -

<רחל אברמזון: רכזת הטיולים אמורה להכיר אותו.

<רחל אברמזון: אם היא רכזת טיולים בבית ספר - - -

<קריאה: איך זה נשלח לבית הספר?

<מימי פלאצי: זה נשלח בחממה.

<מימי פלאצי: יש אתר בחממה, זה נשלח למתי"אות במכתב.

<מימי פלאצי: ההדרכה מותאמת היא רכיב שאנחנו מוסיפים אותו ומתקצבים אותו לקראת תשע"ח.

יעקב מרגי: כדי להסביר לך, בשבוע שעבר היה כאן דיון על סוגית העומסים בבחינות הבגרות על שכבה י"א.

יעקב מרגי: כמה שמענו את זה?

יעקב מרגי: אני באתי לדיון עם תובנה מסוימת מלפני הדיון ויצאתי ממנו אחר, אז מה הפערים?

יעקב מרגי: את יודעת מהם הפערים?

יעקב מרגי: משרד החינוך עשה רפורמה איכותית, מצוינת, מה קרה?

<רחל אברמזון: לא יודעים עליה.

יעקב מרגי: המנהלים לא הטמיעו אותה.

יעקב מרגי: לא רק זה שלא הטמיעו אותה אלא שמשרד החינוך לא בחן ולא בדק.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי מנהל בית הספר מתכנן את הזמנים לפי אזורי הנוחות שלו, של המורים שלו, והתלמידים הם אחרונים בשרשרת המזון שיתחשבו בהם על העומסים שלהם ואף אחד לא בדק את זה, אז יכול להיות שיש מסמך, יכול להיות שזה יענה לכם על הצרכים אבל צריך הליך של הטמעה, הליך של בקרה.

יעקב מרגי: אני הייתי רוצה ואני אקרא לכם, כי אני רוצה לגבי הנייר הזה, אין כמו עבודה שבסוף בסוף באה עם גורמי השטח.

יעקב מרגי: נכון שהם לכאורה גוף עסקי, לכאורה, הם לא, הם מלכ"ר, עוד מביאים מהבית 50%, לכאורה הם ספק שירות אבל בסוף הם מתמודדים.

יעקב מרגי: אני חושב שכדאי שהם יראו את המסמך הזה, את נייר העבודה הזה.

יעקב מרגי: אני אשמח לקבל הערות עליו ולראות - - -

<קריאה: גם אנחנו נשמח.

יעקב מרגי: טוב מאוד.

יעקב מרגי: נורית.

נורית קורן: ממש שני דברים.

נורית קורן: זה נושא מאוד חשוב, אדוני היושב ראש ואני רוצה להודות לחברי, חבר הכנסת איל ראובן, שלקח את זה והביא את זה לסדר היום, כי עוד מעט יהיו טיולים.

נורית קורן: בשנה שעברה קיבלתי תלונה, מילדה משולבת, שבית הספר בוחר לפעמים מסלולים שאינם מתאימים ואז הם אומרים לה, "את, אל תבואי".

נורית קורן: אני חושבת שצריך להביא את כל המנהלים לפני עונת הטיולים ולהגיד להם, "חברים, אם לכם בבית היה ילד כזה, הייתם חושבים פעמיים".

נורית קורן: זאת הבעיה העיקרית שלנו, שכשאין לנו נגיעה אישית לנושא הזה אנחנו לא רואים בעיניים האלה איך צריך לנסות ולכלול את כולם.

נורית קורן: מכיוון שהתלונות האלו באות ועולות, אני חושבת שכדאי לעשות כנס מנהלים, אני חושבת שאני אשמח אפילו להביא את זה לכנסת, לפה, לעשות את הדיון פה ויראו כמה זה חשוב, כיושבת ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אולי נעשה את זה.

נורית קורן: אפשר לעשות את זה יחד עם ועדת חינוך, אדוני.

יעקב מרגי: יש לי מטלות עד מעל לראש.

נורית קורן: לא, זה חשוב.

יעקב מרגי: בסבר, אני אשמח, את מכירה אותי.

נורית קורן: אנחנו נארגן את הכול ואתה תהיה גם.

נורית קורן: זאת נקודה אחת שצריך לקבוע את המסלולים ולעשות הדרכה מותאמת עם כל מה שצריך.

נורית קורן: ומשרד החינוך חייב לקחת את הנושא הזה כמה שיותר רחוק ולתקצב את זה.

נורית קורן: נקודה נוספת שעלתה לי ממנהל בית הספר באילת, שכשלוקחים ילדים לטיול בחינוך מיוחד תמיד מוסיפים את ההורים ובעצם, מי משלם את ההורים?

נורית קורן: בית הספר או שההורים צריכים - - -

<רחל אברמזון: זה נמצא בתקנה החדשה.

<קריאה: לממן לינה למלווה, את מדברת על טיול עם לינה - - -

איל בן ראובן: אדוני היושב ראש, אנחנו לקחנו קצת - - -

יעקב מרגי: התייחסויות ונסכם.

יעקב מרגי: מיד אתן לך, איל.

יעקב מרגי: בבקשה, מר שוחט.

<אמיתי שוחט: קודם כל, אני יוצא מנקודת הנחה שיש גם את הילדים המשולבים במערכת החינוך ושגם אם לטם יקבלו תמיכה, עדיין אין ללטם מספיק מדריכים כדי לתת מענה, בשאיפה, שאם לא יהיו מספיק מדריכים, לתת מענה לכל הילדים שצריכים את ההדרכה הזאת.

<אמיתי שוחט: אני חושב שלמדריכי התו תקן, שהם באחריות של מינהל חברה ונוער, אין את ההכשרה להדרכה כזו, להדרכה מותאמת.

<אמיתי שוחט: זאת אומרת גם אם הם יחפשו לא יהיו מדריכים כאלה.

<אמיתי שוחט: לפי דעתי, ואני גם מגיע מהתחום, עברתי קורס תו תקן, גם קורס מורי דרך, גם דיברתי עם מנהלים של בתי ספר שדה וגופים של הכשרות והם אמרו "יש הכשרה מאוד מאוד בסיסית, נקודתית, אנחנו צריכים הכשרה יותר עמוקה לסיפור הזה" ואני חושב שלטם יוכלו להיות מרכז הכשרה ומרכז ידע לסיפור הזה.

<אמיתי שוחט: אני חושב שמן הראוי שמשרד החינוך, מינהל חברה ונוער, יכניס נושא של הכשרת מדריכי הטיולים ויכניס להכשרה הבסיסית, גם בימי השתלמויות, את ההכשרה של הדרכת ילדים עם מוגבלות.

יעקב מרגי: תודה.

<עמוס זיו: אל"ף, אנחנו נשמח.

<עמוס זיו: הנושא של התקצוב של 25 מיליון שקלים זה תקצוב של בתי הספר.

יעקב מרגי: אנחנו הבנו זאת, הבנו זאת.

<עמוס זיו: אנחנו אין לנו שום תקנת תמיכה או מכרז, הם כולם חסומים וסגורים בפנינו מכל מיני קריטריונים שונים ואנחנו מבקשים למצוא נתיב שיוכל ארגון כמו שלנו להמשיך ולהתקיים, ואחת מהדרכים, זה יכול להיות מכרז מפורסם בתחום הזה, מתוך הסכום הזה, זה כבר באמת ניהול של משרד החינוך, תקנת תמיכה, מיזם משותף, כל מה שצריך, כדי לאפשר לנו להמשיך להתקיים.

יעקב מרגי: בבקשה, משפט אחרון.

<מימי פלאצי: בעקבות מה שהציגה חברת הכנסת, אני חושבת שאחד המאמצים המשותפים עם הנציבות, אמיתי, יכול להיות מאוד מאוד מועיל בחלק שלא גובים, כמו במדינות רבות בעולם, בגין מלווה לאדם עם מוגבלות בכניסה לאתרים.

<מימי פלאצי: החלק הזה, של - - - בחוק, הוא מייקר בעלויות היסטריות - - -

<ורד סבאג: אבל זה בחוק, מימי.

<ורד סבאג: היום לא אמורים לגבות.

<ורד סבאג: הבעיה היא שצריך תעודה ואז - - -

<מימי פלאצי: אז אכיפה של הדבר הזה לא קיימת בהרבה מאוד מקומות, אני יודעת, כמנהלת, הייתי מצמידה 1 ל-5 לבריכה העירונית והאחד שלי היה צריך לשלם.

<מימי פלאצי: זה מייקר מאוד, תחשבו באחוזים, באופן מאוד משמעותי את הטיולים.

<מימי פלאצי: אני לא יודעת שיש, אני יודעת שבחלק מהמקומות זה מטופל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים, בבקשה.

<מאיר אסרף: 40 שניות.

<מאיר אסרף: אדוני, אנחנו מברכים את העמותה על הפעילות, על עבודת הקודש, על היוזמה.

<מאיר אסרף: זה דבר חשוב מאוד.

<מאיר אסרף: אנחנו קוראים למשרד החינוך לשקול העסקה ישירה של מדריכים ושל תומכים.

<מאיר אסרף: הרעיון המדהים של העמותה הזאת, צריך להכניס אותו כחלק מובנה ממערכת החינוך ולא מיד לרוץ החוצה לספָּק ולסעיפים של הפרטות, אלא להעסיק ולתקנן שיאי כוח אדם שיהיו מיועדים לשילוב בטיולים ולא רק בטיולים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: איל, בבקשה.

איל בן ראובן: תראו, הדיון פה, ניסינו מאוד למקד אותו.

איל בן ראובן: אני חושב ששאלת הסיכום שלך, כבוד היושב ראש, צריכה לדון בשאלה אחת, איך העמותה הזאת, לטם במקרה הזה, שגם שמענו פה ממשרד החינוך ומכולם שהיא עמותה ייחודית, מבחינת היכולות שלה, איך העמותה הזאת ממשיכה לחיות.

איל בן ראובן: דיברנו פה על בתי הספר, דיברנו פה על כל מיני מרכיבים אבל בסוף בסוף, אני הייתי מצפה או הייתי מבקש, שמשרד החינוך, כי אצלו הדבר, יביא לזה עוד איזושהי חשיבה שהפתרון שלה צריך להיות חיי העמותה הזאת.

איל בן ראובן: כלומר המשך היכולת של העמותה הזאת לתת את השירות הכול כך חשוב לבתי הספר, שכפי שנאמר פה, בסיטואציה הנוכחית זה לא יעבוד.

איל בן ראובן: בסיטואציה הנוכחית העמותה תצטרך עוד מעט לרדת מהשירות.

איל בן ראובן: לכן מה שאני מציע, שמשרד החינוך יישב איתם ותקבע זמן, כדי שננסה להתכנס לאיזשהו רעיון אמיתי שמאפשר לדבר הזה להמשיך.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת יוזמי הדיון וכן לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שבמשרד החינוך האגף לחינוך מיוחד מתקצב את נושא הנגשת הטיולים.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על הקשיים הכלכליים של עמותת לטם ודומיה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להפיץ את נייר העבודה החדש בסוגיית הדרכות וליווי של טיולים בחינוך מיוחד ולוודא שמנהלי בתי הספר וספקי השירות והעמותות, מודעים לו ויודעים ליישם אותו ולחיות אתו.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון תיקון מבחני התמיכה באופן שיוכל להרחיב את מספר הגופים שיוכלו להגיש בקשות תמיכה לנושא הזה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את מסמך העבודה החדש שגובש במשרד החינוך, עם התייחסות של עמותת לטם.

יעקב מרגי: אני מבקש שהמסמך הזה יופנה אליהם ויגיע אלינו תוך 30 יום.

יעקב מרגי: לאחר מכן נבחן את המשך הטיפול שלנו בנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.