ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 360, 2017-02-13 09:00

יהודה גליק: בוקר טוב לכולם.

יהודה גליק: היום יום שני, י"ז בשבט תשע"ז, ה-13 בפברואר 2017.

יהודה גליק: אני מאוד שמח על כל מי שהגיע, יושבת לצדי יהודית, מנהלת הוועדה, ויושבת הקלדנית החביבה והיקרה, שמה דבורה.

יהודה גליק: יושבים פה גם אנשי המשמר.

יהודה גליק: בעבר קיימו פה בוועדה דיונים שעסקו בכל מיני תכנים נקודתיים, שיצרו פה גם הרבה תהודה ותקשורת, כל מיני תכנים שקשורים לחינוך במזרח ירושלים.

יהודה גליק: אני ביקשתי לקיים דיון ואני שמח שוועדת החינוך הסכימה וניאותה, כי הדברים בהחלט זקוקים להיות על השולחן, לקיים דיון כולל על מצב החינוך, מערכת החינוך, מוסדות החינוך, המבנים, כל מה שקשור למוסדות החינוך במזרח ירושלים.

יהודה גליק: הגיעו אליי לא מעט תלונות על מחסור, הגיעו אליי לא מעט טענות על צורך בעוד כיתות, בעוד מבנים, לכולנו.

יהודה גליק: נכון להיום ירושלים תחת עירייה אחת, עיריית ירושלים, ואנחנו לא עוסקים פה היום בפוליטיקה בכלל, אנחנו עוסקים היום אך ורק בחינוך.

יהודה גליק: לכולנו יש אינטרס שכל מי שגדל בירושלים, יהודי או שאינו יהודי, יקבל את החינוך המיטבי שרק יכול להיות.

יהודה גליק: כולנו יודעים שללא חינוך השעמום מביא לידי בטלה, הבטלה מביאה לידי עבירה.

יהודה גליק: הרחוב מציב בפנינו פיתויים ואתגרים מאתגרים שונים ולכן אנחנו מעוניינים שכל נער, שגדל בכל מקום בארץ אבל היום אנחנו עוסקים בירושלים, ייצא עם השכלה מרבית ומיטבית.

יהודה גליק: אנחנו מעוניינים שכל מי שגדל פה בירושלים יקבל כלים קונסטרוקטיביים להמשך חייו וחייה, אנחנו מעוניינים שכל מי שגדל בירושלים יהיה לו שוויון הזדמנויות מלא, שוויון הזדמנויות לבחור את סוג החינוך שהוא רוצה במידת האפשר ובלבד שירכוש השכלה פרודוקטיבית וקונסטרוקטיבית, לעתידו ולעתיד החברה בישראל.

יהודה גליק: אנחנו מעוניינים שהחינוך בירושלים ייתן את הבסיס המיטבי להמשך לימודים והשכלה גבוהה, לכל מי שגדל כאן, ולכן, כל מי שמסתובב ברחובות ירושלים ורואה שיש הבדל בין התשתיות בשכונות השונות בירושלים, זה צריך להדליק אצלו נורה אדומה ולשאוף לכך שיהיה פה שוויון מלא, לשאוף לכך שכל החסרים ימולאו ואם יש צורך באפליה מתקנת אז אפליה מתקנת.

יהודה גליק: אנחנו ננסה לבדוק היום האם התקציבים שמיועדים להגיע לאותם גורמים מגיעים ליעדם, אנחנו רוצים לבדוק האם יש כבר תקציבים שמיועדים שלא מגיעים והאם צריך להגדיל את התקציבים.

יהודה גליק: אני מודה לכל מי שהגיע.

יהודה גליק: אני כדרכי, מעדיף לשמוע את השטח, אחר כך את העירייה ולאחר מכן את משרדי הממשלה.

יהודה גליק: אז מבחינתי, גורמי השטח - - - אין פה מנהל בית ספר, נכון?

יהודה גליק: אין פה מנהל בית ספר אז מבחינתי גורם השטח הוא נאדרה.

יהודה גליק: את תפתחי עבורנו את הדיון, תספרי לנו על נתונים, מה קיים, מה לא קיים, איפה את מזהה בשטח מחסורים?

יהודה גליק: את מייצגת פה רק את כפר עקב וראס ח'מיס, אין לנו מי שמייצג את כל שאר השכונות, ג'בל מוכאבר - - -

<קריאה: אדוני היושב ראש, הנושא שאליו זומנו - - -

יהודה גליק: הוא הנושא הספציפי הזה.

יהודה גליק: מצוין, אנחנו מאוד שמחים וטוב שמיקדתם אותי, אז היום הדיון יעסוק בכפר עקב וראס ח'מיס, כל מה שקורה שם.

יהודה גליק: אני ראיתי, אגב, לאחרונה ומאוד שמחתי, שיש מאמצים, לפחות כך הראו לנו באחת הוועדות, מאמצים שנעשים לשפר את התשתיות, שהעירייה נכנסת בנושא של צביעת המדרכות ובניית מדרכות.

יהודה גליק: גם מפקד מחוז ירושלים, יורם הלוי, מאוד ממוקד בעניין הזה וגם ראש עיריית ירושלים ניר ברקת מאוד ממוקד בנושא הזה ואני חושב שעל כך בוודאי יש לברך אותם.

יהודה גליק: נאדרה, בבקשה, סקירת מצב, מה קיים, מה הצרכים, מהם החוסרים, התקציב המיועד שצריך היה להגיע, כן מגיע לא מגיע והאם צריך יש צורך בהגדלת תקציב.

<נאדרה ג'אבר: בוקר טוב לכולם.

<נאדרה ג'אבר: אני מאוד שמחה שהוועדה הזאת מתקיימת היום.

<נאדרה ג'אבר: אני אדבר היום על שכונות עוטף ירושלים ואני אדבר גם בשמם של התושבים.

<נאדרה ג'אבר: שכונות עוטף ירושלים אלה כל השכונות שנמצאות מעבר לגדר ההפרדה ויש את המחסומים, מחסום קלנדיה ומחסום שועפט, שהם הפתח היחיד לכל תושבי השכונות שיוצאים לירושלים.

יהודה גליק: את מנהלת מינהל קהילתי.

יהודה גליק: זה ת"פ עיריית ירושלים?

<נאדרה ג'אבר: כן.

יהודה גליק: גם ת"פ משרד החינוך?

<נאדרה ג'אבר: לא.

יהודה גליק: את עובדת של עיריית ירושלים, הבנתי.

יהודה גליק: התנועה מכפר עקב ומראס ח'מיס לשכונת עטרות, גם הם צריכים לעבור מחסומים?

יהודה גליק: הם צריכים לעבור מחסומים כדי לעבור לכיוון - - - ואם הם רוצים לעבור לכיוון הרשות הפלסטינית, הם גם צריכים לעבור מחסום?

<נאדרה ג'אבר: לא, זה פתוח.

יהודה גליק: אין מחסומים, הבנתי.

יהודה גליק: מי שנותן היום את שירותי השיטור בירושלים זו משטרת ירושלים.

<נאדרה ג'אבר: כן.

<נאדרה ג'אבר: נכון הזכרת את הנקודה המאוד בולטת בשנתיים האחרונות, בדגש על החודשים האחרונים, שגם בעירייה וגם מפקד מחוז ירושלים, אנחנו כבר יצאנו לתכנית של לקחת את השכונות, להחזיר אותן לידיים ולשליטה.

<נאדרה ג'אבר: צביעת המדרכות שראיתם, הקנסות, הדוחות והסדר שאנחנו עושים שם, כולל גם היום בבוקר, שנכנסנו לשכונות, זו העבודה שאנחנו עושים על מנת - - -

יהודה גליק: הצטרף אלינו חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יהודה גליק: בוקר טוב.

<נאדרה ג'אבר: אנחנו מנסים להביא את השכונות שיחיו בסביבה ראויה, מרקם חיים טוב וסביר.

<נאדרה ג'אבר: זה כולל את כל שירותי העירייה, גם התשתיות הפיזיות וגם שירותי תברואה, משטרה, ובין יתר הדברים שאנחנו חושבים שצריך לעשות להם בצורה יותר - - -

יהודה גליק: זו נאדרה, היא מנהלת המינהל הקהילתי של שכונות עוטף ירושלים, כפר עקב וראס ח'מיס, אלו השכונות שאנחנו מדברים עליהן.

יהודה גליק: ראס ח'מיס יותר ידועה בתור מ"פ שועפט, אבל אנחנו נקרא לה בשמה האמיתי, ראס ח'מיס.

יהודה גליק: אז אנחנו רוצים שתציגי לנו את הדגשים על הנושא של החינוך.

יהודה גליק: אני מדבר על כל הרבדים, מגן ילדים ועד סוף תיכון.

<נאדרה ג'אבר: נושא החינוך הוא נושא מאוד מרכזי בשכונות עוטף ירושלים, האוכלוסייה היא אוכלוסייה צעירה ומטבע הדברים התלמידים הם אחוז גדול, משהו כמו 20,000 תלמידים בכל המוסדות.

<נאדרה ג'אבר: אני רוצה לציין על ההתחלה שהבעיה המרכזית שלנו זה לא מחסור בכיתות לימוד.

<נאדרה ג'אבר: זה לא מה שנפוץ כל הזמן, שאומרים כל הזמן, "חסר לנו כיתות לימוד".

<נאדרה ג'אבר: נכון שאחת הבעיות היא שהמבנים הם מבנים שכורים, הם לא מבנים שנבנו כבתי ספר, כמו בשאר השכונות האחרות, ולכן שוכרים מבנים ומנסים להכשיר אותם כבתי ספר ואז מאיישים אותם.

יהודה גליק: אולי תתחילי בנתונים פשוטים.

יהודה גליק: כמה בתי ספר תיכוניים יש, כמה כיתות, כמה יסודיים, מענה לכמה תלמידים.

יהודה גליק: חוץ מהציבורי, מה קורה בבתי הספר הפרטיים, בבתי ספר נוספים, אונר"א, כל מה שקיים, תני לנו תמונת מצב, דוח נתונים בסיסי.

אוסאמה סעדי: נאדרה, סליחה, בהמשך למה שאמר כבוד היושב ראש, אנחנו פה היינו במספר ועדות, גם בוועדת חינוך וגם בוועדה לביקורת המדינה, בעניין המחסור בכיתות לימוד.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שמדברים על 4,000, על 3,500, לא יודע, אבל יש אלפי כיתות לימוד חסרות.

אוסאמה סעדי: אומרים שכל הזמן יש מחסור ואת אומרת שאין בעיה כזו?

<יואב זמרן: מאחר שאנחנו עוסקים בתחום ולמינהל הקהילתי אין קשר למערכת החינוך הפורמלית, אני מציע שאם רוצים סקירה ממי שאמון על זה נראה לי - - -

יהודה גליק: אין לה קשר למערכת החינוך?

יהודה גליק: אז בסדר, אז אנחנו ניתן - - -

<נאדרה ג'אבר: אני אמרתי שהבעיה המרכזית היא לא מחסור בכיתות הלימוד.

<נאדרה ג'אבר: כן יש תלמידים שמוסעים בהסעות שממומנות על ידי העירייה ומוציאים אותם מחוץ ליישוב כדי ללמוד בבתי ספר אחרים.

<נאדרה ג'אבר: אני אומרת, בואו נחזק את בתי הספר הקיימים, נשפר אותם, נפתח אותם ונוסיף את ה - - -

יהודה גליק: למה תלמידים מוסעים החוצה ולא לומדים בתוך המקום?

יהודה גליק: יכול להיות שאולי כי יש מחסור בכיתות?

<נאדרה ג'אבר: אין מחסור בכיתות עבור התלמידים כי יש להם פתרון, מוצאים להם פתרון בזה שהם מסיעים אותם מחוץ לשכונה.

יהודה גליק: אבל בתוך השכונה יש מחסור בכיתות.

<נאדרה ג'אבר: כן אבל יש בתי ספר שכן יש מקומות לימוד שכן אפשר להחזיר חלק מהילדים לתוך השכונות.

מירב בן ארי: בסדר, למה אצל המגזר היהודי לא מסיעים תלמידים מחוץ לשכונה?

<נאדרה ג'אבר: למשל, בראס ח'מיס, יש בית ספר שכן אפשר לקלוט עוד משהו כמו 350 תלמידים, שזה דבר שיחסוך מההסעות שמסיעים אותם דרך המחסום.

<נאדרה ג'אבר: הרי הבעיה היא - - -

אוסאמה סעדי: כמה תלמידים מוסעים מדי יום?

<נאדרה ג'אבר: 2,800 תלמידים.

<קריאה: כ-3,000.

יהודה גליק: כ-3,000 תלמידים מוסעים מדי יום משכונת ראס ח'מיס ל-?

<נאדרה ג'אבר: למזרח ירושלים, לבתי ספר של בית חנינא, שועפט - - -

יהודה גליק: מאיזה גילאים?

יהודה גליק: מדובר בתיכון או שזה גם - - -

<נאדרה ג'אבר: גם יסודי וגם תיכון.

אוסאמה סעדי: והם חייבים לעבור דרך המחסום?

<נאדרה ג'אבר: כן, הם חייבים לעבור דרך המחסום.

<נאדרה ג'אבר: בתי ספר לחינוך מיוחד אין בכלל, אין בשתי השכונות, לא בראס ח'מיס ולא בכפר עקב.

<נאדרה ג'אבר: כל התלמידים של החינוך המיוחד מוסעים דרך המחסומים.

<נאדרה ג'אבר: הבעיה ש - - -

יהודה גליק: אני רוצה רק להבין, אילו היו כיתות בתוך השכונות, התלמידים האלה לא היו מוסעים או שההורים מבקשים להסיע את הילדים?

<נאדרה ג'אבר: לא, לא, אם מדברים על החינוך המיוחד, דווקא הורים מאוד רוצים שההורים ילמדו בתוך השכונות.

<נאדרה ג'אבר: בשביל שהם יעברו את המחסום - - -

יהודה גליק: ברור, אבל אני מדבר על ה-3,000 המוסעים, האם זה מבחירה של ההורים?

יהודה גליק: הרי אילו היו כיתות הם היו מעדיפים ללמוד שם.

אוסאמה סעדי: בטח.

יהודה גליק: נאדרה, בואי נעצור כאן.

יהודה גליק: ניתן לזימי וללארה, תחליטו ביניכם.

יהודה גליק: בינתיים הצטרפה אלינו חברת הכנסת הנכבדת מירב בן ארי.

<יואב זמרן: אני אתן תמונה טיפה יותר רחבה על מזרח העיר ואני אעבור לשכונות העוטף.

<יואב זמרן: אנחנו חסרים בירושלים מעל 1,200 כיתות.

<יואב זמרן: אני לא יודע מאיפה המושג שאין חוסר, אבל יש חוסר, ואני מדבר על מזרח ירושלים, על מעל 1,200 כיתות לימוד כשבע

<יואב זמרן: צם אנחנו כרגע, בשנתיים שלוש האחרונות, אנחנו בקצב מואץ של בנייה.

<יואב זמרן: פתחנו רק בשנתיים האחרונות 12 בתי ספר במזרח ירושלים, גם בעוטף ובעיקר בפנים.

<יואב זמרן: צריך להבין שהבנייה במזרח ירושלים - - -

יהודה גליק: 12 בתי ספר, זה אומר כמה כיתות?

<קריאה: בבית ספר ממוצע של 18 כיתות - - -

יהודה גליק: אז 12 זה בערך 200 כיתות.

<יואב זמרן: צריך לזכור גם את הגידול הטבעי שהוא גם בתוך הסיפור.

<יואב זמרן: הבנייה במזרח ירושלים היא מורכבת, גם מבחינת איתור שטחים ובנייה, גם מבחינת היכולת לקבל שטחים ובטח מעבר לעוטף, שזה עוד יותר מסובך, היכולת שלנו להתנהל ולבנות מעבר לעוטף היא עוד יותר מורכבת.

<יואב זמרן: יש פער, בפער הזה אכן ילדים מוסעים.

<יואב זמרן: דרך אגב, בניגוד לכל מקום אחר, המקום היחידי שילדים בירושלים מוסעים שהם לא חינוך מיוחד זה במזרח ירושלים.

יהודה גליק: אני רוצה להבין, אתה אומר שחסרות 1,200 בכל מזרח ירושלים , אז אם הם מוסעים עדיין חסרות, איך פתרנו פה את הבעיה?

<יואב זמרן: אני אסביר.

<יואב זמרן: כשאני אומר שחסרות 1,200 זה לא 1,200 כפול 30 מסתובבים ברחובות.

יהודה גליק: זה מה שאני רוצה להבין, איפה הילדים האלה?

<יואב זמרן: מערכת החינוך בירושלים ודיברנו על זה בישיבת ועדת החינוך לפני שבועיים, מתחלקת לשלושה חלקים.

<יואב זמרן: יש את החינוך הרשמי, בחינוך הרשמי, שהם בתי ספר בבעלות עיריית ירושלים, לומדים כ-50% מהילדים.

<יואב זמרן: יש בתי ספר הם מוכר שאינו רשמי, שזה בתי ספר שנתמכים על ידי מדינת ישראל ומפוקחים על ידי משרד החינוך ויש סדר גודל של כ-20,000-25,000 תלמידים שלומדים בחינוך הפרטי.

<יואב זמרן: החינוך הפרטי שייך מצד אחד לכנסיות ומצד שני, לאונר"א, לוואקף ולמסגרות אחרות.

<יואב זמרן: בתוך זה נכללים כלל ילדי העיר ירושלים.

<יואב זמרן: זאת אומרת, בסופו של דבר, בתוך המערכת כלל הילדים לומדים, למעט מי שנושר, שזו בעיה אחרת.

יהודה גליק: אני שוב שואל, נגיד החינוך הפרטי, האם אנשים בוחרים בחינוך הפרטי כי יש מחסור או מרצון?

יהודה גליק: אני יודע למשל שבחינוך החרדי ילדים חרדים רוצים את החינוך החרדי.

<יואב זמרן: התשובה היא גם וגם.

<יואב זמרן: רוב הילדים בוחרים במוכר שאינו רשמי ובפרטי כי הם בוחרים בו.

<יואב זמרן: אנחנו יודעים את זה - - -

אוסאמה סעדי: זה קשור גם לתכנים שמלמדים?

<יואב זמרן: זה לא קשור לתכנים במובן שגם ברשמי עיקר בתי הספר מלמדים את אותם תכנים, הם מלמדים את התאוג'יה, לכן אני אומר שזה לא עניין של תכנים.

<יואב זמרן: זה עניין שהמוכר שאינו רשמי ממיין - - -

אוסאמה סעדי: אבל בפורמאלי של העירייה, 50% שאמרת - - -

<יואב זמרן: רוב בתי הספר העירוניים - - -

יהודה גליק: הוא אומר, גם בעירוניים לומדים את התאוג'יה, לא לומדים לבגרות.

<יואב זמרן: מלמדים תאוג'יה, לכן הסוגיה היא לא תכנים.

<יואב זמרן: במוכר שאינו רשמי זה בתי ספר ממיינים, יוקרתיים, משלמים להם הרבה כסף והורים בוחרים לשלם ולשלוח.

<יואב זמרן: בעניין הזה, כמו דרך אגב, מה שקורה בכל מדינת ישראל הדבר הזה קיים, זה לדיון אחר בוועדה.

יהודה גליק: אז אין מחסור בכיתות בעצם, כי אם אתה אומר שההורים בכל מקרה בוחרים - - -

<יואב זמרן: יש ילדים - - -

יהודה גליק: צא מתוך הנחה שאני חבר כנסת בסך הכול.

<יואב זמרן: יש הבדל בין איך מדינת ישראל תופסת את תפקידה במערכת החינוך לבין מה שקורה בבחירת ההורים.

<יואב זמרן: במשך שנים היה מחסור במערכת החינוך הרשמית בכיתות לימוד.

<יואב זמרן: העסק הזה יצר פריחה בשני הציבורים האחרים, במוכר שאינו רשמי ובפרטי.

<יואב זמרן: בפועל הגדירה מדינת ישראל, ובבג"ץ שהיה כנגד מדינת ישראל ועיריית ירושלים נקבע שבאחריות מדינת ישראל לייצר לכל ילד חינוך רשמי חינם.

<יואב זמרן: אם אני לוקח את הבג"ץ ומתרגם אותו אז המשמעות היא שחסרות 1,200 כיתות לימוד.

יהודה גליק: בוא נצא רגע מהבג"ץ ונחזור שנייה.

אוסאמה סעדי: אבל, אדוני היושב ראש, לא רק - - -

יהודה גליק: אוסאמה, ברגע שתבקש זכות דיבור אני אתן לך זכות דיבור.

יהודה גליק: עכשיו אני שואל אותך, זימי - - -

<יואב זמרן: כשמדברים על 3,500 אנחנו מדברים - - -

יהודה גליק: זימי, בוא, עכשיו, שנייה, תנצל, זו הזדמנות חייך.

יהודה גליק: שתי דקות אני ממנה אותך שר חינוך עם קופה בלתי מוגבלת לשכונות העוטף שאנחנו מדברים עליהן, אנחנו מדברים כרגע על כפר עקב וראס ח'מיס, מה הם לדעתך הצרכים המידיים שהם אקוטיים, למשל דיברה נאדרה על חינוך מיוחד, שאין שם בכלל.

<יואב זמרן: אני אסביר.

<יואב זמרן: קודם כל הבעיה היא לא רק כסף, הבעיה המרכזית בבינוי זה אין תכניות מתאר ואין לנו יכולת לבנות.

<יואב זמרן: זאת אומרת גם כשיש לנו כיתות והרשאות וגם כשאנחנו לוקחים הלוואה, עיריית ירושלים ביקשה מיליארד שקל לבניית כיתות בהלוואה, היכולת שלנו לאתר שטחים ולבנות היא מאוד מאוד מורכבת בתוך מזרח ירושלים.

יהודה גליק: כי הכול שם בנייה רוויה.

<יואב זמרן: הכול או בנייה רוויה או שטחים פרטיים שלא מוכנים לתת לעיריית ירושלים בגלל עניינים פוליטיים ומשרד החינוך לא מוכן - - -

אוסאמה סעדי: אדוני, כשרוצים להפקיע 700 דונם בעיסאוויה אז מפקיעים.

אוסאמה סעדי: לא חסרות קרקעות, אדוני, במזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: כשהם רוצים אז הם יודעים טוב מאוד לאתר.

<יואב זמרן: אל"ף, צריך לבנות, ובי"ת, יש הרבה דברים גם לעשות במערכת החינוך.

<יואב זמרן: החינוך המיוחד, אני חייב לומר, בכל העיר כל הילדים מוסעים.

<יואב זמרן: מוסעים במזרח העיר, מוסעים במערב העיר, כל הילדים של החינוך המיוחד מוסעים.

<יואב זמרן: במזרח העיר, בתי הספר של החינוך המיוחד הם מאוד חזקים, מאוד טובים, מאוד יוקרתיים.

יהודה גליק: איפה הם נמצאים?

<קריאה: ומקצועיים.

<קריאה: אני אתייחס לחינוך המיוחד.

<יואב זמרן: הוא המפקח של החינוך המיוחד.

<יואב זמרן: הם במזרח העיר בתוך - - -

יהודה גליק: באיזו שכונה הם נמצאים?

<יואב זמרן: בכל.

<יואב זמרן: מפוזר בכל - - -

יהודה גליק: למה אין בכפר עקב וראס ח'מיס, כי אין מספיק תלמידים?

<יואב זמרן: לא, כי אין לנו מקום לבנות.

<יואב זמרן: אחת הבעיות שיש, אם אני לוקח לרגע את ראס ח'מיס, צריך לדעת, אתם, בהכנה לדיון, דיברתם על גני ילדים ועל בתי ספר.

<יואב זמרן: בראס ח'מיס יש לנו בית ספר יסודי אחד גדול עם כ-800 ילדים, בנים, ועכשיו איתרנו, שכרנו מבנה.

<יואב זמרן: צריך להבין שגם אנחנו וגם המינהל הקהילתי, מחויבים לבנייה כחוק עם טופס 4 ולא משהו אקראי ואנחנו איתרנו ופתחנו בית ספר תיכון, וכשהיא אומרת שאפשר להחזיר בנים היא מתכוונת לבית הספר התיכון שפתחנו השנה והכוונה שלנו להצמיח אותו ולהגדיל אותו.

יהודה גליק: השנה פתחתם כיתה ט'?

<יואב זמרן: פתחנו ז', ח' והוא צומח עד י"ב.

יהודה גליק: נאדרה, את מכירה את בית הספר שמדברים עליו, כן?

<נאדרה ג'אבר: בטח.

<יואב זמרן: כן, עליו היא דיברה שאפשר להחזיר.

<יואב זמרן: ועדיין אנחנו נסיע, לצערי, אלפי ילדים לצד המערבי של מזרח העיר על מנת לתת להם חינוך איכותי.

<יואב זמרן: אנחנו עובדים המון במזרח העיר בהקמת בתי ספר איכותיים, בבניית מסלולים לבגרות ישראלית למי שרוצה, אנחנו לא מכריחים, פותחים בתי ספר עם בגרות ישראלית.

<יואב זמרן: פתחנו בית ספר טכנולוגי מאוד מאוד גבוה, פתחנו בית ספר למצוינים ומחוננים, אנחנו פותחים עכשיו בית ספר לאמנות ומוזיקה.

<יואב זמרן: דברים שלא היו במזרח העיר אף פעם.

<יואב זמרן: חלק מהעניין זה שהילדים יוסעו למקומות שבהם אנחנו נוכל לייצר בתי ספר.

יהודה גליק: אני שואל שאלה נקודתית, ההמתנה של האוטובוס במחסום כל בוקר.

<יואב זמרן: אני אגיד.

<יואב זמרן: אל"ף, המעבר במחסום הוא מורכב ויחד עם זה פתחנו, בראס ח'מיס יש מסלול להסעות שעובד בנפרד מהמסלול הרגיל שבו הרכבים הפרטיים עוברים.

<יואב זמרן: גם בכפר עקב.

<יואב זמרן: זאת אומרת יצרנו מסלול ויחד עם זה המעבר במחסום, אחת הסיבות שהעדפנו להשאיר את הבנים בתוך המחנה ולא את הבנות היא כי אנחנו רוצים לשחרר לחצים בתוך המציאות הירושלמית.

יהודה גליק: אני רוצה לשאול אותך, אני לא יודע בדיוק את מי לשאול, את וַחיד וְיפה או אתכם, זימי ולארה, לגבי הנתונים של כמה עושים את התאוג'יה וכמה בגרות, האם יש לנו איזה אינטרס כמדינה?

יהודה גליק: האם יש לתלמידים איזה אינטרס כתלמידים?

יהודה גליק: האם יש תנועה, איזושהי מגמה שמזהים?

יהודה גליק: האם עם התאוג'יה יכולים להתקבל לאוניברסיטה העברית בירושלים?

יהודה גליק: הרי אנחנו רוצים שהחבר'ה האלה יוכלו לקבל השכלה גבוהה.

<יואב זמרן: אנחנו לגמרי בעניין הזה.

<יואב זמרן: המטרה שלנו זה להנגיש השכלה גבוהה.

<יואב זמרן: מבחינתי הבגרות הישראלית זה כלי, כמו כל כלי אחר.

<יואב זמרן: כשילד לומד תאוג'יה הוא בעצם כאילו למד בחוץ לארץ ואין לו את כל ההקלות שנותנת הבגרות הישראלית.

<יואב זמרן: אנחנו בשנים האחרונות, וזו המצגת שהבאנו לישיבה הקודמת, אם היינו יודעים היינו מביאים, בעצם התחלנו להציע לתלמידי מזרח ירושלים מסלול לבגרות ישראלית.

<יואב זמרן: בתוך המסלול הזה כרגע - - -

יהודה גליק: בערבית, כמובן.

<יואב זמרן: בערבית, כמו עם ערביי הצפון.

<יואב זמרן: יש היום 5,000 תלמידים, עדיין הרוב המוחלט לומד תאוג'יה.

<יואב זמרן: אנחנו כן יודעים, ועשינו סקרי הורים, שיש אחוז - - -

יהודה גליק: כמה היו לפני חמש שנים?

<יואב זמרן: כלום, לא היה, חוץ מבית צפאפא שהוא מדורי דורות.

<קריאה: 500 אולי.

יהודה גליק: זאת אומרת שגדלנו היום כמעט מאפס ל-5,000 לבגרות.

<יואב זמרן: נכון.

<יואב זמרן: במקביל אנחנו פותחים מכינות לבוגרי תאוג'יה, פתחנו באוניברסיטה העברית, במכללת הדסה, בדוד ילין, אנחנו פותחים מכינות לבוגרי תאוג'יה, על מנת להכשיר אותם לאקדמיה.

<יואב זמרן: המטרה שלנו היא לאפשר למקסימום ילדים ממזרח ירושלים להגיע לאקדמיה.

יהודה גליק: יש מכינה לאלה שעשו תאוג'יה כדי להיכנס איתה?

<יואב זמרן: כן.

<יואב זמרן: יש 150 ילדים באוניברסיטה העברית, יש בהדסה, יש בדוד ילין ויש בעזריאלי.

<יואב זמרן: המטרה שלנו בעצם זה להנגיש את העניין.

<יואב זמרן: זה קורה רק מבחירה, צריך לומר.

<יואב זמרן: הסכם אוסלו קבע שהתאוג'יה זו הבחינה הרשמית ובעצם אנחנו מציעים את האופציה.

<יואב זמרן: אנחנו מציעים אותה גם בבתי ספר שאנחנו פותחים לבגרות ישראלית וגם במסלולי בגרות ישראלית בתוך בתי הספר של התאוג'יה.

<יואב זמרן: הכול נעשה בבחירה של התלמידים וההורים.

יהודה גליק: העובדה שבשנים האחרונות יש גידול גדול מאוד במספר של אלה שעושים בגרות, זה כי?

<יואב זמרן: זה כי הילדים וההורים שלהם רוצים להשתלב בהשכלה הגבוהה.

יהודה גליק: הבנתי.

יהודה גליק: אני רוצה לשמוע את נציגי משרד החינוך.

אוסאמה סעדי: זה לא כל כך מדויק ואני אתייחס לזה.

יהודה גליק: אתה רוצה לדבר עכשיו, אוסאמה?

אוסאמה סעדי: כן.

יהודה גליק: בבקשה.

יהודה גליק: אז אני אבקש מחבר הכנסת אוסאמה להתייחס, אני גם רוצה לשמוע אתכם, משרד החינוך ואני רואה שהצטרפו עוד אנשים ואני מאוד אשמח לשמוע.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חברתי, אורחים נכבדים, סבאח אל ח'יר.

אוסאמה סעדי: אני, אדוני היושב ראש, מלווה את הנושא והזה, קודם כל כי אני גם תושב ירושלים.

אוסאמה סעדי: אני גר בבית צפאפא, אני מודה, גילוי נאות, שגם הילדים שלי לומדים בבית ספר בבית צפאפא בחינוך הרשמי.

יהודה גליק: כן, אבל אחר כך הם מתקלקלים בבית.

אוסאמה סעדי: זה תלוי באיזה נקודה.

אוסאמה סעדי: לכן אני מכיר את הנושא הזה מקרוב.

אוסאמה סעדי: אנחנו גם בקשר עם "עיר עמים" ומקבלים את הדוחות.

אוסאמה סעדי: אנחנו ליווינו גם את הבג"ץ ואני כחבר כנסת חדש, שנה וחצי פחות או יותר, אנחנו כבר קיימנו כמה דיונים ואנחנו בקשר גם עם לארה ואחרים כאשר יש בעיות, אבל כמו שאמרה נאדרה, אנחנו ביקרנו גם במחנה פליטים שועפט, גם בענאתא, גם בכפר עקב, גם בראס ח'מיס, עשינו ביקורים בשטח, אני ועוד מספר חברים מהרשימה המשותפת.

אוסאמה סעדי: ביקרנו בכמה בתי ספר גם בכפר עקב וגם בראס ח'מיס ואדוני היושב ראש, המצב, לא צריך להתבייש ולהגיד, כי אם אנחנו לא נגדיר את המצב אז לא נדע גם למצוא פתרונות, המצב הוא קטסטרופה.

אוסאמה סעדי: המצב קטסטרופלי, במיוחד, לא רוצה לדבר על מה שבתוך ירושלים המזרחית, המצב הוא, אם אנחנו נשווה אז - - - גם המורים, מורה או מורה, מנהל או מנהלת, שצריכים לתת לצאת ממחנה פליטים שועפט וענאתא למזרח ירושלים, הם יוצאים בשש וחצי בבוקר על מנת להגיע בשמונה.

אוסאמה סעדי: אז מדברים על מסלול.

אוסאמה סעדי: אז תמיד אומרים, זה בטחוני, אבל צריך לפתור את זה.

אוסאמה סעדי: הבעיה במחסומים היא בעיה קשה מאוד.

אוסאמה סעדי: כל יום מדור ייסורים, ויה דולורוזה, כדי לעבור ולהגיע לבית ספר וגם בחזרה.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, גם בכפר עקב ובראס ח'מיס ובשכונות האלו, אדוני היושב ראש, עיריית ירושלים לא נותנת שום שירותים, מלבד אשפה.

אוסאמה סעדי: דיברת, נאדרה, על תברואה, המצב שם זה הרים של אשפה, ששם עיריית ירושלים נותנת לקבלן פרטי שהולך פעם פעמיים בשבוע, אוסף את האשפה, דרך קבלן פרטי שאולי כן יאסוף, לא יאסוף, וצריך לזכור שהאנשים האלה משלמים ארנונה לעיריית ירושלים.

יהודה גליק: אנחנו היום דנים בנושא החינוך, בוא לא נעסוק בנושא התברואה.

אוסאמה סעדי: אז בחינוך, אדוני היושב ראש, יש בג"ץ.

אוסאמה סעדי: בג"ץ קבע, נדמה לי שעזיז עד 2015 היה צריך לסיים את כל העניין הזה של הכיתות השכורות ואם לא, אז עיריית ירושלים חייבת, לפי פסק הדין הזה, לשלם להורים שלא מוצאים בחינוך הרשמי מקום, לשלם להם את השכר שהם משלמים במוכר לא רשמי או בפרטי.

אוסאמה סעדי: עיריית ירושלים לא עושה את זה.

אוסאמה סעדי: כבר היה דיון פה עם ראש העיר, עם המנכ"ל ואמרו כל הזמן שאין קרקע.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, כשרוצים למצוא קרקע לצרכים אחרים אז, כמו שאמרתי, בעיסאוויה ובא-טור, הפקיעו שם מעל 700 דונם ואין שם בעיה של מחסור בקרקע.

אוסאמה סעדי: גם מבחינת התכנים, אני אמרתי ואני חוזר ואומר, אי אפשר, אדוני היושב ראש להתנות, ואמר זימי בהגינותו, לפי הסכמי אוסלו, התאוג'יה הוא מוכר - - -

יהודה גליק: הוא לא אמר שהם מתנים.

יהודה גליק: הם לא מתנים כלום.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר לך, היום יש התניה בכמה בתי ספר, אנחנו שמענו ונפגשנו עם חלק מוועדי ההורים, היה אפשר להביא אותם ולשמוע אותם היום, ש"אם אתה עושה את הבגרות ומעביר את התלמידים בגרות, אנחנו נעביר לך תקציב, אם אתה לא מעביר בגרות אז אנחנו לא מעבירים לך תקציבים".

יהודה גליק: אנחנו תיכף נבקש את תגובת משרד החינוך ואת תגובת העירייה על הטענה הזאת.

אוסאמה סעדי: דיברתי עם שר החינוך, דיברתי עם השר לענייני ירושלים, זאב אלקין, אמרתי לו שיש טענות.

אוסאמה סעדי: חבל שוועדי ההורים לא מוזמנים פה, היינו מזמינים אותם.

אוסאמה סעדי: אני לא חבר בוועדת חינוך, אבל ראיתי שהדיון הזה הוא על נושא החינוך וחשוב לי הנושא הזה ואמרתי שאני מלווה את הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש, אדוני היושב ראש, יש מחסור קשה בכיתות, אפילו בחדרים השכורים, אפילו בראס ח'מיס ובכפר עקב ובסמיראמיס , הצפיפות שם היא נוראית.

אוסאמה סעדי: אנחנו נכנסנו לאיזשהו בית ספר, לארה, בכפר עקב, אלפי תלמידים בבניין ששכרו אותו, הוא אפילו לא בניין, הוא לא בית ספר, אבל שכרו אותו, אמרו, נתאים אותו ויהיה בית ספר, המצב הוא קטסטרופלי.

אוסאמה סעדי: אני מברך על הדיון הזה, אבל אני מבקש גם להזמין את הנציגים של ועד ההורים ולשמוע אותם.

יהודה גליק: אין לנו פה את נציגי ועד ההורים, אבל יש לנו פה את אביב טטרסקי, שהוא הכין לדעתי את הדוח הממצה ביותר על מערכת החינוך בירושלים המזרחית, הוא סיים אותו באוגוסט 2016 ואני בעקבותיו פניתי לקיום הדיון הזה.

יהודה גליק: הוא מדבר על 2,700 כיתות חסרות, כולל 700 מתוכן שהן כיתות לא תקניות, אז אביב, אל"ף, תן לנו כמה - - - הוא אומר 1,200 כיתת חסרות ו-200 בנינו כבר השנה אז זה נראה כאילו הכול נהדר, אתה מגיש דוח אחרי שבדקת ובחנת ואתה אומר שהמצב קטסטרופלי, אז אוסאמה את זימי, מי צודק, אביב?

יהודה גליק: "בין הפטיש לסדן", כך קראת לזה, אז עכשיו אתה בין הפטיש לסדן.

<אביב טטרסקי: אני חושב שגם זימי ולארה לא יתנו ציון מאוד מוצלח למצב.

<אביב טטרסקי: זה לא איזה עניין של ויכוח.

<אביב טטרסקי: בגלל ששאלת על זה אני אגיד כמה מלים על המצב הכללי ואז אני אנסה - - -

יהודה גליק: אבל להתמקד בחינוך.

<אביב טטרסקי: לא, המצב הכללי בחינוך.

<אביב טטרסקי: תראה, בעיניי, אם זה 2,700 או אם זה 1,200, זה לא באמת משנה.

<אביב טטרסקי: במקום להסביר למה אנחנו אומרים 2,700 ולמה אנחנו צודקים, נניח שחסרות רק 1,200 כיתות.

יהודה גליק: אבל הוא אמר ש-1,200 חסרות בגלל הבג"ץ, אבל בעצם התלמידים לומדים במוסדות פרטיים.

<אביב טטרסקי: אני אנסה לענות.

<אביב טטרסקי: אני יודע שבמנח"י, בוודאי לארה וזימי ובאופן כללי במנח"י, עובדים קשה כדי להתמודד עם המציאות הזאת, אבל מה שחסר לי, אנחנו הרי נפגשים כמה פעמים בשנה סביב הנושאים האלה ומה שחסר לי, זה תמיד מספרים כמה עשינו במנח"י, מנח"י מספרת כמה היא עשתה והיא עושה לצורך העניין הרבה, היא מספרת איך הבעיה, אבל אז, במקום לדפוק על השולחן ולהגיד, למרות שאנחנו עושים כל כך הרבה אנחנו לא יכולים לפתור את הבעיה, כי השאלה האמיתית זה לא כמה בנינו אלא מתי ה-1,200 כיתות האלו שחסרות או ה-2,700 כיתות שחסרות, מתי המחסור הזה יושלם.

<אביב טטרסקי: זה כולם יודעים, שבמדיניות הפוליטית הנוכחית זה לא יושלם ורק יילך וייעשה יותר ויותר גרוע.

<אביב טטרסקי: ראינו לפני חודש או שלושה שבועות, שכשלראש העיריה יש טענות כלפי הממשלה הוא אומר, "אני בכוחות עצמי לא יכול לספק את מה שצריך", אנחנו רואים איך הוא יכול לטפס על בריקדות וכאן הנושא הזה, שהוא נושא קרדינלי, משנה לשנה לשנה - - - אני הייתי מצפה, דווקא בגלל שאני יודע שזה חשוב לכם, שאתם תגידו, בלי תכניות מתאר, עניין סופר פוליטי, בלי תכניות מתאר בכפר עקב, בעראב א סוואחרה, בכל שכונה במזרח ירושלים, ילדים ימשיכו להסתובב ברחוב או בטוח ילדים לא יקבלו את מה שמגיע להם לפי חוק חינוך חינם, הם יצטרכו לשלם שכר לימוד יקר.

<אביב טטרסקי: זאת האמירה שצריכה לצאת מכם.

<אביב טטרסקי: זה אחת.

<אביב טטרסקי: שתיים, הערה קטנה לגבי העניין של הבגרות.

<אביב טטרסקי: תאוג'יה, בגרות ישראלית - - -

יהודה גליק: האם אתה מכיר את ההתניה שאוסאמה מדבר עליה, שהעירייה ומשרד החינוך טוענים - - -

<אביב טטרסקי: בשנה שנתיים האחרונות היו כמה פרסומים, גם בנושא של שיפוץ בתי ספר, שהמשרד לענייני ירושלים אמר בצורה רשמית, כספים לשיפוץ בתי ספר יילכו רק לבתי ספר שבהם יש בגרות ישראלית.

<אביב טטרסקי: היה עוד פרסום אחר, שאני כרגע לא זוכר אותו, אולי נסרין מהאגודה זוכרת, אבל כן, ואנחנו גם שומעים מהשטח, שומעים ממנהלים ושומעים מוועדי הורים.

<אביב טטרסקי: אולי מנח"י לא עושה את זה, אולי אלה כספים שמגיעים מן המשרד לענייני ירושלים, אבל יש את הלחצים האלה.

<אביב טטרסקי: אני רוצה להזכיר, לא להציע, אני רק רוצה להזכיר, בגלל שזו לא פעם ראשונה שמדברים על הדברים האלה ומדיון לדיון שום דבר לא משתנה, לכאורה כאן באנו לדבר על כמה סוגיות קונקרטיות שעלו מצדה של נאדרה, כאשר בשכונות מעבר לגדר המצב הוא חמור, שוב פעם, בגלל החלטה פוליטית של העירייה.

<אביב טטרסקי: ניר ברקת אמר כמה וכמה פעמים, "שכונות שמעבר לגדר לא מעניינות אותי.

<אביב טטרסקי: "

יהודה גליק: אבל העידו פה, גם נאדרה, שבחודשים האחרונים יש שינוי תפיסתי.

יהודה גליק: אני מברך על השינוי הזה.

יהודה גליק: אני מקווה שגם אתה מברך על השינוי.

<אביב טטרסקי: בוודאי.

<אביב טטרסקי: רק לזכור שלנאדרה יש כמה הצעות קונקרטיות.

<אביב טטרסקי: הבעיה הכללית היא בעיה מאוד חמורה, אבל אני לא שומע אף אחד שמציע איזושהי הצעה לפתרון.

<אביב טטרסקי: אולי כדאי גם להשאיר - - -

יהודה גליק: תיכף נשמע את אנשי משרד החינוך כי אני מאוד רוצה שמשרד החינוך יגידו לנו על תכנית לטווח ארוך, תכנית חומש, איך מטפלים את הפער הזה, כי אם יבנו 200 כשיש מחסור של 1,200 או של 2,000, הפער הזה לא ייסגר.

יהודה גליק: האם אתם נערכים לתכנית חומש או רב שנתית, לקביעת יעד שבעוד עשר שנים מהיום מצמצמים את הפער הזה?

<אביב טטרסקי: רק עוד הערה קטנה על המספר, פשוט בשביל הדיוק, כי שוב, אנחנו צריכים לא להציג את התמונה פחות קשה ממה שהיא.

<אביב טטרסקי: ה-200 כיתות לימוד זה לא 200 כיתות לימוד שנבנו, המספר שנבנה הוא הרבה יותר נמוך, הממוצע השנתי הוא 36 כיתות בשנה.

<אביב טטרסקי: נוסף על זה העירייה שוכרת כיתות לימוד.

<אביב טטרסקי: לגבי השכירות, דבר ראשון, העירייה עצמה אומרת, זו עלות הדירה, זה לא טוב לנו.

<אביב טטרסקי: דבר שני, היא שוכרת מבני מגורים, זה לא כמו כיתות לימוד תקניות.

<אביב טטרסקי: אם אנחנו רוצים לספור כמה כיתות תקניות יש במזרח ירושלים בבתי ספר וכך הלאה, המספר הוא אחר לגמרי.

יהודה גליק: תודה, אביב.

יהודה גליק: תגידו לי מי אלה שהצטרפו אלינו.

יהודה גליק: מה שמך?

<נסרין עליאן: נסרין עליאן, האגודה לזכויות האזרח.

יהודה גליק: וגבירתי, שהצטרפה, מה שמך?

<מיכל נחמיאס: מיכל נחמיאס מהמשרד לענייני ירושלים.

יהודה גליק: מיכל נחמיאס, המשרד לענייני ירושלים, אני אשמח להתייחסותך גם לטענות שהועלו כלפיכם, אבל נשמע קודם כל את אורה ואת נסרין, אם אפשר בקצרה כי אנחנו רוצים לשמוע עוד.

יהודה גליק: בבקשה, אורה.

<אורה חכם: אני רוצה לשאול שאלה קונקרטית אותך, כיו"ר שמנהל את הישיבה.

<אורה חכם: מה הסמכות של ועדת החינוך של הכנסת להורות או להשפיע או לכפות, הרי הם לא הכתובת, החבר'ה פה אינם הכתובת, הכתובת זה עיריית ירושלים - - -

יהודה גליק: לא, לא, אורה, שאלת את השאלה ואני רוצה להגיד.

יהודה גליק: תראי, התשובה לשאלה הזאת היא תשובה מאוד פשוטה.

יהודה גליק: אל"ף, לוועדה הזאת אין סמכות.

יהודה גליק: בי"ת, מניסיוני האישי, שאני בסך הכול שמונה חודשים חבר כנסת, הוועדה הזאת מצליחה לדחוף דברים.

יהודה גליק: תפקידה של ועדת הכנסת לבקר את העשייה של הממשלה.

יהודה גליק: נקודה אחרונה להערתך.

יהודה גליק: אין פה עירייה שחיה בוואקום, יש פה משרד ממשלה שאחראי על הדבר הזה ולכן כולם יצטרכו לתת את המענים לשאלות שאת תשאלי.

יהודה גליק: בבקשה, אורה.

<אורה חכם: אם כך אז אני שואלת את השאלה.

<אורה חכם: אני הייתי מצפה מאדוני יושב הראש ומחברי הכנסת שנמצאים כאן, שתתקבל החלטה של הוועדה שצריך לפחות בתוך שנה וחצי, להקים 500 כיתות מינימום.

<אורה חכם: בוא נגיד לא 1,200 ולא 2,000 אבל משהו ריאלי.

<אורה חכם: להתעלם מכל השאלות, מה אתה מעדיף, מה אתה לא מעדיף, אני מניחה שההורים תושבי ירושלים ילכו בדרך שטובה לילדיהם וילכו לתעודת בגרות, גם ישראלית וגם תאוג'יה, אני כך חושבת, אבל לא משנה מה אני חושבת - - -

יהודה גליק: אורה, בואי, אם תוכלי להוסיף דברים על משהו שלא נאמר.

יהודה גליק: שמעתי את ההערה הזאת.

יהודה גליק: האם יש לך מה להוסיף?

<אורה חכם: שום דבר.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: נסרין, בבקשה.

<נסרין עליאן: אני רוצה לחדד כמה נקודות.

<נסרין עליאן: דבר ראשון, מספר התושבים שמתגוררים בשכונות האלו הוא כמעט שליש מכלל התושבים הפלסטינים של מזרח ירושלים.

יהודה גליק: אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-60,000 תושבים.

<נסרין עליאן: 130,000 תושבים, אדוני.

יהודה גליק: בכפר עקב ובמחנה פליטים שועפט, יחד סדר גודל של 130,000.

<נסרין עליאן: שמתגוררים אך ורק בשכונות שמעבר לחומה הירושלמית.

<נסרין עליאן: זה מספר עתק.

<נסרין עליאן: מדובר שם בקיום של בערך, אם אני לא טועה, תחדדו אותי, כשלושה בתי ספר רשמיים סך הכול וכל השאר מוכר שאינו רשמי.

<נסרין עליאן: אין גנים בכלל באזור שהם רשמיים, אז אנחנו מדברים על מחסור ענק מבחינת הרשויות, הן משרד החינוך והן עיריית ירושלים, בקיום החובה שלהן לספק חינוך חינם לילדים האלה.

<נסרין עליאן: על אחת כמה וכמה כשמדובר בעוד 3,000 ילדים שמוסעים כל יום אך ורק משכונה אחת, השכונה של מחנה הפליטים שועפט, ולא מהשכונה של כפר עקב.

<נסרין עליאן: בגלל הבעיות הנלוות שהצטברו לאורך השנים בקלנדיה, הרבה הורים מעדיפים לא להסיע את ילדיהם מעבר למחסום של קלנדיה כי הוא הרבה יותר מסובך והרבה יותר מסורבל ודורש הרבה מעבר לזמן הנדרש במחסום של מחנה הפליטים שועפט.

<נסרין עליאן: זו נקודה ראשונה.

<נסרין עליאן: דבר שני, אני רוצה לדבר על המחסור של הכיתות.

<נסרין עליאן: הן מנכ"ל העירייה והן ראש עיריית ירושלים, היו נוכחים בדיון פה בוועדת החינוך והם הציגו מחסור של 2,000 כיתות במזרח ירושלים.

<נסרין עליאן: כיום מתנהלת עתירה בבג"ץ על מחסור של 2,000 כיתות במזרח ירושלים, בג"ץ של ועד ההורים של מזרח ירושלים, בנוסף לעוד 2,000 במגזר החרדי.

<נסרין עליאן: אז לדבר על 1,200, כך אתם הצגתם, גם במשרד האוצר, על מנת לממן לכם תקציב של 2,000 כיתות, אז למה עכשיו אנחנו מדברים על 1,200?

<נסרין עליאן: אני לא יודעת.

<נסרין עליאן: ייתכן שמדברים על 1,200 כיתות שחסרות לבנייה בעוד שיש עוד 700 עד 800 כיתות לא תקניות בבתי ספר במזרח ירושלים וכך אנחנו יכולים להגיע בערך ל-2,000 כיתות שחסרות.

<נסרין עליאן: אז חשוב לחדד שהמסגרת של המחסור היא הרבה יותר גדולה.

יהודה גליק: אני רק אעיר לך שגם בדוח שהכינו "עיר עמים" הם מדברים על מחסור בכיתות של תלמידים שלומדים במוכר שאינו רשמי, כדי להעביר אותם לרשמי, 1,300 כיתות.

יהודה גליק: מה שהם דיברו על השאר, זה 700 כיתות לא תקניות שצריך להחליף ו-670 כיתות נוספות שנדרשות לילדים בגיל חינוך חינם על פי נתוני הלמ"ס.

<קריאה: זה יותר מ-2,000.

<נסרין עליאן: אני אומרת לך את הנתונים הרשמיים שעיריית ירושלים הציגה בעצמה.

<נסרין עליאן: עד כמה וכמה מה שאומרים "עיר עמים", אני עוד יותר מצדדת, אבל אני מביאה לך את מה שכבר הוצג בוועדות במצגות של עיריית ירושלים.

<נסרין עליאן: זה דבר אחד.

<נסרין עליאן: דבר שני, לגבי הגנים, נקודה שכמעט לא דנו בה היום, אני לא יודעת אם בכלל זוכרים את החלטת טרכטנברג על כל מזרח ירושלים ועל אחת כמה וכמה לגבי השכונות מעבר לחומה.

<נסרין עליאן: החינוך טרום חובה כמעט ולא קיים באופן רשמי מבחינת מימון העירייה.

<נסרין עליאן: מספר מאוד מאוד מועט של גנים קיימים במזרח ירושלים ובכלל, מחסור של גנים.

<נסרין עליאן: הדבר הזה כולו יחד מביא לפריחה של המוכר שאינו רשמי באזור הזה.

<נסרין עליאן: פריחה של המוכר שאינו רשמי, יש לו יתרונות ויש לו חסרונות, אבל צריך להגיד דבר אחד, הוא יקר מאוד ולתושבים שרובם חיים מתחת לקו העוני, 78%, הוא עול, הוא לא רק יקר.

יהודה גליק: נאמר פה שחלקם הגדול בוחרים את זה מבחירה.

<אביב טטרסקי: אבל זה נאמר, על מה האמירה הזו מבוססת?

יהודה גליק: לדעתך, אביב, אם היה רשמי לכולם אז כולם היו הולכים לרשמי?

<אביב טטרסקי: אני אתן דוגמה שמכירים אותה היטב.

<אביב טטרסקי: ב-2015 - - -

יהודה גליק: סליחה, נסרין, אני מקווה שזה בסדר מבחינתך.

<אביב טטרסקי: בשכונת ג'בל מוכבר, שכונה של קרוב ל-30,000 תושבים, לא היה מעולם בית ספר תיכון רשמי לבנים.

<אביב טטרסקי: ועד ההורים שם מחויב וחזק, איתר מבנה שהעירייה תוכל לשכור.

<אביב טטרסקי: העיריה החליטה לעשות איזה שפלינג, ולא לפתוח תיכון לבנים.

<אביב טטרסקי: אמרה, לא, זה בסדר, יש תיכון מוכר שאינו רשמי.

<אביב טטרסקי: רק אחרי שוועד ההורים עלה על בריקדות, השבית את הלימודים - - -

יהודה גליק: אז פתחו.

<אביב טטרסקי: ואיפה הילדים לומדים?

<אביב טטרסקי: האם הם לומדים במוכר שאינו רשמי או ברשמי?

יהודה גליק: הבנתי.

<אביב טטרסקי: לעירייה מאוד נוח להגיד שהם רוצים ללמוד במוכר שאינו רשמי.

יהודה גליק: הבנתי, בסדר, הערה במקום, חשובה מאוד.

יהודה גליק: כן.

<נסרין עליאן: שתי נקודות אחרונות.

<נסרין עליאן: דבר ראשון, העניין של ההזנחה המתמשכת ובעצם השקיפות של כלל התושבים שחיים מעבר לחומה היא דבר שמתלווה כבר שנים, אני יכולה לראות אותו אפילו כמדיניות ברורה לגמרי, אין מה להסתיר מעבר לכך.

<נסרין עליאן: נאדרה וועדי התושבים המקומיים עושים מאמצים נלאים על מנת להתגבר על המציאות הלא הגיונית שלהם אבל עדיין זה לא יכול לפתור את הבעיות הרוחביות והשורשיות שקיימות הרבה שנים.

<נסרין עליאן: ועל אחת כמה וכמה כשמדובר בבג"ץ שכבר החליט וחייב את שתי הרשויות לספק את החינוך ועדיין, בתום חמש שנים לבג"ץ זה עדיין לא מתקיים.

<נסרין עליאן: נקודה אחרונה לגבי ההתניות ולגבי הבגרויות.

<נסרין עליאן: אני מתכתבת עם המשרד לענייני ירושלים בעניין הזה וגם עם משרד החינוך לגבי שתי נקודות עיקריות.

<נסרין עליאן: האחת זה ה-20 מיליון שקל שהמשרד לענייני ירושלים רצה לתת לשיפוץ בתי ספר, ויותר מאוחר הבנו שזה גם מעבר לשיפוץ, וגם משרד החינוך בעניין של השעות הדיפרנציאליות, שמכל מיני מקומות הבנו שיש התניה ללימוד בגרויות, על מנת לקבל את התקציבים האלה.

<נסרין עליאן: בהתכתבויות הבנו שקיימת תכנית מורחבת בין שלושת המשרדים על מנת לבחון, אולי אתם תסבירו גם אחרי זה בהרחבה, לבחון ולשדרג את מערכת החינוך בירושלים.

<נסרין עליאן: במסגרתה הם רוצים לתת יותר תקציבים לבתי ספר.

<נסרין עליאן: יחד עם זאת התכנית הזאת עדיין - - -

אוסאמה סעדי: איזה שלושה משרדים?

אוסאמה סעדי: זה המשרד לענייני ירושלים, חינוך ועירייה?

<נסרין עליאן: המשרד לענייני ירושלים, חינוך ועיריית ירושלים, נכון.

<נסרין עליאן: התכנית הזאת עדיין לא נחשפה בפנינו למרות שאני ביקשתי אותה כמה וכמה פעמים.

<נסרין עליאן: אני לא יודעת במה היא מותנית ומה היא כוללת.

יהודה גליק: תיכף אנחנו נשמע.

יהודה גליק: תודה רבה, נסרין.

יהודה גליק: לפני שאני עובר למשרדים, אני רוצה לשאול אותך, נאדרה.

יהודה גליק: התקציבים השנתיים שלך, שמיועדים לך, את מקבלת את כל התקציבים שמיועדים?

יהודה גליק: כל מה שמובטח לך?

יהודה גליק: כל מה שקיים מגיע אלייך?

<נאדרה ג'אבר: לא, החלטת ממשלה מ-2006 לתקציב המינהל הקהילתי עוטף ירושלים הייתה שהתקציב הוא 18 מיליון, אבל בפועל מהשנה הראשונה לא ראינו את התקציב הזה ומהשנה הראשונה התנהלנו עם תקציב שהוא מיליון שקל שוטף רק לתחזק את - - -

יהודה גליק: איפה נעלמו 17 מיליון?

יהודה גליק: תיכף אנחנו נבקש ונקבל תשובות.

אוסאמה סעדי: נעשה ועדת חקירה על ה-17 מיליון.

<נאדרה ג'אבר: לא, אני אגיד לכם איך.

<נאדרה ג'אבר: עוד מיליון שקל לתשתיות ושיפור כבישים וכל השאר זה תקציבים למשל לחינוך ואשפה וכו' - - -

יהודה גליק: שלא עובר דרכך.

<נאדרה ג'אבר: נכון.

יהודה גליק: תקציב הפעילות שלך הוא מיליון שקל, אבל בעצם אמורים להיות 18 מיליון שקל למנהלת.

יהודה גליק: אנחנו תיכף נשאל את העירייה אם זה מגיע.

<נאדרה ג'אבר: כן, אני אומרת את זה ממש בפה מלא.

<נאדרה ג'אבר: אם התקציב היה עובר אליי ישירות אני הייתי מנצלת אותו 100% - - -

יהודה גליק: לְמה?

<נאדרה ג'אבר: לייעוד שלו.

<נאדרה ג'אבר: התקציב לא היה הולך לקבלנים ולקבלני משנה והסעות וכו'.

<נאדרה ג'אבר: הייתי מנצלת את התקציב הזה - - -

יהודה גליק: מה היית עושה עם התקציב?

יהודה גליק: לא הבנתי.

<נאדרה ג'אבר: אל"ף, התשתיות, הכבישים - - -

יהודה גליק: הבנתי.

יהודה גליק: מה עם חינוך בלתי פורמאלי?

יהודה גליק: מתקיים אצלכם?

יהודה גליק: תגידי כמה מלים על החינוך הבלתי פורמאלי אבל אני ממש רוצה לשמוע את אנשי משרד החינוך והמשרד לענייני ירושלים.

<נאדרה ג'אבר: אני רשמתי ארבע נקודות ואני אגיד אותן רק בנקודות.

<נאדרה ג'אבר: לגבי איתור שטחים, אפשר לאתר שטחים ולהכשיר אותם.

<נאדרה ג'אבר: לפחות בשני המקרים שהיינו מעורבים באיתור השטחים המבנים היו בסדר והוכשרו ועכשיו הם עובדים כמבנים הכי טובים בשכונות.

<נאדרה ג'אבר: מאוד חשוב להגיד שהבעיה של ההסעות היא לא רק המחסום.

<נאדרה ג'אבר: המחסום הוא בעיה בכלל, אבל להגיע למחסום, בגלל התשתיות, בגלל העומס, בגלל התנאים שם, היא הבעיה.

יהודה גליק: האיסוף של התלמידים מתוך היישוב.

<נאדרה ג'אבר: נכון, נכון.

<נאדרה ג'אבר: לכן אנחנו גם מנסים, יש את התכנית של כביש צמוד גדר בשתי השכונות, הוא בשלב מאוד מתקדם, הוא יהיה לתחבורה הציבורית והסעות הילדים.

<נאדרה ג'אבר: זאת אומרת אנחנו מנסים כל הזמן למצוא את הפתרונות יחד עם התושבים.

יהודה גליק: ברור, אוקיי.

יהודה גליק: הנקודות הבאות, תגידי לנו כי אנחנו רוצים ממש להספיק.

<נאדרה ג'אבר: הבגרויות.

<נאדרה ג'אבר: אני יודעת שבשכונות שלי יש בערך 300 תלמידים שהם בתכנית הבגרות, אבל זה מבחירה.

<נאדרה ג'אבר: לקחו כיתות מבית הספר ומבחירה - - -

יהודה גליק: את לא מכירה את ההתניות והכפייה על תלמידים ללמוד בגרות.

<נאדרה ג'אבר: לא, אני לא מכירה.

יהודה גליק: אוקיי, תיכף נשמע.

יהודה גליק: נקודה אחרונה.

<נאדרה ג'אבר: אם התקציב יעבור אליי ישירות אני ח ושבת שאנחנו נוכל להכניס את השיפור לשכונות עוטף ירושלים.

יהודה גליק: שיפור של מה?

<נאדרה ג'אבר: של כל התנאים, הפיזיים, החינוכיים, מוסדות החינוך, הכול.

יהודה גליק: תודה, נאדרה.

יהודה גליק: אני רוצה לשמוע את אנשי משרד החינוך.

יהודה גליק: נשאלו פה שאלות גם על מחסור, לא של עשרות כיתות, אלא מאות כיתות ואולי אפילו אלפי כיתות.

יהודה גליק: הדבר הזה לא ייפתר באמצעות 36 כיתות לשנה.

יהודה גליק: האם יש תכנית אב או תכנית חומש או תכנית רב שנתית, כדי להתגבר על הפער הזה?

יהודה גליק: הפער הזה הוא פער עצום.

יהודה גליק: דיברו פה מלים יפות על מוכר שאינו רשמי, אנחנו יודעים בדיוק מה זה, אנחנו יודעים בדיוק מה מלמדים.

יהודה גליק: התלמידים שם לא הופכים להיות ציוניים אוהבי ישראל, לא שהם חייבים להיות ציונים אוהבי ישראל, אבל אנחנו יודעים שיש שם - - - אתם יודעים מה, לא ניכנס לתוכן הזה.

יהודה גליק: היינו שמחים שהתלמידים האלה, בהתאם להחלטת בג"ץ, ילמדו בתוך מוסדות רשמיים, אז נשמח לשמוע אתכם.

יהודה גליק: בינתיים הצטרף אלינו חבר כנסת שהוא גם היה פעם חבר עיריית ירושלים, מיכאל מלכיאלי, אם תרצה להתייחס אז נשמח, אבל אני מאוד רוצה לשמוע את אנשי משרד החינוך, נמצאים פה יפה ווחיד ופארס.

<יפה ישר: אני, ברשותך, אתן לכם רקע לגבי מה שקורה בשנה וחצי שנתיים האחרונות.

יהודה גליק: אגב, במדינת ישראל הייתה החלטת ממשלה על 15 מיליארד שקל תוספת לאוכלוסייה הערבית, זה לא קשור לירושלים?

<יפה ישר: לא קשור לירושלים.

יהודה גליק: לא קשור לירושלים.

יהודה גליק: לא מגיע אפילו שקל?

<יואב זמרן: היא נחשבת עיר מעורבת והתקציב הזה הוא רק ליישובים ערביים.

<יפה ישר: לפני כשנה וחצי שנתיים הוקם שולחן עגול אצל המשנה למנכ"לית, בהנחיית השר ומנכ"לית המשרד.

<יפה ישר: בשולחן העגול הזה, שהמטרה שלו היא מזרח העיר ותיכף אני אפרט את ההיבטים, יושב הבינוי, יושב הפיקוח על המחוז, מינהל חברה ונוער, שפ"י, כל ההיבטים, כולל המשרד לירושלים וכולל עיריית ירושלים עם מנח"י.

<יפה ישר: במטרה לקדם את החינוך בירושלים הוכנסו לעבודה עשרה מפקחים נוספים למזרח ירושלים.

<יפה ישר: את כל השכונות בירושלים חילקנו לפי אזורי פיקוח, כשיש מפקח אחד על כל רצף גיל בכל שכונה, שהוא אחראי גם על הרשמי וגם על המוכר שאינו רשמי באותה שכונה, כולל כפר עקב וכולל מחנה פליטים שועפט.

<יפה ישר: זאת אומרת, למפקח כולל היום המפתח הוא 1 ל-25 בתי ספר ובגני הילדים 1 ל-150 גני ילדים, מה שקורה גם - - -

יהודה גליק: אבל הוא מפקח על מה שנלמד בתוך בתי הספר, השאלה שאני שואל היא האם הוא אחראי על זה שחסרות 2,000 כיתות?

<יפה ישר: לא, לא.

<יפה ישר: הוא לא אחראי על זה שאין 2,000 כיתות, אבל כשאתה מדבר על חינוך מוכר שאינו רשמי, ואני מתייחסת גם לטענות שעלו בפנייה כאן, אז אם אני אתחיל בסיפור של גני ילדים במוכר שאינו רשמי, אז מבחינת ילדים ונמצא כאן גם פארס, מנהל אגף רישוי, על מנת לקבל רישיון לפתיחת מוכר שאינו רשמי, אם זה גן ילדים או בית ספר, אחד מהתהליכים שקורים הוא שמפקח צריך להגיע ולראות בעיניים את המוסד, לראות את הסביבה אם היא מתאימה, את הציוד, הכשרה של מנהל או הכשרה של גננת, תכניות עבודה, הכשרה של מורים, בעצם את כל הסביבה הפדגוגית שהיא מתאימה ואז הוא ממלא את חוות הדעת וממליץ לאשר או לא.

יהודה גליק: זה מאה אחוז, אבל הם טוענים שאין גני ילדים בכלל.

<יפה ישר: רגע, במחנה פליטים שועפט יש 100 גנים מוכר שאינו רשמי בפיקוח של המשרד.

<נאדרה ג'אבר: יש תחרות בין גני הילדים טרום חובה - - -

<קריאה: במוכר שאינו רשמי.

יהודה גליק: במוכר שאינו רשמי.

יהודה גליק: אין רשמי.

<יפה ישר: מה שאני אומרת לך שמבחינת המשרד, ואני כאן בכובע של המשרד, אנחנו מפקחים גם על הרשמי וגם על המוכר שאינו רשמי באותה מידה.

<יפה ישר: זה מבחינתנו.

<יפה ישר: אני רוצה להתייחס למה שעלה כאן, אחד מהדברים ששמנו לנו בשולחן העגול זה לימודי השפה העברית לתלמידי מזרח העיר, על מנת שיוכלו להשתלב, הן בתעסוקה, הן באקדמיה ובכלל בחברה.

<יפה ישר: אחד הדברים שעשינו, העברנו מהתקציב הדיפרנציאלי של המשרד לכל בתי הספר הרשמיים במזרח ירושלים, לא משנה אם הם מלמדים תאוג'יה או תכנית ישראלית, העברנו להם תקציב של שעות על מנת לתגבר את לימודי העברית.

<יפה ישר: מכיתה א' ועד כיתה ט', שעתיים שבועיות לכל כיתה.

<יפה ישר: דבר נוסף, התכנית הישראלית היא כל הזמן כאופציה.

<יפה ישר: היא ממש לא באה כאיזושהי הנחיה או כחיוב לאף אחד.

<יפה ישר: יש בתי ספר שמלמדים בהם תאוג'יה, אבל קיים מסלול של התכנית הישראלית ויש בתי ספר שיש את התכנית הישראלית כבית ספר שלם.

<יפה ישר: לגבי התכנית שכאן ציינה נסרין, אני גם הייתי חלק מאלה שניסחו את התשובה, ברגע שהיא תנוסח סופית היא גם תעבור אליכם.

<יפה ישר: אנחנו לא משאירים אותה אצלנו.

יהודה גליק: יש לכם צפי לגבי מתי היא תנוסח?

<יפה ישר: אני לא רוצה לענות עכשיו עם תאריך יעד, אבל בוא נגיד שהיא בשלבים - - -

יהודה גליק: את מדברת על התכנית הדיפרנציאלית שהיא דיברה עליה.

<יפה ישר: אנחנו עובדים בשולחן העגול על התכנית.

<יפה ישר: אנחנו ממוקדים במזרח ירושלים מכל ההיבטים, לשם כך אנחנו מגבשים תכנית על מנת לבדוק את התכנון והביצוע עם מדדי הצלחה וכו'.

<יפה ישר: התכנית הזאת בתהליכי גיבוש סופיים, כולל הלשכה המשפטית - - -

יהודה גליק: האם היא תהיה להערכתך, מסוימת, כבר בשנת הלימודים הבאה?

<יפה ישר: אנחנו כבר התחלנו ליישם לפני שהיא גובשה.

<יפה ישר: הכנסנו מפקחים, שעות עברית, כל מה שאמרתי לך.

<יפה ישר: מושקעים שם הרבה מאוד משאבים ואני חושבת שגם השטח רואה את זה.

<יפה ישר: אנחנו פותחים מסלולי הסמכות למורים.

<יפה ישר: דיברו כאן על כך שהמורים בעלי תעודה של מכללות או מוסדות לא ישראלים ואנחנו עוזרים להם בעניין של ההסמכה.

<יפה ישר: אנחנו עושים המון פעולות בכל מיני היבטים על מנת לסייע ולקדם את החינוך במזרח העיר.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: פארס, אתה רצית להוסיף משהו?

<פארס טוויל: רק רציתי להגיד שחינוך מוכר שאינו רשמי, דווקא במזרח העיר, מקבל גם מבחינה תקציבית לא מעט אבל גם מבחינת פיקוח, בטיחות, בריאות, המבנים - - -

יהודה גליק: על ה-20% הפרטיים אתם לא מעורבים בכלל.

<פארס טוויל: אני לא יודע מה זה פרטיים, אני חושב שהתכוונו פה - - -

יהודה גליק: דיברו על אונר"א וואקף.

<פארס טוויל: בהגדרה התכוונו לוואקף ואונר"א, אבל שאר המוסדות, מוכר שאינו רשמי, כולם מוכר שאינו רשמי, גם התיכונים הם מוכר שאינו רשמי.

יהודה גליק: מיכל נחמיאס, המשרד לענייני ירושלים.

יהודה גליק: הייתה פה טענה שאתם מתנים את הסיוע בשיפוץ בבגרות ישראלית, למרות שההורים - - -

אוסאמה סעדי: לא רק בשיפוץ אלא בהעברת תקציבים.

יהודה גליק: כל העברת התקציבים שלכם מותנית בזה שההורים יוותרו על התאוג'יה לטובת הבגרות.

אוסאמה סעדי: לא ההורים, שבית הספר יעבור לבגרות.

יהודה גליק: כן, שבית הספר יעבור ללימודי בגרות ישראלית ולא תאוג'יה.

<מיכל נחמיאס: אני אחלק את התשובה שלי לשני חלקים.

<מיכל נחמיאס: דבר ראשון, הטענות האלה, אנחנו מכירים אותן, אנחנו משיבים על כולן, נסרין מכירה את התשובות, כתבנו לה, לדעתי, ארבע פעמים.

<מיכל נחמיאס: ברגע שתגובש תכנית כללית אנחנו נציג אותה, אין לנו מה להסתיר, אבל הדברים האלה הם מטבע הדברים לוקחים זמן - - -

יהודה גליק: אמר אביב שהיה פרסום רשמי שלכם.

<מיכל נחמיאס: לא, לא היה פרסום רשמי שלנו, אלו היו שמועות - - -

אוסאמה סעדי: אבל אין הכחשה, את לא מכחישה פה - - -

יהודה גליק: היא כן מכחישה.

<מיכל נחמיאס: לא, לא, אני אומרת - - -

אוסאמה סעדי: אני שמעתי אותה טוב מאוד.

אוסאמה סעדי: היא אומרת, אנחנו בינתיים מגבשים תכנית, אבל היא לא אמרה שאין דבר כזה.

<קריאה: לא, היא גם אמרה - - -

יהודה גליק: בואו נשמע.

יהודה גליק: מיכל, מיכל, בואי, תגידי, קודם כל תגידי מה את אומרת.

יהודה גליק: חברים, חברים, אני מבקש.

יהודה גליק: תנו בבקשה למיכל לומר מה שהיא אומרת.

<מיכל נחמיאס: תודה.

<מיכל נחמיאס: יפָה מיישמת תכנית אחרת, היא דיברה על תקציב דיפרנציאלי, התכנית שאת פנית אלינו עליה היא תכנית אחרת.

<מיכל נחמיאס: אנחנו לא מיישמים משהו שעדיין לא גובש, אז בכל זאת אנחנו - - -

יהודה גליק: איפה נמצאת התכנית שלכם?

<מיכל נחמיאס: אנחנו מגבשים עכשיו תכנית שבעצם מתגברת את מערכת החינוך במזרח ירושלים.

<מיכל נחמיאס: אנחנו בשלבי גיבוש - - -

יהודה גליק: מתגברת בשעות או מתגברת בשיפוץ?

<מיכל נחמיאס: גם וגם.

<מיכל נחמיאס: כיוון שהיא לא מגובשת עד הסוף - - -

אוסאמה סעדי: יש לכם תקציב נפרד לזה?

<מיכל נחמיאס: אנחנו מנסים למנף תקציבים נוספים, נכון.

<מיכל נחמיאס: אנחנו מנסים.

<מיכל נחמיאס: יש צורך אדיר במזרח ירושלים, אתם מכירים אולי יותר ממני אפילו, אין מספיק תקציבים - - -

אוסאמה סעדי: זה מחוץ למשרד החינוך?

אוסאמה סעדי: אני לא מבין את זה.

<מיכל נחמיאס: לא, אנחנו בשיתוף עם משרד החינוך, אבל אנחנו מנסים למנף תקציבים עם משרד האוצר, אנחנו פונים אל משרד האוצר - - -

יהודה גליק: בשביל זה קיים משרד ייעודי שתפקידו, כמו שמשרד הקליטה מקדם עולים כך משרד ירושלים מנסה למנף תקציבים לטובת ירושלים.

אוסאמה סעדי: אני רק מברר את העובדות.

<מיכל נחמיאס: אין בעיה.

<מיכל נחמיאס: בדיוק, מנסים למנף - - -

<נאדרה ג'אבר: עוטף ירושלים בתכנית שלכם?

<מיכל נחמיאס: אנחנו לא סיימנו לגבש אותה, ברגע שהיא תגובש - - -

יהודה גליק: מתי להערכתך היא תגובש, מיכל?

<מיכל נחמיאס: שוב, אני מצטרפת כאן ליפה, כיוון שאלה דברים שלוקחים זמן ואנחנו גם בודקים הכול - - -

יהודה גליק: סדרי גודל.

יהודה גליק: חודשים, שבועות, שנים.

אוסאמה סעדי: לו"ז.

אוסאמה סעדי: מהו הלו"ז המתוכנן?

<יואב זמרן: זאת אותה תכנית.

<יואב זמרן: בתוך השולחן העגול הם יושבים ולכן באותה תכנית בעצם תהיה תשובה אחת.

יהודה גליק: אוקיי, אבל העמדה הרשמית של מדינת ישראל כפי שאתם מסכימים - - -

אוסאמה סעדי: התכנית הזאת, מתי - - -

יהודה גליק: לפחות עמדת הוועדה בכל אופן, לדעתי, שכיוון שבאופן חוקי תלמידים לומדים תאוג'יה או לומדים בגרות לפי בחירתם, אין להפלות בין תלמיד לתלמיד לפי בחירתו.

<מיכל נחמיאס: בוודאי.

<מיכל נחמיאס: חזקה עלינו שאנחנו פועלים בצורה נקיית כפיים והכול, זה נצא מנקודת הנחה.

<מיכל נחמיאס: ברגע שהתכנית תגובש, והיא מגובשת עם כל הלשכות המשפטיות, אז אנחנו נפרסם אותה.

<מיכל נחמיאס: אנחנו גם אמרנו לנסרין - - -

יהודה גליק: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: האם אחד מהשיקולים של התכנית המתגבשת הוא העניין של הבגרות והבגרות - - -

יהודה גליק: הם אמרו שלא.

אוסאמה סעדי: לא, היא לא אמרה שלא, היא אמרה בינתיים אנחנו מגבשים תכנית.

<יפה ישר: אני חייבת לומר, אתה יודע, ציין כאן זימי מעיריית ירושלים שהעירייה יצאה בסקר הורים ובסקר ההורים אומרים שהם רוצים את התכנית הישראלית כאופציה.

<יפה ישר: יש לנו אחוזים מאוד גדולים.

אוסאמה סעדי: אני מכבד את רצון ההורים ואני האחרון שאני אערער על רצון הורים, אבל להתנות ובכוח - - -

יהודה גליק: לא, לא.

אוסאמה סעדי: אם ההורה רוצה לשלוח אותו לבגרות ישלח אותו לבגרות, אבל אם משרד מתנה העברת תקציבים בזה שילָמדו את הבגרות, לזה אני מתנגד.

יהודה גליק: אוקיי, גם אני.

<יפה ישר: לא, אין התניה.

יהודה גליק: אין התניה.

יהודה גליק: גמרנו.

אוסאמה סעדי: אני לא שמעתי הכחשה.

יהודה גליק: הם אותה מדינה.

אוסאמה סעדי: אבל מדינת ישראל מדברת בכמה קולות.

יהודה גליק: לא, אבל הם יושבים באותה ועדה.

<מיכל נחמיאס: אבל אנחנו לא נוציא תשובות שונות בינתיים.

<מיכל נחמיאס: לפעמים המדינה, עד עכשיו אנחנו - - -

יהודה גליק: במקרה הזה אני לא שמעתי תשובות שונות.

<מיכל נחמיאס: התכלית של התקציבים הנוספים זה לשפר את מערכת החינוך במזרח ירושלים.

<מיכל נחמיאס: אם אנחנו נענים פה לרצונות של הורים באמצעות בגרות ישראלית זה יכול להיות אפיק אחד, אנחנו לא שוללים שום דבר, אנחנו מנסים לשפר.

יהודה גליק: תודה רבה.

<מיכל נחמיאס: סליחה, אני רק אציין עוד משהו לגבי תקציבים שדיברת עליהם בהחלטת הממשלה של 15 מיליארד, יש החלטת ממשלה נוספת ייעודית למזרח ירושלים, 1775, שגם משפרת את החינוך אבל עוד תשתיות נוספות במזרח ירושלים.

יהודה גליק: מהם סדרי הגודל של התקציב?

<מיכל נחמיאס: 200 מיליון.

יהודה גליק: שמיועדים למזרח ירושלים.

<קריאה: 40 מיליון רק לחינוך.

<יואב זמרן: לחינוך, כן.

<מיכל נחמיאס: היא בוודאי כוללת הכול, אז אנחנו מנסים בעצם למנף אותה.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: חבר הכנסת מלכיאלי, רצית להוסיף משהו?

מיכאל מלכיאלי: כן.

אוסאמה סעדי: החינוך במגזר החרדי מצוין.

מיכאל מלכיאלי: על זה אני אדבר.

יהודה גליק: כיוון שאין תלמידים חרדים, לא בכפר עקב ולדעתי גם לא במ"פ שועפט אז לכן אם יש לך - - -

מיכאל מלכיאלי: אבל יש לנו תכנון גם לגבי - - -

יהודה גליק: הייחוד של הכנסת הוא שגם אנשים עם כיפה סרוגה שהם ג'ינג'ים יכולים לדבר על אוכלוסייה ערבית.

אוסאמה סעדי: אבל הוא לא ג'ינג'י.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר ככה, הגעתי לדיון בגלל שאני בחדר ישבתי וצפיתי וראיתי את השאלות שאתה שאלת ושאלת נכון, על המחסור החמור בכיתות - - -

אוסאמה סעדי: אז אמרו שגם במגזר החרדי.

מיכאל מלכיאלי: גם במגזר החרדי ובוודאי גם במגזר הערבי ואני רוצה לומר לך את הדבר הבא, מינהל חינוך, וזימי יושב כאן, עושים עבודה, באמת עבודה טובה.

מיכאל מלכיאלי: בסוף, אם הוועדה רוצה להביא משהו לפועל, הקריאה צריכה לצאת למשרד החינוך ולמשרד האוצר, יש להם תכניות.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך, יש להם תכניות לכסות את כל האלפים שמדובר בהם, גם במגזר החרדי וגם במגזר הערבי, בסוף השאלה היא כסף וכשמשרד החינוך בא בתחילת השנה לעירייה ואומר, "לכם מוקצות השנה 120 כיתות", כשהצורך רק בציבור החרדי הוא 400 כיתות, אתה מבין שבסוף אנחנו מגדילים את הפער ואת הפיגור משנה לשנה.

מיכאל מלכיאלי: ואני חייב להגיד משהו למה שחברי אמר על המגזר החרדי, אתמול היה בוועדת תכנון בעיריית ירושלים דיון על הציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: יש עשרות כיתות במגזר החרדי שחיים בתוך מרתפים ומקלטים בדיוק בגלל הבעיה הזאת, בדיוק כמו המגזר הערבי.

יהודה גליק: טוב, חברים.

יהודה גליק: אביב, כן.

יהודה גליק: רק בגלל שאני אוהב אותך אתה מקבל זכות דיבור פעם שנייה.

<אביב טטרסקי: פרוטקציה, תודה.

<אביב טטרסקי: לגבי החינוך המוכר שאינו רשמי, שתי הערות.

<אביב טטרסקי: אחת, אי אפשר מצד אחד להגיד שאין גני ילדים כי אין מקום ואין מבנים ומצד השני, יש 100 גני ילדים מוכר שאינו רשמי.

<אביב טטרסקי: זאת אומרת שיש את המקום וצריך להתאמץ יותר בשביל לתפוס את המקום הזה ולפתוח בו את הכיתות או את גני הילדים הרשמיים.

<אביב טטרסקי: זה אחת.

<אביב טטרסקי: שתיים, יפה, העניין של מוכר שאינו רשמי זה לא רק שאלה של אם זה מפוקח או לא מפוקח.

<אביב טטרסקי: לילדים במזרח ירושלים מגיע חינוך חינם, זו אחריות שלךְ פחות או יותר הראשונה, אז להסתפק בזה שאת שולחת לשם מפקח ופתרנו את הבעיה – לא.

<אביב טטרסקי: במזרח ירושלים פחות תלמידים מקבלים חינוך חינם מאשר תלמידים שנאלצים לשלם עבור חינוך.

אוסאמה סעדי: יש לי הצעה לסכם, הואיל ומתגבשת פה תכנית, גם בין שלושת הגופים וגם משרד החינוך - - -

יהודה גליק: ברגע שתהיה מוכנה שיציגו אותה בוועדה.

אוסאמה סעדי: לפני שיאשרו אותה ולפחות כשהיא תהיה סופית - - -

יהודה גליק: כשתהיה סופית ולפני אישור, נא להביא אותה לוועדה.

יהודה גליק: אפשר לבקש את הדבר הזה?

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: אנחנו כמובן לא מיצינו את כל הנושא.

יהודה גליק: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע לפה היום.

יהודה גליק: אנחנו יודעים שאתם במשרד החינוך ואתם בעירייה ואתם במשרד לירושלים עושים כמיטב יכולתכם, אבל אני רוצה שני משפטים.

יהודה גליק: אל"ף, לפני שנה היה פה דיון, ב-1.2.2016 על נושא של מחסור בכיתות לימוד במזרח ירושלים.

יהודה גליק: תקשיבו טוב.

יהודה גליק: השר אומר, שר האוצר, השר לענייני ירושלים, שר החינוך, וראש עיריית ירושלים, הם מסכימים, "אין בעיה תקציבית לבנייה.

יהודה גליק: עם זאת, כדי לפתור את הבעיה הוועדה קוראת לנקוט בצעדים אחרים ככל שיידרש, כדי לסגור את הפער".

יהודה גליק: תראו, חברים, יש פער בכיתות לימוד במזרח ירושלים שהוא רחוק מלהיסגר, אפילו יותר מ-400 כיתות שדיברתָּ, מלכיאלי, על הציבור החרדי, 2,000 כיתות, אפילו 1,200.

יהודה גליק: חברים, אי אפשר יהיה לפתור את הדבר הזה עם פלסטר ואקמול.

יהודה גליק: לכן אני רושם לפניי כך את מסקנות הוועדה.

יהודה גליק: ראשית, הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להכין תכנית אב רב-שנתית לסגירת הפער באיזה טווח שתגידו כמה זמן ייקח, תגידו שלוש שנים, תגידו חמש שנים, תגידו עשר שנים - - -

<יפה ישר: יש תכנית.

יהודה גליק: תכנית שמיושמת לסגירת הפער?

יהודה גליק: תוך כמה שנים?

<יפה ישר: בטח שיש.

יהודה גליק: תוך כמה שנים התכנית הזו?

אוסאמה סעדי: יש כסף לכל התכנית?

<יואב זמרן: זה מתחלק לשני חלקים, אחת, אנחנו ביקשנו הלוואה של מיליארד שקל בשביל לסגור את הפער של כיתות הלימוד בכלל המגזרים.

<יואב זמרן: זה מהלך אחד שנערכנו אליו, בנינו מִנהלת כיתות בשביל לטפל בעניין הזה.

<יואב זמרן: במקביל, יש עשייה שאנחנו עסוקים בתפיסת קרקע על מנת שנוכל לבנות.

<יואב זמרן: לכן אני אומר, מבחינת העניין, פעם אחת, במסגרת דיוני התקציב שיש עכשיו בין האוצר לבין העירייה, יש מעבר לדיון התקציבי גם - - -

יהודה גליק: בוא, זימי, מבחינתי אני פונה עכשיו למשרד המיועד.

יהודה גליק: אני מבקש, הוועדה מבקשת.

יהודה גליק: קודם כל, אני קורא ולצערי מסקנות הוועדה מלפני שנה כמעט לא השתנו.

יהודה גליק: הוועדה התאכזבה לשמוע ששוב, למרות הדיון בשנה שעברה, מצבה של מערכת החינוך במזרח ירושלים בסוגיית הבינוי, לא התקדם, על אף החלטת בג"ץ, והמצב טרם התקדם לשביעות רצוננו.

יהודה גליק: הוועדה קובעת שיש להשלים את הפער המחפיר של המחסור האדיר בכיתות לימוד במזרח ירושלים ולכן אנחנו מבקשים שתוך חודשיים תציגו בפני הוועדה תכנית מפורטת רב שנתית לסגירת הפער.

יהודה גליק: אתם אומרים שיש תכנית, תשלפו אותה ותציגו את התכנית, כולל מה תכניות היישום שלה, האם היא תכנית בשמים או שהיא תכנית ברת יישום.

יהודה גליק: אנחנו מבקשים שלא תהיה שום התניה בתקציבים שיעברו למזרח ירושלים, להפלות בין הורים שמבקשים בגרות ובין הורים שמבקשים תאוג'יה.

יהודה גליק: יחד עם זאת, אם אכן הנתונים הם שההורים רוצים עוד בגרות אז לדאוג שבאמת יתאפשר לכל תלמיד שהוריו רוצים שיעשה בגרות, שיוכל לעשות בגרות.

יהודה גליק: מעבר לכך, אני רוצה לציין, אני לא ציינתי את זה, אבל לכל הסיפור הזה אני נחשפתי כשסיירתי במזרח ירושלים עם ארגון שנקרא "אם אשכחך", ארגון שעורך סיורים כדי לעורר את המודעות לנושא הזה.

יהודה גליק: אני רוצה גם להתייחס לנקודות שאתם העליתם, אל"ף, השולחן העגול, כפי שהציע אוסאמה סעדי, ברגע שהתכנית לקראת גיבוש סופי, אנחנו מבקשים שהתכנית תובא לפני הוועדה.

יהודה גליק: לנושא של גני ילדים בנפרד.

יהודה גליק: אנחנו מבקשים לקבל תכנית גם לגבי הנושא הזה, איך אנחנו מקדמים את המחסור בגני ילדים.

יהודה גליק: מעבר לכך, אנחנו בהחלט שמחים ורוצים לראות שמתפתח הכביש צמוד הגדר שיפתור את בעיית ההסעות.

יהודה גליק: תשתיות לא קשור אליכם.

יהודה גליק: אני מודה לכל מי שהגיע.

יהודה גליק: תודה רבה לך, אוסמה סעדי, תודה רבה, מיכאל מלכיאלי, ותודה רבה לכל המשתתפים.

יהודה גליק: תודה רבה לך, המנהלת, ותודה רבה לכן, הקלדניות ושפע טוב לכולם.