ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 357, 2017-02-07 11:00

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: ה-7 בפברואר 2017, י"א בשבט תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא, נוער למען גלישה בטוחה – לציון יום אינטרנט בטוח בכנסת.

יעקב מרגי: היום הוא גם יום זכויות בעלי החיים בכנסת.

יעקב מרגי: הוועדה קיימה בבוקר דיון על זכויות בעלי החיים ומחסור לכאורה בסטודנטים לווטרינריה ואנחנו כרגע נמצאים בדיון של יום אינטרנט בטוח בכנסת, שמובילה אותו חברת הכנסת רויטל סויד שמחויבת לנושא.

יעקב מרגי: הוועדה כבר קיימה דיון אחד בסוגיה הזו השנה.

יעקב מרגי: אני, ברשותכם, מעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת, לאחר מכן נפתח דיון ונראה מה אנחנו יכולים לשפר עוד ועוד מדיון לדיון.

יעקב מרגי: אין ספק שהמודעות הולכת וגדלה, אם בעבר חשבנו שהמרחב האינטרנטי יכול להיות חופשי, בטוח ולתת לילדים שלנו, לבני הנוער, להתנהל שם, אז מסתבר שזו זירה אמנם איכותית, טובה, נדרשת, נצרכת, אבל היא לא הכי בטוחה ואנחנו צריכים לעשות הכול כדי שבני הנוער והילדים שלנו יהיו מוגנים ובטוחים.

יעקב מרגי: בבקשה.

רויטל סויד: בוקר טוב לכולם.

רויטל סויד: תודה רבה לך, חברי, חבר הכנסת מרגי, יושב ראש הוועדה, על קיום הדיון ואני חייבת לומר שעל אף שאנחנו נמצאים ביום מיוחד שיזמתי, יום בשבוע האינטרנט הבטוח, כשנושא היום הזה הוא שיח מכבד ברשת, אתה מחויב לנושא גם במהלך השנה בכלל ואכן התקיימו דיונים בוועדה בנושא הזה.

רויטל סויד: אין יותר מתאים מלקיים היום, ביום הזה, דיון מיוחד על איך בני נוער גולשים באופן בטוח ומה הם מייעצים.

רויטל סויד: פגשתי את בני הנוער האלה גם בוועדה לזכויות הילד היום בבוקר ואני אפגוש אותם גם בשדולה בשתיים וחצי, דיון שאני מקיימת ואני מזמינה את כולם, אבל אם אנחנו לוקחים את הנושא ואנחנו מסתכלים על השנתיים האחרונות, אלימות ובריונות ברשת הייתה פעם נחלת אחרים, לא נגעה בנו, הנושא כמעט לא עלה למודעות וכמעט לא חשבנו שזה דבר שנוגע לנו.

רויטל סויד: היום, באופן זה או אחר, כולנו קורבנות רשת, כולנו סופגים אלימות ובריונות ברשת ומי שסופג הכי הרבה זה בני הנוער והיום גם הילדים.

רויטל סויד: כל קבוצות הווטסאפ, ילדים כבר מכיתות א' וב' מוציאים ילדים, מכניסים ילדים, מחרימים ילדים ולא תמיד מבינים מהי בכלל השפה, על מה בכלל מדברים.

רויטל סויד: כשאני מדברת עם הבן שלי, בשנה שעברה הוא היה בכיתה ג', ושאלתי אותו, "למה הוצאתם ילד מקבוצת הווטסאפ?" אז הוא אומר, "כי הוא התנהג לא יפה", ואמרתי לו, "אבל אתה מבין מה קורה לו עכשיו?

רויטל סויד: הוא יושב עכשיו בבית והוא בוכה, כי הוא מוחרם" והוא בכלל לא הבין על מה אני מדברת.

רויטל סויד: כי בעוד שאנחנו יודעים, כי חינכו אותנו לא להיות אלימים כבר מהגן, לא להיות אלימים פיזית, אנחנו מבינים היטב מהי המשמעות.

רויטל סויד: אם אני אהיה בריונית או אלימה כלפי כל אחד שיושב פה אז או שהוא יגיב לי, או שהוא יחזיר לי, או שאני אבכה, או שהוא יבכה, אני ארגיש את התגובה, ואצל ילדים שגדלים אל תוך העולם הווירטואלי, הם מאחורי מסך, הם מאחורי מקלדת, הם מול הסמרטפון, הם אפילו לא יודעים מה מרגיש הילד שעומד מולם.

רויטל סויד: יש קהות רגשית.

רויטל סויד: וזאת החובה שלנו היום, לא רק כמבוגרים, אלא בעיקר של בני הנוער, לבוא ולחנך לשיח מכבד.

רויטל סויד: כי אם עד עכשיו לא היינו אלימים ובריונים, אבל עמדנו מהצד, מעכשיו אין לנו את הפריבילגיה הזו יותר ואנחנו צריכים להעלות את המודעות ולחנך לשיח מכבד.

רויטל סויד: אנחנו מגיעים עם רעיונות של חקיקה, העלאת מודעות, יוזמים את השדולה שאני עומדת בראשה, ומקיימים יום מיוחד, אבל מי שבאמת באמת יכול להטמיע שיח אחר, לתת רעיונות כיצד להתמודד עם האלימות ברשת, זה אתם, בני הנוער שיושבים פה, ונשמח לשמוע את כולכם כי אני מאמינה שמכם תצא הבשורה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני קורא פה "דברו יפה כי ח"כ" או "חכם"?

<קריאה: חכם.

יוסף ג'בארין: "חכם"?

יוסף ג'בארין: גם אני לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: כי יש שם את הסימן של הווטסאפ.

יעקב מרגי: תסמכו עליי שזיהיתי, רציתי להדליק את חברי - - -

רויטל סויד: לא בטוחה שעל ח"כים היו כותבים "חכם".

יוסף ג'בארין: לא, לא כולם.

רויטל סויד: חוץ מאלה שבוועדת חינוך.

דב חנין: על הח"כים היו כותבים, דברו יפה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אני רוצה להודות לחברת הכנסת רויטל סויד שיזמה את היום הזה, יש לו חשיבות כל כך גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים, אנחנו המבוגרים, מנסים להסתכל על עולם הצעירים, הילדים, הנוער, ולנסות להיות המבוגר האחראי ולנסות לשים גבולות, אז בתור אימא לשתי מתבגרות, אחת בת 16 ואחת בת 15, תאמין לי, אין לנו מושג באמת מה קורה, מה השפה, מהם כללי המשחק, זו כמעט שפה משלהם.

אורלי לוי אבקסיס: וככל שאנחנו מנסים להיכנס, הרבה פעמים אנחנו יכולים לצאת סוג של פאתטיים, אבל אנחנו יכולים להחריף מצב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כן יכולים לבוא ולומר, אנחנו נותנים את הערכים, אנחנו נותנים את הגבולות, כי ככל שאנחנו ננסה ונשים איזשהו גבול או מחסום, הם יידעו לעקוף אותו.

אורלי לוי אבקסיס: הם נמצאים בטכנולוגיה הזו, הם אלופים בטכנולוגיה הזו, הם יודעים על כל אפליקציה חדשה שיוצאת, מה השימושים, וגם אם יש דברים שאי אפשר להשתמש בהם בטוב, אז הם ימצאו גם את הדרך, או יימצא מישהו שימצא את הפרצה לעשות בזה - - - לפעמים זה מתוך מקום של מעשה קונדס, לא מין מחשבה ארוכת טווח לאן הדבר הזה יוביל.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים הדברים האלו הופכים להיות כמו כדור שלג שאתה לא יכול להשתלט עליו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאימא לשתי מתבגרות אני יכולה לומר לכם שבחלק מהמקרים, כשאתה מנהל את השיחות, ואחד הדברים הכי מטורפים שיכולים להיות, כי אנחנו לא יכולים להגיד להם "בלי טלפונים", ותאמינו לי, ניסיתי ואפילו הייתה פעם שניתקתי את הקו, וזה לא גרם לכך שהמצב היה יותר קל, אז באמת במין שיח לאן, לאיזה גבולות, מה אנחנו עושים, אתה מגלה שבדבר הזה יש גם כוח כל כך הרבה חיובי, ברמה הזו של הצלת חיים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אספר לכם סיפור קטן, שהוא בעצם ממחיש מה יכול להיות ברשתות החברתיות, בווטסאפים הקבוצתיים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: באחד המקרים, אני פה נמצאת בכנסת והבת שלי בהיסטריה מרימה אליי טלפון, אחת החברות פרסמה איזושהי הודעה והיא חוששת שיש איתה משהו ואז היא מחפשת את המבוגר והיא אומרת, "אני לא רוצה שיידעו שזה הגיע ממני", ובאמת בהיסטריה, כי "אני לא רוצה להיות מלשינה".

אורלי לוי אבקסיס: במקום הזה, כשאתה בא ומסביר לילד שאתה יכול לבחור מה אתה עושה עם הכלי הזה, זה לא הלשנה אלא זו חברות טובה, אתה בא לעזור, אז השתדלנו לעשות את זה בשקט, אבל הילדים ידעו מה לעשות ובסוף פנינו לגורמים המקצועיים ובאמת הצלנו נפש.

אורלי לוי אבקסיס: במקרים אחרים, אתה מגלה שהכלי הזה, כמו הצלת נפשות, יכול להיות גם חבל התלייה של חלק מהילדים, במיוחד בגילאים האלה, כאשר אתה לא יכול לראות את האופק.

אורלי לוי אבקסיס: ההסברה היא כל כך חשובה ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מזהים את הילדים בכל בית ספר, בכל שכבת גיל, להיות שומרי הסף, להיות אלה שיהיו יותר רגישים, ותאמינו לי, מועצת התלמידים יכולה לעשות את זה מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: נבחרי התלמידים בתוך בית הספר, בתוך הכיתות, יכולים להיות הגורם המגשר, הנה, "שומרי המסך".

<קריאה: "שומרי המסך" עושים עבודה נהדרת.

אורלי לוי אבקסיס: מצוינת, היינו כבר וגם היינו בתחרות.

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים עבודה מצוינת והם הופכים להיות סוג של מבוגר אחראי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אצטט ממחקר קטן שנעשה בקרב ילדים ובני נוער בתוך מערכת החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים ובני הנוער אומרים שכשיש לך מצוקה, ומסתבר שהרבה נפגעים וזה הרבה מעבר, אבל לא על זה אנחנו מדברים, אלא למי אתה פונה.

אורלי לוי אבקסיס: אז רוב בני הנוער אמרו שהם לא מאמינים, לא ביועצת, לא בעובדים הסוציאליים, לא באח, לא באחות ולא ברופא, הגורם שהם הכי הרבה נותנים בו אמון זה החבר שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: זה מידע שאנחנו יכולים להשתמש בו.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבגיל הזה המבוגרים הם בחזקת חשודים, הילדים לא מוצאים בהם בדיוק את הביטחון, הם לא סומכים עלינו, אבל הם כן סומכים על ילדים בני גילם שנמצאים בסיטואציות דומות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזהות מי הם אותם ילדים כדי שיהוו לפעמים את חבל ההצלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו, כחברה, איך אנחנו כמדינה, שמים מספיק תקציבים לא רק כדי לקיים את שומרי המסך ואת שומרי הסף ואיך שלא תקראו לזה, אנחנו כמדינה צריכים לתת את התקציבים כדי להסביר.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שהייתה לי, שאז עברה בכנסת הקודמת ביחד עם ארדן, דיברה על כך שכל חברה שמספקת שירותי אינטרנט, לא משנה אם זו חברה קטנה או גדולה, ביחס למספר לקוחותיה, תצטרך להפריש – זה קיים בבריטניה וזה מצוין, עושים שם עבודה מצוינת – להפריש לקרן מיוחדת בכל שנה, לפי הגודל שלה, כסף.

אורלי לוי אבקסיס: בקרן הזו אמורים לעשות סדנאות, אמורים לעשות פרויקטים, אמורים לתת את הכספים במקומות שהמדינה, אני אגיד לכם מה, פחות מעניין אותה או שיש לה סדרי עדיפויות אחרים.

יעקב מרגי: תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: פה ספקיות האינטרנט צריכות לקחת חלק, לא רק כשמדי פעם הן מעלות לנו איזה סרטון כדי לפטור את עצמן, אלא לעשות קרן שמהקרן הזו אנחנו נוציא את הפרויקטים האלה, שנוכל להציל נפשות וגם ניתן להם להשתמש בתבונה בכלי החכם הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: קודם כל תודה לך, תודה על היום החשוב הזה, על היוזמה ועל ההפקה של כל היום הזה.

מיכל רוזין: אין ספק שזה חשוב להקדיש לנושא יום.

מיכל רוזין: אנחנו, חברת הכנסת סויד ואני, מתחילת הכנסת הזו, פועלות מול ועדת המדע בכנסת, גם מול ועדת החינוך וועדות נוספות, בכל הנושא של הרשת החברתית, על כל ההשלכות שלה.

מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל דווקא בדבר חיובי.

מיכל רוזין: הרשת החברתית שינתה את העולם שלנו.

מיכל רוזין: האינטרנט שינה את עולמנו.

מיכל רוזין: רק ביום ראשון בערב, בעקבות פוסט שהתפרסם על ניצולת שואה ערירית שהלכה לעולמה ושאין מי שיגיע ללוויה שלה, אני ואחרים הצלחנו לגייס למעלה מ-200 איש, שהגיעו בתשע בערב לבית העלמין להלוויה, באמת באופן מאוד מרגש, בזכות הרשת החברתית ולא בפעם הראשונה.

מיכל רוזין: לרשת החברתית יש כוח לשנות, יש כוח לעזור, יש כוח למוחלש, שלפני זה היה צריך לנסות להגיע אולי לכלי התקשורת הממוסדים או להגיע לכנסת.

מיכל רוזין: רוב האנשים לא היה להם את הכוח הזה לכתוב פשוט פוסט ולהלין על הזכויות שלהם ולהלין על הבעיות שלהם ועל הקשיים ואני חושבת שזה מייצר כוח למוחלשים וגם, מה לעשות, בצד זה, לצד כוח הביטוי יש גם כוח השיסוי.

מיכל רוזין: מי אנחנו, כחברי כנסת שחשופים לכל כך הרבה טוקבקים והודעות משמיצות וזה משפיע עלינו, אי אפשר לומר שזה לא משפיע עלינו, כשאנחנו קוראים דברים כל כך נלוזים, מעליבים.

מיכל רוזין: אז יש לנו כבר איזשהו שריון כי אנחנו במקצוע הזה אבל זה עדיין פוגע, אז בוודאי ובוודאי כשמדובר בילדים.

מיכל רוזין: אם יש משהו אחד בלבד שבו אני חולקת על חברותיי שדיברו עד עכשיו, זה שלא מדובר בבני נוער.

מיכל רוזין: צר לי לומר לכם, מדובר בילדים.

מיכל רוזין: גם פה אנחנו מפספסים, מדובר בילדים.

רויטל סויד: זה מה שאמרתי.

מיכל רוזין: סליחה, לא שמעתי.

מיכל רוזין: מדובר בילדים קטנים שבאמת כבר מכיתה א' מצוידים, ואני לא נגד, וגם כשהיה דיון בוועדת חינוך - - -

יעקב מרגי: מיכל, מה יעשה אותו ילד כשהוא רואה את הטוקבק הבוטה והמביש של האבא ושל האימא בצורה הכי בוטה?

מיכל רוזין: תראה, אני למדתי, גם מהתחום שאני באתי ממנו לכנסת, גם בנושא של פגיעה מינית, שאי אפשר להפוך את העולם לבטוח לחלוטין.

מיכל רוזין: בסוף אתה צריך לחנך את הילדים איך הם מתמודדים עם המציאות שקיימת.

מיכל רוזין: אחד הדברים שאנחנו מנסים לאורך השנים, אנחנו כמבוגרים זה למנוע.

מיכל רוזין: לא ניתן להם טלפון, ניקח להם, ננתק להם את הקו, אפרופו אורלי, דיברנו, היה לנו דיון, מרגי, אם אתה זוכר, על הטאבלטים "אוי ואבוי, נכנסים טאבלטים למערכת החינוך" ואני כל הזמן אמרתי, חברים, אתם לא תעצרו את הקדמה, להיפך, משרד החינוך צריך להתאים את עצמו לקדמה, צריך להתאים את עצמו לילדים.

מיכל רוזין: וגם אותם שוטרים וגם אותם מומחים, צר לי לומר וגם זה נאמר כבר בעבר, שמגיעים לכיתות, הילדים האלה יכולים ללמד אתכם מהן האפליקציות החדשות ומהם הדברים החדשים.

מיכל רוזין: לכן צריך, ופה אני מחזקת אותךְ, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, את סוכני השינוי של הנוער, שומרי המסך.

מיכל רוזין: סוכני השינוי, הילדים עצמם, הם הכוח.

מיכל רוזין: הם יודעים הרבה יותר טוב מאיתנו.

מיכל רוזין: אנחנו באים מאיזו שפה אחרת, חיצונית, הם שולטים בשפה הזו, הם חיים את השפה הזו, הם יודעים הרבה יותר טוב מאיתנו.

מיכל רוזין: לא המורים, לא היועצות, לא השוטרים ולא המומחים יודעים את מה שהם יודעים והכוח נמצא בידיים שלהם.

מיכל רוזין: צריך להעצים אותם.

מיכל רוזין: צריך לתת לילדים הטיפה יותר בוגרים ללוות את הילדים היותר צעירים וכן, יש משהו בגיל הנעורים שאנחנו לא מבינים את ההשלכות של מעשינו, בין אם זה מעשה קונדסות שיכול להיות אפילו על גבול העבריינות, בין אם זה בני זוג ששולחים אחד לשני סרטונים פוגעניים כי את לא חושבת לרגע כשאת מאוהבת או כשאתה מאוהב, שמישהו אחר כך יפגע בך ויפיץ את זה.

מיכל רוזין: אתה לא חושב על הדברים האלה, זה הקסם של הנעורים, זה הקסם של החיים ואתם יודעים מה?

מיכל רוזין: הלוואי שכולנו נישאר קצת יותר תמימים בכלל.

מיכל רוזין: אבל באמת, סוכני השינוי הם בני הנוער.

מיכל רוזין: צריך לתת להם את הכוח וצריך להפסיק להיבהל ולפחד.

מיכל רוזין: לא למנוע מהם את המסכים אלא להשתמש במסכים כדי להעצים אותם.

מיכל רוזין: תודה.

יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין, נאמר שנמצאים אתנו בני נוער רבים, פעילים בתחום, גם "שומרי מסך" ועוד יוזמות אחרות.

יעקב מרגי: מי שנרשם יקבל רשות דיבור ונשמע אותו וגם אלה שיושבים מסביב וירצו להתייחס לדיון, יוכלו להירשם וניתן להם את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני אהיה קצר.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לדברי חברותיי ולדבריך, אדוני היושב ראש.

דב חנין: ברכות ליוזמה, לדיונים של היום הזה וברכות על הדיון הזה ובמיוחד ברכות לאותם תלמידים ובני נוער, שעושים מעשה ומנסים ליצור שינוי בתחום הזה.

דב חנין: אנחנו, אדוני היושב ראש, נתנו לבני האדם כלי רב עוצמה.

דב חנין: אנחנו נתנו כלי רב עוצמה, אבל בכלים רבי עוצמה יש הרבה תועלת, כמו ברכב שנוסע ויכול להוביל אותנו ממקום למקום, אבל רכב שנוסע ויכול להוביל אותנו ממקום למקום יכול גם לייצר תאונות דרכים, וגם הכלים האלה, שאנחנו נתנו לאנשים, כולל לאנשים מאוד מאוד צעירים, לילדים מאוד מאוד צעירים, לילדים קטנים, גם להם נתנו את הכלי רב העוצמה הזה, הכלי הזה חייב במערכת של זהירות והגנות.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב ראש, לתת דוגמה חיובית אחת, שקיבלנו כאן, הדף היפה הזה, "עשר דיברות לגלישה בטוחה", זו יוזמה מקומית.

דב חנין: זו יוזמה של עירייה, של עיריית אשדוד, ואם אתם תסתכלו על מה שכתוב כאן אתם תראו כללים מאוד פשוטים, מאוד נוחים ליישום - - -

רויטל סויד: זה הגב' סימונה מורלי והיא תיכף תדבר כאן בעצמה.

דב חנין: מצוין, אז כל הכבוד לך, גבירתי וכל הכבוד לכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה חולק בכל בתי הספר?

דב חנין: אני הייתי רוצה שהדוגמה הזו, שאתם עשיתם באשדוד, תהיה דוגמה למה שמדינת ישראל עושה בכל מקום.

דב חנין: מערכת פשוטה, קלה, שבה המדינה מתייצבת לזירה, יחד עם התלמידים, יחד עם הילדים, יחד עם ההורים.

דב חנין: נקודה אחרונה, אדוני היושב ראש, אתה אמרת את זה, ובצדק, ילדים לפעמים מעתיקים ממבוגרים וכשהשיח הכללי ברשת, לצערי הגדול, הוא מאוד מאוד אלים, הוא מאוד פוגעני, הוא חסר גבולות, הוא חסר מעצורים, מה אנחנו באים בטענות לילדים?

דב חנין: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני, ברשותכם, אעשה הפוגה עם חברי הכנסת כדי לפתוח את הדיון.

יעקב מרגי: נחזור לחברי הכנסת, נעשה לסירוגין אחד אחד.

יעקב מרגי: נמצא איתנו עלאא עומר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עלאא עומר: שלום לכולם.

<עלאא עומר: אני עלאא עומר, אני מנהל יחידת נוער במועצה המקומית זמר, יישוב קטן במשולש.

<עלאא עומר: הגעתי היום עם מועצת הנוער הארצית, בעצם יקין היא יו"ר מועצת התלמידים הרשותית שלי.

<עלאא עומר: לפני שבועיים הם הגיעו אלי ואמרו: "עלאא, נמאס לנו, שמענו הרבה, כל הזמן מדברים, מדברים, מדברים ולא עושים כלום.

<עלאא עומר: החינוך הבלתי פורמאלי צריך להיכנס למגרש של הדברים ולעשות משהו חדש עם כל העבריינות שברשת".

<עלאא עומר: אמרתי להם, "בואו נחשוב, בואו נשמע ביחד".

<עלאא עומר: הם החליטו שאנחנו עושים סרטון, ביחד.

<עלאא עומר: הם עשו סרטון מדהים, יש לנו את הסרטון אם אתם רוצים לראות את זה, הסרטון הזה דיבר על כל הבריונות ברשת ומה שהכי חשוב, שהם יצאו עם פעילות לכל בתי הספר במועצה המקומית זמר.

<עלאא עומר: אנחנו נמצאים כאן ומועצת התלמידים הרשותית היום מעבירה סדנאות ופעילות על כל העניין של בריונות ברשת.

<עלאא עומר: זה מה שאנחנו רוצים להגיד.

<עלאא עומר: גם החינוך הבלתי פורמלי היום נכנס.

<עלאא עומר: בני הנוער, כמו שאומרים כולם, הם הפתרון והם מה שצריכים לעשות.

<עלאא עומר: רק דרך בני הנוער זה קורה.

<עלאא עומר: בשבת אני לא עובד בדרך כלל, אבל בשבת לפני שנה התחלתי לעבוד מסיבה אחת, הגיעה אליי נערה ואמרה לי, "נמאס לי, עשו לי הרבה דברים וכל הזמן עושים לי", אז החלטתי שבכל שבת אני פותח את המשרד שלי במועצה ואני מקבל בני נוער, לשמוע מהם, וזה מה שקורה בסוף, בני הנוער מגיעים ובני הנוער מחליטים לעשות.

<עלאא עומר: אז אם חברי הכנסת ואם כל המדינה יחליטו שבני הנוער הם הדרך לעזור ולשנות זה יקרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אתן ליקין להמשיך, אבל לפני כן, אם כבר הזכרנו את מנהל יחידת הנוער במועצת זמר, אז רק תראו, עיריות ומועצות, את הערך המוסף לכך שאכן הקימו את יחידות הנוער.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, עדיין לא הצלחנו להקיף את כל המדינה במחלקות נוער עם מנהל יחידת נוער.

יעקב מרגי: הערך המוסף הוא לאין ערוך, אי אפשר להעריך את התרומה של זה ואני מברך אותך על הטעימה קצרה.

יעקב מרגי: יקין, בבקשה.

<יקין אבו יאסין: שלום, אני יקין אבו יאסין, יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער בזמר.

<יקין אבו יאסין: אני חושבת שבפועל אנחנו חיים ברשת.

<יקין אבו יאסין: רשת האינטרנט הפכה לחלק בלתי נפרד מחיי היומיום שלנו בכל התחומים, לימודים, חברה, כלכלה, תרבות, פנאי וכו'.

<יקין אבו יאסין: אנו חיים ברשת באופן פיזי במשך שעות רבות, לכן מכאן עולה הצורך המשמעותי להיות מודעים, לדעת, לשמור ולהישמר בהתנהלות במרחב הווירטואלי.

<יקין אבו יאסין: לכן חשבנו, כמועצת התלמידים והנוער של זמר, על דרך מעניינת לפנות אל ההורים, המורים והחברים, כדי להושיט יד לעזרה, כדי להיות אוזן קשבת ולפעול למניעת מצבי סיכון ברשת.

<יקין אבו יאסין: לכן הפקנו סרטון על בריונות ברשת, ביחד עם מחלקת הנוער, להעלות את המודעות לסיכונים ולהקנות כלים טכנולוגיים והתנהגותיים מתאימים לגלישה בטוחה.

<יקין אבו יאסין: העברנו גם סדנאות בכל בתי הספר, העברנו חומר העשרה וסרטון הדרכה והרצאות של מומחים אשר נועדו לסייע למניעת הבריונות ברשת.

עיסאווי פריג': איך אתם מעבירים את הסדנאות?

עיסאווי פריג': איזה דברים מיוחדים אתם אומרים שם?

יעקב מרגי: השואל הוא חבר הכנסת עיסאווי פריג' ממרצ.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יעקב מרגי: לא כולם מכירים.

<יקין אבו יאסין: הנציגים ממועצת התלמידים והנוער אצלנו בזמר נכנסים לכל הכיתות בכל בתי הספר, מעבירים הרצאות, פעילויות, מדברים עם החברים שלהם, פונים אליהם, כדי להיות מודעים איך להשתמש ברשת.

יוסף ג'בארין: לא, אבל הכוונה למערך, מי נותן לכם את החומרים?

יוסף ג'בארין: מי מכשיר אתכם?

<עלאא עומר: המערך הזה נבנה על ידי מחלקת הנוער, עם מרצים, אנשים מקצועיים שבנינו את המערך ביחד והיה חשוב לנו גם לפעול מול מנהלי בתי הספר.

<עלאא עומר: המערך הזה עבר ליועצים של בתי ספר - - -

אורלי לוי אבקסיס: מנהלי בתי הספר משתפים פעולה?

<עלאא עומר: מאה אחוז.

<עלאא עומר: אני יכול להגיד לך משהו, מבחינתי הגאולה שאנחנו רוצים להגיע אליה בסוף, שמנהל בית הספר מקבל את המכתב שלו על הפעילות הזו מיו"ר מועצת התלמידים הארצית.

<עלאא עומר: הוא קיבל את המכתב ממנה, היא הלכה לבית הספר, ישבה עם מנהל בית הספר, עם היועצים, והם בנו את התכנית הזאת ביחד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תרשה לי רק לשאול, האם יש מערך ארצי?

יוסף ג'בארין: משרד החינוך עצמו הכין חומר בנושאים האלה?

יוסף ג'בארין: אוקיי.

יוסף ג'בארין: קודם כל תודה על הדיון החשוב וגם תודה לכל התלמידים ואנשי חינוך שהגיעו.

יוסף ג'בארין: אני גם שמח על הסיסמה שאתם מביאים לנו, של "דברו יפה כיתבו חכם".

<קריאה: זה אנחנו.

<קריאה: זו יוזמה של - - -

יוסף ג'בארין: זה אתם, אני אמרתי לאורחים.

יעקב מרגי: כל היוזמות ברוכות שניחשף אליהן בדיון.

יוסף ג'בארין: אני חושב שבמשכן הזה אנחנו כל כך צריכים את הסיסמה הזו.

יוסף ג'בארין: שתישאר כאן, אם תוכלו להשאיר אותה אני אשמח.

מסעוד גנאים: למה, מישהו לא מדבר יפה בכנסת?

מסעוד גנאים: מה קרה לך, יוסף?

מסעוד גנאים: רק פה מדברים יפה.

יעקב מרגי: נראה לי בכוונה מי שעיצב את הסטיקר הזה עם ה"חכם", עם המ"ם הסופית, בכוונה עשיתם.

רויטל סויד: אתמול היה יום שאפשר היה לראות איך מדברים יפה בכנסת.

יעקב מרגי: נעצור פה, שלא נביא דוגמאות.

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שגם כאב לילדים מתבגרים אני רוצה להגיד לכם שאני מרגיש מודאג ואני מניח שגם הרבה הורים, אולי גם הילדים, במובן הזה שאנחנו נותנים לילדים שלנו את הסמרטפונים הללו, אבל לפני שאנחנו מרגישים שהם אולי מספיק בשלים ושיש להם את המוכנות החינוכית והנפשית והחברתית, כדי להתמודד איתם.

יוסף ג'בארין: אנחנו חושבים על כך שהם ייצרו איתנו קשר, שהם יתקשרו עם החברים שלהם, אבל המטרות הללו הן שיעור מזערי ממה שעושים בדרך כלל ברשתות החברתיות ובהתקשרויות.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהגיע הזמן, כבוד היושב ראש, שמשרד החינוך ייקח את הנושא הזה בהיקף המאוד רחב שלו, כי התחושה שלי כיום היא שמשרד החינוך עדיין לא התמודד עם הרוחב של הסיכונים שקיימים ועם הצורך להתערב מבחינת הכנת חומרים ואפילו מבחינת להקדיש שיעורים לנושא הזה וגם להכשיר מורים.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע עד כמה המורים מוכשרים להתמודד עם זה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שגם ההוראות שחבר הכנסת חנין הראה לנו, באשדוד, דוגמאות כאלו צריכות להיות בעצם דוגמאות ארציות שמשרד החינוך לוקח אחריות.

יוסף ג'בארין: תבינו, זה כמו שאמרה חברת הכנסת רוזין, אנחנו מדברים על כיתה א' וכולם כבר עם סמרטפונים.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שבגיל הזה אנשים מוכנים לסיכונים שהמכשירים הללו יכולים לפתוח בפניהם מבחינת ההתקשרות לאינטרנט וכדומה.

יוסף ג'בארין: קודם כל אני מקווה שנשמע ממשרד החינוך מה הם עושים ומה הם מתכוונים לעשות.

יוסף ג'בארין: אני גם חושב, כפי שאנחנו חשבנו בסוגיות של הטרדה מינית, למשל, לחשוב על ממונה על הסוגיות הללו, גם במוסדות החינוך ובמקומות העבודה וכד'.

יוסף ג'בארין: לדעתי, היקף הסיכונים שנמצא היום בתחום הזה של חשיפה לאינטרנט, מחייב גם התמודדות מערכתית בכך שתהיה גם כתובת, ברמה מקומית או ברמה הבית ספרית לנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אני גם מקווה שהצעת החוק שלך, חברת הכנסת אורלי, שתמצא - - - הגיע הזמן שגם החברות ששולטות כמעט בכל השוק, מה שמקובל בעולם, באנגליה, בארצות הברית ובאירופה, חברות שמייצרות סיכונים לוקחות אחריות בכך שהן אומרות, "2% מהרווחים שלנו כל שנה הולכים לקרן ולפעילות חינוכית", שיתמודדו עם הסיכונים שהם עצמם יוצרים.

יעקב מרגי: תודה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה, כבוד היושב ראש, שתתמוך בהצעה הזו ונוכל לקדם אותה.

יעקב מרגי: נתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו תלמידים שעשו מעשה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים.

יעקב מרגי: בפרלמנט הרבה מדברים, הם עשו מעשה.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו שלושה תלמידים מ"שומרי מסך", יעל אלין פלג, אסף חסון מאורט בית שאן ורשא מהדי חסן מאורט סג'ור, נכון?

יעקב מרגי: אתם יושבים ביחד.

יעקב מרגי: תחליטו מי הראשון מביניכם.

יעקב מרגי: תנו לנו טעימה, במה אתם פועלים, איך אתם פועלים, מי עוזר לכם ומי מפריע לכם גם.

יעקב מרגי: כל אחד יציג את עצמו.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אסף חסון: קוראים לי אסף חסון, אני בן 14, מבית שאן, לומד בבית הספר אורט כללי.

<אסף חסון: אני פעיל בפרויקט - - -

אורלי לוי אבקסיס: מבית שאן?

יעקב מרגי: הנה, הדלקת את אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: את הגילאים האלה אני כבר לא כל כך מכירה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, הם לא יכולים להתמודד איתכם, בבקשה.

יעקב מרגי: תאפשרו להם.

יעקב מרגי: אסף חסון, בבקשה.

<אסף חסון: אני פעיל בפרויקט "שומרי מסך".

<אסף חסון: אני מדריך של מסלול חדש שנפתח, הפרויקט של מסלול של ג'וניור.

<אסף חסון: במסלול הזה אנחנו מכשירים את דור העתיד של "שומרי מסך".

<אסף חסון: ילדים בכיתות ו', שהם נכנסים לכיתות ג' ו-ד' ומעבירים להם שיעור.

<אסף חסון: הכשרנו אותם במהלך השבוע וגם בשבוע שעבר.

<אסף חסון: אני הצטרפתי לפרויקט בגלל שאני נמשך לכל הזיקה של שינוי חברתי, זה גם בעירה שלי לעשות שינוי חברתי בכל שכבות האוכלוסייה, בין אם אלה אנשים עם צרכים מיוחדים, קשישים ובעצם כל האוכלוסייה ובתנועת הנוער "כנפיים של קרמבו", בגלל זה הצטרפתי כשראיתי, כשהלכתי עם בעל צרכים מיוחדים ברחוב, גם ראיתי כל מיני הצקות וכל מיני דברים.

<אסף חסון: בגלל זה הצטרפתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עכשיו רשא.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רשא חסן: שלום לכולם.

<רשא חסן: שמי רשא חסן, אני תלמידה בת 16, מכפר סג'ור, אני לומדת בתיכון אורט.

<רשא חסן: הצטרפתי ל"שומרי מסך" כי הוא עוזר לנו, לבני נוער, לשנות את החברה.

<רשא חסן: זה ממש טוב כי אנחנו משתמשים ברשתות החברתיות כדי לשנות.

יעקב מרגי: איך בני הנוער מקבלים את זה?

יעקב מרגי: מה הם רואים בכם?

<רשא חסן: הם פונים אלינו.

<רשא חסן: אם מישהו נפגע הוא פונה אליי או לחברים שהם איתי בקבוצה.

<רשא חסן: אנחנו עשינו סרטון שהוא לא רק נגד בריונות ברשת, אלא גם נגד גזענות, כי גם בני נוער חווים את זה.

<רשא חסן: אני, כדרוזית, אני גם חווה את זה, זה ביומיום שלי, זה בטבע של האנשים, במיוחד במדינת ישראל, כי יש מכל העמים פה.

<רשא חסן: אז רציתי לשנות את זה ועם חבריי עשיתי לוגו או תמרור, אנחנו ציירנו את זה ויש לנו משפט שאומר - - - humanity שאנחנו עם האנושות, כי כולנו בני אדם.

<רשא חסן: אז אני רוצה לשנות את זה ובגלל זה גם הצטרפתי ל"שומרי מסך".

<רשא חסן: אני גם מסבירה צעירה כי זה פונה גם אל כל האנשים שהם חווים בריונות ברשת או הטרדות וכל מיני דברים.

יעקב מרגי: תודה.

עיסאווי פריג': מה זה "שומרי מסך"?

עיסאווי פריג': מה התכנית הזו?

יעקב מרגי: יעל אלין, תתייחסי בבקשה.

יעקב מרגי: הוא רוצה לדעת בדיוק מה הפעולה שאתם עושים.

עיסאווי פריג': מה הפרויקט, מי מממן?

עיסאווי פריג': מהו?

<יעל אלין פלג: שלום, קוראים לי יעל אלין פלג, אני בת 13, בכיתה ט', מאורט כללי בית שאן.

<יעל אלין פלג: זו שנה ראשונה שלי בפרויקט.

<יעל אלין פלג: הצטרפתי כי כשהייתי ביסודי עברתי בריונות, אני עצמי, סיפור אישי שלי, ורציתי לנסות למגר את הסיפור הזה תוך כדי עזרה לילדים שהם יותר קטנים ממני, שגם חווים את זה.

עיסאווי פריג': איך הגעת ל"שומרי מסך" ומהו?

<יעל אלין פלג: בבית הספר לקחו שכבה שלנו, את שכבה ט', הסבירו לנו קצת על הפרויקט ומה זה עושה.

<יעל אלין פלג: שמעתי והתלהבתי מזה, אז רציתי להצטרף ועכשיו אני בפנים.

עיסאווי פריג': זה פרויקט של משרד החינוך?

יעקב מרגי: בשיתוף, בשיתוף.

יעקב מרגי: האם יש מ"שומרי מסך", מי שמוביל את זה?

יעקב מרגי: אני עוד מעט אתן לך רשות דיבור.

<רשא חסן: "שומרי מסך" זה של אורט וגוגל ואנחנו מפיקים סרטונים וסרטים.

<רשא חסן: יש תחרות קמפיינים וכל אחד מדבר על מה שאצלו בלב, מה קורה בישראל או בעולם.

<רשא חסן: זה לא רק בישראל, זה גם בעולם.

<רשא חסן: יש 14 מדינות בעולם שהן עם זה והוא נותן אפשרויות לתלמידים, לילדים ולבני נוער להציג את עצמם ולשנות משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אתם ממשיכים להיות בפעילות לאורך כל השנה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הכתובת של אותם ילדים במשך שנה שלמה והם מקבלים את ההדרכה מגוגל אורט.

עיסאווי פריג': מהו תפקידה של גוגל בכל הסיפור הזה?

אורלי לוי אבקסיס: זו האחריות האישית שלהם על כך שהם אלה שגם נותנים את הזירה מדי פעם.

עיסאווי פריג': זה אני רוצה - - -

יעקב מרגי: אנחנו ניתן התייחסות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה, תודה רבה.

חנין זועבי: אני חושבת שהדיון פה הוא מאוד חשוב, אבל הדיון לא מתחיל מהאינטרנט.

חנין זועבי: האינטרנט, כמו כל טכנולוגיה, היא משקפת את החברה, את התרבות ואת הערכים של החברה.

חנין זועבי: אם כולנו מאמצים את זה אז לא מתחילים באינטרנט, מתחילים מהחברה ומהערכים של החברה.

חנין זועבי: אי אפשר להגיד, "אל תפגע בי באינטרנט".

חנין זועבי: לא, מלמדים, תכבד את בן האדם ואל תפגע בו, נקודה.

חנין זועבי: ואז הוא לא יפגע בו באינטרנט, הוא לא יפגע בו ברחוב, הוא לא יפגע בו בכל מקום אחר.

חנין זועבי: אי אפשר לדבר על מוסר של אינטרנט.

חנין זועבי: אין מוסר של אינטרנט, יש מוסר של חברה.

חנין זועבי: הטכנולוגיה הזאת, כמו כל טכנולוגיה אחרת, היא יכולה להעצים ולהשתמש בה בצורה חיובית והיא יכולה להרוס.

חנין זועבי: יש את הצד שהוא מעצים את האינדיבידואל, הוא נותן אפיק שתקשורת המיינסטרים לא נותן לאינדיבידואל, שהתקשורת לא נותנת לאלה שחיים על השוליים של החברה.

חנין זועבי: אי אפשר לדבר על פוגענות של האינדיבידואל באינטרנט, של בן אדם ספציפי, אולי השכן שלך, אולי בן הכיתה שלך ולהיות אטומים לפגיעה של הקולקטיב באינטרנט ולא לדבר על גזענות באינטרנט ולא לדבר על הסתה באינטרנט.

חנין זועבי: וזה הסתה בסדר וגזענות בסדר והחרמה של עסקים באינטרנט זה בסדר, אבל לא, אל תפגע בתלמיד שיושב בכיתה שלך.

חנין זועבי: איזה מן מוסר זה?

חנין זועבי: איך מדברים?

חנין זועבי: ואין אוריינות לתקשורת בלי למידה ערכית, אין אוריינות של איך להשתמש באינטרנט בלי לדבר על אלימות בתוך החברה ועל גזענות בתוך החברה ועל רמיסה של זכויות אדם בתוך החברה.

חנין זועבי: אי אפשר לדבר רק על זה, אי אפשר להיות יפים בצד הזה אבל חשוכים ודורסניים בצד האחר וזה בסדר.

חנין זועבי: מדברים על ערכים, קודם כל ערכים של חברה, שהערכים האלה משתקפים דרך האינטרנט.

חנין זועבי: לכן אוריינות של אינטרנט היא קודם כל אוריינות של ערכים.

חנין זועבי: להיות אמיצים ולהגיד שחברה שנותנת לגיטימציה לגזענות היא חברה שגם נותנת לגיטימציה לגזענות באינטרנט.

חנין זועבי: חברה שפוגענית ברחוב היא חברה שנותנת לאינטרנט לפגוע באחרים.

חנין זועבי: זו האמירה לכל חברי הכנסת.

חנין זועבי: באשר לחברה הערבית, אולי האינטרנט הוא דרך להדגיש יותר את הערכים של פלורליזם בחברה, לכבד את האישה בחברה, שוויון בתוך החברה וגם להשתמש באינטרנט בחברה הערבית לא רק בצורה פסיבית, לא לפגוע באחר אלא להעצים ערכים חיוביים.

חנין זועבי: לא רק לא לעשות נזק, אלא גם להשתמש באינטרנט על מנת לתת ביטויים לחלקים המוחלשים בחברה הערבית, נשים למשל.

יעקב מרגי: תודה, חנין.

חנין זועבי: ואנחנו יודעים שכאשר אנחנו מאמצים ומשתמשים באינטרנט על מנת לאמץ סוגיות חברתיות מסוימות, אז אני, למשל, מקבלת מסרים פוגעניים לא פחות מאשר המסרים הגזעניים שאני מקבלת לפעמים מהרחוב היהודי.

חנין זועבי: שם אני גם צריכה לחשוב, בתוך האינטרנט, אם אני אגיד שמותר לנשים לעשות כך וכך, אז מה ישלחו לי.

חנין זועבי: זה לא רק להגן על ילדים, זה גם להגן על מבוגרים, על מבוגרות, על נשים בתוך החברה הערבית.

חנין זועבי: אז אוריינות לאינטרנט זה קודם כל אוריינות לערכים והנה, יש לנו פלטפורמה שהיא מעצימה, פלטפורמה שהיא יכולה להעצים ולחזק ולאמץ ערכים של שוויון ושל צדק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: "כתבו יפה דברו חכם".

יעקב מרגי: הפוך, "דברו יפה כתבו חכם".

יעקב מרגי: גבירתי, בבקשה.

<אורלי סגל: אורלי סגל, מנהלת בית ספר "ניצנים" ברמת גן.

<אורלי סגל: היוזמה שלנו היא יוזמה בית ספרית, שלנו היה מאוד מאוד חשוב לפרוץ אותה וכן, להגיע לכאן.

<אורלי סגל: זו הייתה ממש מטרה שלנו והצלחנו לעשות את זה, בזכות חיבור של כמה דברים.

<אורלי סגל: בית הספר הוא בית ספר יסודי, א' עד ח' ואני שומעת פה על "שומרי מסך" וזה נהדר, אבל לנו יש דוברים בתוך בית הספר שעושים עבודה מאוד דומה ותיכף גילי תדבר, אבל עשינו מעשה נוסף וחָברנו, תלמידים, מורים והורים.

<אורלי סגל: אנחנו הכנסנו את ההורים לתוך התכנית ולתוך העשייה ולמיזם שלנו, הם מאוד משמעותיים שם, הם עזרו לנו להמריא עם זה ופתחנו יחד עם הילדים, כי למדנו המון גם מהילדים, את האמונה שאפשר וצריך שההורים יהיו שם, בייחוד בגיל הצעיר.

<אורלי סגל: עשינו הרבה תהליכים מאוד מאוד מעניינים מול ילדים, עם מבזקים קבועים, יום יום משך כמה שבועות, עם שיח סביב זה, עם פעילויות בתוך הכיתות, זה היה ברמה של מורים.

<אורלי סגל: לילדים הקמנו קבוצה של דוברות, שהילדים היו מקור מידע עבורנו, שיח משותף איתם, לראות איך הם רואים את עניין ההורים בתוך המערכת והם השתכנעו שזה כדאי.

<אורלי סגל: ליצור בסופו של דבר סרטונים של הילדים בכיתות, שנשלחו להורים, אבל הכנסנו גם את ההורים.

<אורלי סגל: ההורים נכנסו בשלוש רמות שונות, בוועדה של הורים-מורים, ברמה שכל הורי בית הספר נחשפו לסרטונים בהם הילדים מבקשים עזרה, תמיכה, נוכחות, והדבר השלישי היה יום פתוח שעשינו, במסגרת יום החינוך ברמת גן, הורים הגיעו לכיתות, ראו מה הילדים עושים, ראו את הסרטונים.

<אורלי סגל: ההורים בוועדת היזמות גייסו המון הורים אחרים, המעגל מאוד התרחב, הורים שתרמו המון לעשייה, אם זה בחולצות, אם זה בסיסמאות, בשיר, בקליפ שעשינו, הרבה מאוד עבודה משותפת.

יעקב מרגי: אנחנו ניתן לגילי שתאמר לנו אם השיח השתנה.

יעקב מרגי: מה היא עושה ואם השיח השתנה בעקבות זאת.

<גילי לחוביץ': אני אציג לכם טייפ - - -

יעקב מרגי: תציגי את עצמך קודם.

<אורלי סגל: זה בתוך הטייפ.

<גילי לחוביץ': אני נכנסת איתו לכיתות בבית הספר.

<גילי לחוביץ': 72, מה המספר הזה אומר לכם?

<גילי לחוביץ': 72 הוא אחוז התלמידים שהיו קורבנות לאלימות ברשת, על פי סקר שערכה העמותה לשימוש בטוח באינטרנט.

עיסאווי פריג': 72% מכלל התלמידים היו קורבן ברשת?

יעקב מרגי: לאלימות.

מסעוד גנאים: אלימות ברשת.

עיסאווי פריג': זה היקף התופעה?

עיסאווי פריג': עד כדי כך?

יעקב מרגי: מה אתה מתפלא?

אורלי לוי אבקסיס: בדרגות כאלו ואחרות, מהחמורה ועד הקלה.

<גילי לחוביץ': שלום, קוראים לי גילי לחוביץ', אני בכיתה ח'2 בבית הספר "ניצנים" ובאתי הנה כדי לדבר איתכם על החובה בהפסקת השיימינג ברשת, כי משם אין דרך חזרה.

<גילי לחוביץ': סיבה ראשונה, חשוב לזכור שיש שני צדדים למטבע ואלימות ברשת יכולה לגרום נזק גם לצד הפוגע.

<גילי לחוביץ': הדברים אשר נכתבים במדיות החחברתיות נשארים שם לתמיד.

<גילי לחוביץ': השיח הפוגעני יגרום נזק בוודאות לצד הנפגע אך יכול לשמש גם נגד הצד הפוגע, במשטרה, בבית הספר, ובין החברים.

<גילי לחוביץ': לדוגמה מריב קטן שהתנהל במדיה חברתית לכינויי גנאי מעליבים ולשיח לא מכבד, הצד הנפגע יוכל לגשת למשטרה והצד הפוגע ייענש בחומרה.

<גילי לחוביץ': דמיינו לעצמכם איך יחשבו שאר החברים על אותו הילד שפגע בחבר אחר.

<גילי לחוביץ': סיבה שנייה, השיימינג ברשת פוגע בהנאת השימוש ברשתות.

<גילי לחוביץ': הרשתות נועדו לכיף, לשיתוף ובעיקר להנאה.

<גילי לחוביץ': הרשתות השונות שאנחנו כל כך אוהבים להשתמש בהן, לא נועדו לשיימינג.

<גילי לחוביץ': אני בטוחה בכך שללא אלימות ברשת הגלישה ברשתות תהיה הרבה יותר בטוחה ומהנה.

<גילי לחוביץ': לסיכום, לאור הנימוקים האלה, הפגיעה בשני הצדדים והפגיעה בהנאת השימוש ברשתות, מחובתנו להפסיק את השיימינג ברשת ולדעת לדבר בכבוד.

<גילי לחוביץ': זכרו, דברו יפה, כתבו חכם.

יעקב מרגי: אני חושב שמגישות החדשות בערוץ 2 או ערוץ 1 או ערוץ 10 יכולות לדאוג מהיום.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, גילי.

יעקב מרגי: אבל לא ענית לי.

יעקב מרגי: עזבי עכשיו את הקראת הטקסט, מאז שהתחלתם את הפעילות, את מרגישה שצורת השיח בבית הספר השתנתה?

<גילי לחוביץ': כן, יש שינוי מאוד גדול.

<גילי לחוביץ': בהתחלה הגיעו המון המון פניות על פגיעות והמון ילדים שבאו ואמרו שיש בעיה, שפגעו בהם.

<גילי לחוביץ': כך התחלנו את כל השינוי הזה, את כל המיזם הזה, כאילו הבנו שיש בעיה ושצריך לשנות אותה.

<גילי לחוביץ': אז התכנסנו כמה ילדים יחד עם שוש וחשבנו איך אפשר לשנות את זה.

<גילי לחוביץ': הגענו למסקנה שזה צריך לבוא מאיתנו, מהילדים, כאילו אם אנחנו מדברים בשפה שלנו יבינו אותנו וישימו לב לזה, כך אפשר לפתוח את העיניים.

<גילי לחוביץ': התחלנו עם הכיתות, לדבר בכיתות ולעשות כל מיני מבזקים לילדים ואז דיבור בכיתה ולפתוח דיון וכך זה התגלגל והגענו לכל מיני מקומות שבהם גם פתחנו את העיניים לאנשי חינוך שיעבירו את זה לבתי ספר שונים והגענו לכאן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו מודים לכם שהגעתם לכאן, לכל מי שהגיע ואני חושב שגם התלמידים שלא ידברו אבל נוכחים איתנו בדיון, הם גם חווים את החוויה הזו של מהלך של דיון בוועדת כנסת.

יעקב מרגי: תמיד אני דואג להדגיש את הפער העצום בין מה שמוצג לאזרח הישראלי, לחברה הישראלית על מה שקורה במליאה לעומת מה שקורה באמת ביומיום בשעות האלו בוועדות.

יעקב מרגי: זה שונה, הפער הוא עצום ואני חושב שזה רק יתרום לחברה הישראלית, שבני נוער יושבים איתנו, שותפים אינו לשינויים ולקידום תהליכים בחברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיש פה תפקיד מאוד מאוד גדול למנהלות ולמנהלים בכל הנושא של הגיוס של הצעירים, של ההכוונה.

אורלי לוי אבקסיס: במקום שאין שם מנהל שהוא מחויב לנושא הזה, אז הילדים, גם אם הם יהיו מאוד פעלתנים, לא תהיה להם את הבמה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך מפה לעודד ומשרד החינוך, לא צריך להשאיר את זה, להיות סוברני, מי רוצה ומי לא רוצה, אלא לחייב את המנהלים לפתוח את הדברים האלה, כי הילדה הזו והילדים האלה והילדים האחרים הופכים להיות המודלים של הילדים היותר קטנים מהם.

אורלי לוי אבקסיס: לכן זה צריך להיות לא ממקום של התנדבות של מנהלים אלא הוראה מכַוונת מתוך משרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה הפוגה אחרי עוד כמה דוברים וניתן למשרד החינוך להציג את המצגת.

יעקב מרגי: עיסאווי, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש, אני אתמקד בכמה נקודות.

עיסאווי פריג': תראו, כל האנשים שהקשבתי להם, כולם צודקים.

עיסאווי פריג': אין בן אדם כאן שלא דיבר, מהתלמידים, דרך הח"כים, שלא צודק.

עיסאווי פריג': אל"ף, אני אתחיל במשפט הנכון שחברת הכנסת זועבי אמרה, "התכנים באינטרנט זה שיקוף של מה שקורה בתוך החברה" ולא משנה איפה.

עיסאווי פריג': זה שיקוף.

עיסאווי פריג': הוויכוח, ערבי-יהודי, גזענות, חילוני-דתי, סגנון, זה השיקוף, זה משתקף לתוך המערכת הזו, כי מאחורי המקלדת קל מאוד - - - זה אחת.

עיסאווי פריג': שתיים, חברים, אני כאבא, אני אגלה לכם, אני אבא לשש בנות ובן, שבעה ביחד, ואני אומר לבנות שלי שאני נותן בכיתה ט' פלאפון.

עיסאווי פריג': התחלתי עם הראשונה.

עיסאווי פריג': אמרתי לה, "בכיתה ט' תקבלי פלאפון".

עיסאווי פריג': עברה, סיימה אוניברסיטה, רואת חשבון והלכה.

עיסאווי פריג': השנייה לא, ביקשה בכיתה ח', השלישית בכיתה ז', הבן, שהוא בן 8, רוצה פלאפון.

מיכל רוזין: עוד אין לו, עיסאווי?

עיסאווי פריג': בן 8.5, היום הוא רוצה פלאפון.

עיסאווי פריג': חברים, אני אומר את זה, ההתפתחות הטכנולוגית שהייתה בעשר השנים האחרונות, אנחנו לא היינו ערוכים לה.

עיסאווי פריג': היא התפתחות מסיבית כזו שאנחנו כחברה, בדרגים שונים, לא ערוכים לה.

עיסאווי פריג': איך נוכל למנף את ההתפתחות הטכנולוגית הזו לדברים חיוביים?

עיסאווי פריג': זה תלוי בין משפחה ומשפחה, בין קהילה וקהילה.

עיסאווי פריג': הנושא הזה ימשיך להעסיק אותנו, חברים, עוד עשרות שנים.

עיסאווי פריג': לא נוכל לשלוט בו, אבל הדבר הבסיסי, אדוני היושב ראש, המינימום שבמינימום, לחייב את משרד החינוך, לחייב, על פי חוק, בלימוד שעה שבועית, לימוד ממש, בתוך הלו"ז, כמו שאתה לומד עברית, מתמטיקה והכול, לימוד שימוש בטוח באינטרנט.

יעקב מרגי: שעה שבועית?

עיסאווי פריג': שעה שבועית.

עיסאווי פריג': זה נושא - - -

יעקב מרגי: רגע, אני איתך, על חשבוני, תקשיב.

יעקב מרגי: נתנו שעת כישורי חיים, אני קורא לה גב הגמל, שכל מה שיש לחברה הישראלית שולחים לאותה שעת כישורי חיים.

יעקב פרי: צריך שעה מיוחדת לזה כי האיום, האיום בשימוש הרע במערכת הטכנולוגית הזו, הוא אחד מהסיבות להמון תופעות שליליות בחברה, אם זה אפילו בפשע, בשיימינג, כי אנחנו לא יכולים לשלוט בזה.

יעקב פרי: אני לא יכול להגיד לבת שלי אם היא מסמסת, או להיות שוטר, לא יכול.

יעקב פרי: אני לא יכול, חברים.

יעקב פרי: אז המערכת, אם אנחנו רוצים לטפל בה, אך ורק חינוך.

יעקב פרי: אין לנו סיכוי אחר.

יעקב פרי: הדבר הנוסף שקצת מוזר להגיד אותו, אנחנו יכולים, הרי הפייסבוק וכל מערכת המדיה הזו, יש חברות שהן ספקי אינטרנט שמפעילות אותם, יש לממסד ויש לחברות את היכולת לסנן את האתרים.

יעקב פרי: השאלה שנשאלת היא האם יש עניין או אין עניין?

יעקב פרי: למה?

יעקב פרי: כי משתמשים בזרימת המידע והידע השוטף גם בכדי ללמוד על ההתנהלות וגם להרוויח כספים, כפי שידידי אמר.

יעקב פרי: האם יש להם עניין?

יעקב פרי: להבנתי אין להן עניין.

יעקב פרי: אז במציאות הזו, מאחר ואין להם עניין, הן מסיבה מסחרית והן כדי לשלוט בנו, אין, אז מה הפתרון?

יעקב פרי: חינוך.

יעקב פרי: אין לנו סיכוי אחר.

יעקב פרי: חוץ מזה אנחנו out.

יעקב מרגי: תודה.

עיסאווי פריג': סליחה, אדוני, היום יום זכויות בעלי החיים וחברתי לסיעה, תמי זנדברג, עושה במזנון הכנסת ארוחה טבעונית ואנחנו במרצ - - -

יעקב מרגי: אנחנו מודים לכם ותייצגו אותנו נאמנה שם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמצאת איתנו גב' סימונה מורלי, מנכ"לית של?

<סימונה מורלי: הרשות העירונית למאבק בהתמכרויות ואלימות, אשדוד.

יעקב מרגי: בבקשה, תני לנו סקירה על עשרת הדברות שלך לגלישה בטוחה.

<סימונה מורלי: חבר הכנסת יעקב מרגי, תודה על הבחירה של הנושא, חברת הכנסת רויטל סויד וחברי הכנסת הנוספים.

<סימונה מורלי: קוריוז קטן, חברת הכנסת ביקרה באשדוד לפני שנה וחצי, נכון, רויטל?

רויטל סויד: שנתיים כבר.

<סימונה מורלי: שנתיים כבר, חלף הזמן, ואמרה שבכוונתה להקים שדולה למניעת בריונות ברשת.

<סימונה מורלי: אנחנו שמענו באשדוד ואמרנו שזה לא יישאר בגדר סיסמה ובאמת תודה לך, רויטל, בזכותך לקחנו אחריות, כעיר מוניציפלית, לקחנו אחריות על כל הנושא של רשת ביטחון והקמנו תכנית הוליסטית עירונית, שכוללת את ההורים ועשרת הדברות הם בעצם להורים.

<סימונה מורלי: יש לנו מרכז להורות ואנחנו מעבירים שם במסגרת ההכשרה של ההורים ובמסגרת הסדנאות את הנושא של הגלישה הבטוחה ושגם ההורים ייקחו אחריות.

<סימונה מורלי: מעגל נוסף, והיום הדיון הוא בנושא של הנוער, יושבים כאן הודיה, שני ורון, שלא רק לקחו אחריות אלא גם עושים מעשה.

<סימונה מורלי: במסגרת הקיץ פתחנו סיירת "רשת ביטחון" והעסקנו בני נוער, כ-30 במספר.

<סימונה מורלי: במהלך הקיץ הזה הם קיבלו הכשרה וקיבלו גם שכר.

<סימונה מורלי: במהלך הקיץ עבדנו גם עם רשת הסייבר המשטרתית ונתפסו לא פחות מאשר 70 אתרים וקבוצות בעלות תכנים פוגעניים כלפי בני הנוער באשדוד, שהוסרו מהרשת בזכות העבודה של אותם בני נוער.

<סימונה מורלי: מכיוון שאז עבדנו בקיץ לקחנו אחריות ובמסגרת מעורבות חברתית כ-70 בני נוער, בשתי קבוצות מכל בתי הספר העל יסודיים, שותפים לסיירת "רשת ביטחון" ומקבלים הכשרה של איתור והסרה של תכנים פוגעניים ברשת, שיימינג, תרבות הטוקבקים, שימוש חיובי ואחראי ברשת.

<סימונה מורלי: הם מבצעים פעילות ובשבוע הקרוב כל בית ספר על יסודי, ששם יש נציגים ברשת הביטחון העירונית יבצעו את אותה פעילות, כפי שראינו פה בבית ספר, לבית ספר יסודי שהוא סמוך לאותו בית ספר על יסודי, כך שכל בתי הספר היסודיים והעל יסודיים יעברו את אותו מענה.

<סימונה מורלי: בנוסף, לשאלתך, אנחנו מעבירים הכשרה לחדרי מורים בנושא של גלישה בטוחה ברשת ובנושא של מעורבות ואחריות.

<סימונה מורלי: אז אני רוצה ברשותכם, לתת את הדיבור כאן לירון ושני - - -

יעקב מרגי: הם יתמקמו ובינתיים חבר הכנסת מסעוד גנאים ולאחר מכן ניתן להם.

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד שהייתי ביום ראשון באשדוד, היינו אני וחברת הכנסת זנדברג בסיור של הוועדה, זה פשוט מדהים מה שהעיר הזו עושה.

יעקב מרגי: אשדוד חלוצה גם בתחום של העצמה הורית.

מירב בן ארי: פרויקטים שאין בשום עיר בארץ, אני חייבת לפרגן לך.

יעקב מרגי: תודה, זה היה במקום.

יעקב מרגי: אני חושב שרשויות מקומיות שהן חלוצות ומובילות תהליכים חיוביים צריך לציין אותן.

רויטל סויד: אני חייבת לעבור לוועדת המדע, כי חבר הכנסת מקלב עושה גם שם דיון.

רויטל סויד: הדיון הוא מרתק ואני שוב מודה לך ואני מזמינה את כולם בשתיים וחצי לכינוס של השדולה באולם ירושלים.

יעקב מרגי: אולם ירושלים זה קומה אחת מעלינו בדיוק.

מירב בן ארי: ירושלים למעלה ונגב למטה.

רויטל סויד: במיוחד את כל בני הנוער.

רויטל סויד: תודה, תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד ג'נאים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: ירושלים למעלה, שמתי לב, מירב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, חבריי חברי כנסת, האורחים הנכבדים.

מסעוד גנאים: בתחילה, אני מברך את כל התלמידים שנוכחים, במיוחד עלאא ומועצת התלמידים מזמר, גם יקין וכולם, גם כל התלמידים שדיברו ונכחו, משום שאני חושב שהברכה מגיעה להם ומגיעה גם למורים שלהם ולמדריכים שלהם, כי אנחנו בזה עוברים שלב ועוברים מדרגה, שהתלמיד גם שותף וגם יכול לקחת חלק בשינוי שאנחנו רוצים או בפרויקטים החינוכיים והחברתיים שאנחנו רוצים.

מסעוד גנאים: המעורבות של התלמידים היא חשובה מאוד בעניינים האלה, משום שאנחנו יודעים, מהניסיון שלנו בשטח, אני גם כמורה לשעבר, שתלמיד יכול להשפיע וחבר יכול להשפיע על חבר ועל תלמיד אחר ועל תלמידה אחרת יותר מאשר המבוגר, אם הוא מורה ואם הוא הורה.

מסעוד גנאים: זה אחת.

מסעוד גנאים: שתיים, אנחנו חיים בעולם האינטרנט הזה, העולם הדיגיטלי, וזה כמו אוקיינוס, כמו ים, ים רחב ועמוק.

מסעוד גנאים: אם אנחנו, גם הילדים שלנו וגם אנחנו, לא יודעים איך לשחות בו, כולנו נטבע.

מסעוד גנאים: בסוף זה כמו נשק, אם אתה לא מכשיר, לא מכין מישהו איך להשתמש בו, הוא יכול לגרום נזק לעצמו או להרוג את עצמו.

מסעוד גנאים: לכן יש להכשיר את התלמידים, את ההורים ואת המורים איך לגלוש באופן בטוח, משום שאנחנו מכירים את רוב הבעיות שנוצרות.

מסעוד גנאים: העניין הגיע עד כדי התאבדות, ניסיונות התאבדות, בגלל החרמות, בגלל השיימינג ובגלל כל מיני דברים שהם מופיעים ברשת.

מסעוד גנאים: ברשת הזו, אם זה פייסבוק או אחרת, אנשים, אם הם תלמידים או מבוגרים, הם מרגישים שם חופשי, הם מרגישים שהם כאילו מוגנים לעשות מה שהם רוצים, לתקוף מי שהם רוצים, כאילו אף אחד לא רואה אותם.

מסעוד גנאים: זה לא כמו המגע הישיר, לכן צריך לחנך וצריך לרסן.

מסעוד גנאים: דבר אחרון, אדוני היושב ראש, גדולתו של האדם שברא אותו אלוהים היא ביכולתו לעשות את הדברים, ליצור ולגלות, אבל גדולתו היא יותר אם הוא שולט במה שהוא יוצר, משום שבסוף, את המוצרים שאנחנו מייצרים כבני אדם, אם הם משתלטים עליו והם מכוונים אותנו, אוי ואבוי לנו.

מסעוד גנאים: אדם בסוף הוא נבדל בזה שהוא לא חפץ, יש לו רגשות ויש לו ערכים, אז האדם לא צריך 'להתמכשר' במכשיר שהוא יצר אלא להיפך, הוא צריך להאניש, הכוונה היא שאתה לא יכול לתת למכונה רגש או רוח, אבל אתה, בחינוך שלך, בערכים שלך, יכול לכוון אותה לכיוון האנושי שלא יזיק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אורלי אהרוני, ממש בקצרה.

יעקב מרגי: תני לנו רקע, מי עומד מאחורי "שומרי מסך".

יעקב מרגי: בבקשה.

<אורלי אהרוני: "שומרי מסך" הוא שיתוף פעולה של אורט ישראל וגוגל.

<אורלי אהרוני: מדובר על 50 בתי ספר של רשת אורט שבהם, בכל בית ספר כזה, יש קבוצה של 25 בני נוער, שמתעסקים בשלושה אלמנטים מרכזיים.

<אורלי אהרוני: האחד הוא הסברה, נכנסים אחת בשבוע לכיתות, אפשר להגיע לכל היעדים, קהלים של הורים, מורים, ילדים ביסודי, ילדים בחטיבה, ילדים בתיכון.

<אורלי אהרוני: נכנסים ועושים הסברה בדרכים יצירתיות.

<אורלי אהרוני: זו יכולה להיות תערוכה של צילומים, זה יכול להיות הצגות, אלה יכולים להיות קמפיינים שיווקיים, שמעלים את המודעות לגלישה בטוחה ולמיגור תופעות הבריונות ברשת.

<אורלי אהרוני: בנוסף, התלמידים האלה הופכים להיות אוזן קשבת לתלמידים אחרים שנפגעו ברשת.

<אורלי אהרוני: מעודדים אותם לדבר, להתחזק, להצטרף לקבוצה.

<אורלי אהרוני: אחד הדברים החזקים של "שומרי מסך" זה שתלמידים שנפגעו ברשת קיבלו במה לעבור מהצד החלש, הצד הקורבני, לצד החזק ובאמת לספר את הסיפור האישי שלהם.

<אורלי אהרוני: אנחנו מגלים ורואים שיותר ויותר ילדים מצטרפים לקבוצה הזו הם ממש מרפאים את עצמם באמצעות - - -

יעקב מרגי: במה מתבטא שיתוף הפעולה בין גוגל לרשת אורט?

<אורלי אהרוני: כל תכנית העבודה נבנית יחד, החל בהכשרות עם משאבים.

<אורלי אהרוני: אנשים מגוגל באים ומסייעים כמנטורים בתוך בתי הספר.

<אורלי אהרוני: יש לנו תחרות מדהימה של קמפיינים שבה תלמידים יכולים להביע בדרך יצירתית ולמחות נגד תופעות שליליות ברשת.

<אורלי אהרוני: יש פה תערוכה בחוץ שמוקרנת, של תלמידים שיצרו, כמובן בשיתוף פעולה של גוגל ואורט ויש מיזם חדש שקורה היום, זה נקרא "אתגר הבלונים".

<אורלי אהרוני: זה אתגר שבו אנחנו רוצים להראות עד כמה המילה הפוגענית יכולה להיות הרת אסון.

<אורלי אהרוני: הרעיון הוא לקחת שני ילדים שרושמים מילה פוגענית על בלון, מתחבקים, מפוצצים את הבלון ודרך האמצעי הזה אנחנו מראים עד כמה המילה הזו יכולה להזיק.

<אורלי אהרוני: מצד שני אנחנו גם יכולים לפוצץ אותה ולהראות עד כמה אנחנו יכולים לעשות דבר משמעותי ופשוט ויפה, שהוא חווייתי לילדים קטנים ולבני נוער.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תלמיד מאשדוד ולאחר מכן המצגת של משרד החינוך, בבקשה.

<רון קמינסקי: שלום, שמי רון, אני מאשדוד, אני בן 16.

<רון קמינסקי: אני הצטרפתי לסיירת "רשת ביטחון" בתחילת השנה.

<רון קמינסקי: אני שמעתי על המיזם הזה די הרבה ואני אישית חשבתי שאם אני אצטרף אז אוכל איכשהו לצמצם את הפגיעה ואת השיימינג ברשת.

<רון קמינסקי: בעצם מה שאנחנו עושים, אנחנו רוצים לקחת את השיח ברשת ולהפוך אותו לחיוני.

<רון קמינסקי: השיח ברשת הוא משהו מאוד חשוב, במיוחד בטכנולוגיה של 2017 והלאה.

<רון קמינסקי: אני חושב שאנחנו יכולים לצמצם את השיימינג ולעשות אותו יותר טוב, את השימוש ברשת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

<עינב לוק: תודה רבה.

<עינב לוק: שמי עינב לוק, מהשירות הפסיכולוגי ייעוצי של משרד החינוך.

<עינב לוק: אני קודם כל רוצה לברך על הדיון ולברך על כל היום שמתנהל פה היום בכנסת.

<עינב לוק: אני שמחה להגיד שאני חושבת שזה אחד הנושאים שאנחנו זוכים להוביל עם שותפים רבים, שמשרד החינוך מרגיש שיש לנו הרבה מאוד שותפים.

<עינב לוק: אנחנו חושבים שזה נושא שמאוד חשוב שמשרד החינוך יוביל אותו ואנחנו זקוקים להרבה שותפים ואנחנו מרגישים שיש לנו שותפים משמעותיים.

<עינב לוק: אני אציין שקיימת ועדה בין משרדית שמוביל משרד החינוך, שבה שותפים משרדי הממשלה, המשרד לבטחון פנים, משרד הרווחה, משרד המשפטים, המשטרה, הרבה מאוד גופים ממשרדי המשלה.

<עינב לוק: הרשות המקומית שותפה לוועדה, פורום ועדי ההורים היישוביים שותף לוועדה, מועצת התלמידים וגופים נוספים כמו גוגל, מייקרוסופט, מכון אדלר, באמת, הרבה מאוד שותפים וההתכנסות יחד ותכנון המהלך הזה יחד, נותן למהלך הזה אפקט מאוד מאוד משמעותי וגם ערך מוסף שמאפשר לנו, כמשרד החינוך, להביא את הנושא הזה מהיבטים שונים.

<עינב לוק: גם היבטים משפטיים, גם חינוכיים, גם חברתיים וגם רגשיים וכמובן לאפשר עשייה עם האוכלוסיות השונות, היום הוועדה שמה דגש על העבודה עם התלמידים, גם עבודה עם ההורים וגם עם צוותי החינוך.

<עינב לוק: אני שמחה להגיד שהשותפות הזאת היא מאוד משמעותית.

<עינב לוק: כמו שראינו, יש גופים נוספים שיכולים לתרום מהידע ומהניסיון, כמו גוגל, מייקרוסופט וגופים נוספים, שהם מאוד מאוד משמעותיים להובלת המהלך.

<עינב לוק: התכנית שלנו היא תכנית ארוכת טווח, לאורך כל השנה.

<עינב לוק: יש בכל בית הספר צוות שנקרא "חיים ברשת" והוא מורכב ממספר אנשים בתוך בית הספר, כשהמטרה של הצוות היא לכנס, כמו שאנחנו עושים ברמה הארצית, צוות בתוך בית הספר, שהוא יתכנן את התכנית הבית ספרית.

<עינב לוק: בעצם הרעיון הוא שמשרד החינוך נותן את הרעיונות, מעלה חומרים, שאני תיכף אראה מה אנחנו עושים, וצוות בית הספר בונה את התכנית הייחודית המתאימה לו.

<עינב לוק: לכן ראינו כאן מגוון של רעיונות, זה נראה אחרת בין בית ספר לבית ספר - - -

יעקב מרגי: עינב, תזדרזי, כי יש עוד שישה או שבעה דוברים.

<עינב לוק: אני מזדרזת.

<עינב לוק: אני אגיד שלנו מאוד חשוב להציג את הרשת על כל הרצף שלה, מהזדמנויות והנאה דרך אתגרים ועד סיכון ופגיעה, באמת להגיד שאנחנו עוסקים בסוגיות על כל הרשת.

<עינב לוק: אנחנו מדברים על נורמות התנהגות ברשת, על תדמית דיגיטלית, איך הילדים היו רוצים להציג את עצמם, מה היו רוצים שיישאר ברשת, מה בין פגיעה לעבירה ברשת.

<עינב לוק: חשוב לי להגיד שהתכנית, יש לה שלוש פעימות שיא במהלך השנה.

<עינב לוק: אחת בתחילת השנה, כשאנחנו כותבים את התקנון הבית ספרי, קובעים את המדיניות, את הציפיות מהתלמידים, הפעימה השנייה היא השבוע, במהלך ה"שבוע לגלישה בטוחה" והפעימה השלישית היא לפני חופשת הקיץ שאנחנו יודעים שבמהלך הקיץ הילדים נמצאים הרבה יותר ברשתות החברתיות ובאינטרנט.

<עינב לוק: כל שנה אנחנו צובעים את "השבוע לגלישה בטוחה" בצבע אחר.

<עינב לוק: בשנה שעברה קראנו לו "לוקחים 30 שניות למחשבה לפני שיתוף והפצה", באמת להפעיל שיקול דעת מה אנחנו מעלים ומה לא והשנה בחרנו את הנושא של פנייה לעזרה, לעודד ילדים ובני נוער שנפגעו ברשת לפנות לעזרה.

<עינב לוק: קראנו לשבוע "עושים שינוי ברשת ומושיטים יד לעזרה".

<עינב לוק: דיברנו בהכשרה של צוותי החינוך, מה מעודד ילדים לפנות לעזרה ומה חוסם פנייה לעזרה ואנחנו מלמדים את הצוותים החינוכיים כיצד להפוך את עצמנו, המבוגרים, ההורים וצוותי החינוך, להיות אלה שהם אקטיביים, פונים לילדים, משוחחים איתם ומנהלים שיח עם הילדים על ההתנהלות שלהם ברשת, מה הם עושים ברשת, לאן הם הולכים ולשאול אותם האם הם נפגעים ברשת.

<עינב לוק: אלו שלושת הפעימות שדיברתי עליהן.

<עינב לוק: התכנים והפעילויות שאנחנו מעלים לאורך כל השנה ובשבוע הזה, הם כלפי שלוש אוכלוסיות, תלמידים, הורים וצוותי חינוך.

<עינב לוק: עם צוותי החינוך אנחנו עובדים על ההכשרה שלהם, על הידע שלהם בתחום הזה ומה שהם יכולים לעשות כצוותי חינוך.

<עינב לוק: עם התלמידים אנחנו עובדים גם על סדנאות, כמובן שהכול מותאם גיל ומותאם לשפות השונות.

<עינב לוק: כל הפעילויות מופיעות גם בשפה העברית וגם בשפה הערבית, מותאמות לחינוך הממלכתי ולחינוך הממלכתי דתי.

<עינב לוק: ישנן הרצאות שנעשות על ידי צוותי החינוך והרצאות מקוונות, זה אומר שעומד נציג שלנו ונרשמים תלמידים מכל הארץ להרצאות מקוונות.

<עינב לוק: הדבר הזה מאפשר לנו להגיע לאוכלוסייה הרבה יותר רחבה ושיגיעו אנשי המקצוע אל בתי הספר.

<עינב לוק: יש לנו הרצאות של מומחים.

<עינב לוק: אני ממש ברגעים האלה מקבלת מספרים כמה פרקליטים מגיעים לבתי הספר, שוטרים, נציגים מחברות שונות ואני חושבת שזה מעשיר את השיח בתוך הכיתה, שמגיעים גורמים שונים ומביאים היבטים נוספים.

<עינב לוק: אחד הנושאים שראינו אותו פה היום ואנחנו חושבים שהוא אחד הכיוונים המשמעותיים ביותר, זה הנושא של תלמידים עמיתים לגלישה בטוחה.

<עינב לוק: היום אנחנו מכניסים את זה, נמצאים איתנו נציגים ממנהל חברה ונוער, מכניסים את זה למעורבות חברתית, כדי שזה יהיה חלק מהתכנית של התלמידים.

<עינב לוק: כמובן גם הנושא של ההורים בשיתוף עם פורום ועדי ההורים היישובים.

<עינב לוק: סדנאות משותפות להורים, מורים ותלמידים, הרצאות מקוונות להורים, שאנחנו מקליטים והמורים והצוותים החינוכיים מפיצים את זה להורים ועלוני מידע.

<עינב לוק: אני אשאיר את זה לוועדה, יש לנו עלונים שאנחנו מפרסמים להורים, כולל המלצות שלנו להורים במצבים של פגיעה, למי לפנות, עם ציון כל הגורמים שאפשר לפנות אליהם, כולל מספרי טלפון, עלונים לתלמידים כיצד לנהוג ברשת ופעילות שמועצת התלמידים תספר עליה בהמשך.

<עינב לוק: השבוע מועצת התלמידים מפעילה בכל בתי הספר סדנאות בנושא.

<עינב לוק: כל החומרים שלנו נמצאים בענן החינוכי שהעלינו אותו ופרסמנו את זה בכל בתי הספר.

<עינב לוק: אלה המסרים, אנחנו לא נדגיש, אבל אנחנו מעבירים את כל המסרים לתלמידים.

<עינב לוק: זה המודל שעליו אנחנו מדברים של מתן פנייה לעזרה ומודל של פנייה לעזרה שאנחנו מלמדים את הילדים מה יעזור להם ולאן לפנות במצבים של פגיעה.

<עינב לוק: דבר אחרון שחשוב לי לציין, שכמובן קיים גם חוזר מנכ"ל בנושא שנותן הנחיות לבתי הספר איך לטפל כשכבר קורה אירוע האלימות.

<עינב לוק: זאת אומרת עיקר המשאבים שלנו הוא הסברה ומניעה בכל שלבי החינוך, הכשרה של הצוותים החינוכיים ועבודה עם התלמידים, אבל גם יש הנחיות מאוד ברורות מה לעשות כאשר מתעורר אירוע של פגיעה ברשת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לעתים בדיוני הוועדות אנחנו נחשפים לתופעות ומסתבר שזה כאילו בא מהחלל החיצון, משרדי הממשלה לא נמצאים שם, אבל אני רואה שכאן, ברוך השם, התופעה ידועה, מתמודדים איתה.

יעקב מרגי: אין ספק שדיון כזה גם מעצים את זה עוד יותר.

יעקב מרגי: גם המשרד, גם יוזמות פרטיות כאלו ואחרות של גופים, אני חושב שזה דבר נכון.

יעקב מרגי: אין ספק שזה גם מתעדכן מדי פעם כי זה תחום מאוד אינטראקטיבי, לא סטטי.

יעקב מרגי: פורום ועדי ההורים, בבקשה.

<צביקה כספי: בוקר טוב לכולם.

<צביקה כספי: שמי צביקה כספי, אני מפורום ועד ההורים היישוביים, אני מרכז את כל תחומי התקשוב הבטוח, טכנולוגיה וקרינה בפורום.

יעקב מרגי: התפתחתם לממדים רציניים, ועדות, פורום.

יוסף ג'בארין: אתה שותף לזה.

<צביקה כספי: נכון.

<צביקה כספי: זה חלק מהעבודה המקצועית שלנו.

<צביקה כספי: הבנו שיש יותר מדי תחומים ואתה סופג אותנו בחיוך כל הזמן.

יעקב מרגי: בשמחה.

<צביקה כספי: אני רוצה להגיד, קודם כל בפן החיובי, שבשנתיים האחרונות לפחות, כשאנחנו די מעורבים בתוך התחומים האלה, באמת נקודה חשובה ונכונה, כמו שאמרת, והיא שסוף סוף יש איזושהי הבנה שיש הרבה תחומים פרוצים, הם מהירים יותר מאיתנו ומשרדי הממשלה סוף סוף התחילו לנסות להדביק אותם.

<צביקה כספי: משרד החינוך בשנה האחרונה עשה כברת דרך אדירה, יכול להיות שזה בגלל שהטרדנו אותם יותר מדי, יכול להיות שזה בגלל - - -

יעקב מרגי: גם וגם.

<צביקה כספי: בגלל הוועדה הזו ומה שאנחנו עושים בה, אבל אנחנו גאים בזה ואני שמח ששיתופי הפעולה הולכים ומועצמים.

<צביקה כספי: במסגרת הפורום אני רוצה לציין את הדברים העיקריים שאנחנו עושים.

<צביקה כספי: אנחנו מפעילים אתר בפייסבוק שפועל 24/7, שנותן מענה כמעט מיידי להורים ולילדים, לקבל מענה לכל התחומים, החל מהתחום הטכנולוגי ועד למידע אישי.

<צביקה כספי: הכול כמובן שמור ומוגן.

<צביקה כספי: יש לנו ועדה שעובדת בנושא אובדנות, שזה תחום שהוא מאוד קשה ואנחנו אוספים אליו הרבה אנשים שהם יותר מומחים מאיתנו לנושא הזה.

<צביקה כספי: יש לנו מערך הפצה די נרחב היום, אנחנו שולטים כמעט בכל המדינה, אז אנחנו מסייעים גם למשרד החינוך - - -

יעקב מרגי: אתם נמצאים בכל מקום במדינה, אתם לא שולטים.

<צביקה כספי: לא שולטים.

<צביקה כספי: נכון, המילה יותר נכונה, נמצאים, מצויים, תיקן אותי רון.

<צביקה כספי: אנחנו משתדלים להעביר כל הזמן מסרים שיעברו הלאה.

<צביקה כספי: בסופו של יום הדאגה שלנו היא גם לילדים שנמצאים כאן מאחורינו וגם שההורים יתחילו לקחת אחריות ולהיות מעורבים.

<צביקה כספי: החברים כאן עזבו, אבל אני יכול להגיד לכם שאנחנו מתמודדים עם כל המגזרים, שזה משהו די נרחב, יהודים, ערבים, דרוזים, חרדים, הבעיות האלו לא פוסחות על אף אחד והן מאוד מאוד קשות.

<צביקה כספי: חשוב לנו כן להגיד שיש לנו גם שיתופי פעולה מצוינים שעליהם אנחנו עובדים.

<צביקה כספי: נמצאים כאן חברים שלי גם מ"נתיבי רשת", שאנחנו ביחד עשינו גם מחקר.

<צביקה כספי: הם עובדים מאוד מאוד יפה.

<צביקה כספי: משרד החינוך, נמצאים כאן עינב לוק, רוני דיין, ראיתי כאן את יסמין ניסמן קודם.

<צביקה כספי: המשרד לבטחון פנים, החברים שנמצאים כאן, משרד המשפטים, שאנחנו גם חברים בו במסגרת הפרקליטים, דרך אגב, זו השנה השנייה.

<צביקה כספי: איגוד האינטרנט, מצילה, שעובדים אתנו יפה.

יעקב מרגי: תסכם.

<צביקה כספי: חשוב לי כן להגיד, אנחנו עובדים בשנה האחרונה על משהו שאני חושב, כבוד היושב ראש, שזה משהו שאתה צריך לקחת כאור לדרך, אנחנו מבצעים האחדות.

<צביקה כספי: משרדי הממשלה היו מאוד מפוזרים בשנתיים האחרונות, כל אחד מבזבז תקציבים וכוחות, מערך "מאור" אני חושב שאחרי הרבה צעקות והרבה כוחות, הביא להאחדה של הכול.

<צביקה כספי: כולנו יושבים יחד היום, גם בוועדות הבין משרדיות וגם מעבר.

<צביקה כספי: אנחנו מפתחים כרגע אמצעים טכנולוגיים, שבחודש הקרוב אנחנו מקווים שנציג לך אותם, שיעזרו בבלימה של כל השיימינג, הפצות, גלישה בטוחה ואני מקווה שהפורום ימשיך להוביל את התחומים האלה, גם בוועדה וגם מעבר.

<צביקה כספי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הדוברים מרגע זה שיקבלו רשות דיבור נצטמצם לשתי דקות כל אחד, מתומצת, לא לחזור על דברים שנאמרו.

יעקב מרגי: נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: זה משולש, שמענו ממשרד החינוך, מורים, הורים ועכשיו תלמידים.

<יהל קירשנר: קודם כל תודה רבה.

<יהל קירשנר: יהל קירשנר, יושב ראש ועדת נוער וקהילה במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<יהל קירשנר: אני קודם כל אגיד, בהמשך למה שעינב קודם ציינה, שהשבוע הוא שבוע גלישה בטוחה ומועצות בבתי הספר מפעילות מערכים ופרויקטים ופעילויות בנושא בשיתוף המשרד.

<יהל קירשנר: כמה דברים שהמועצה ומועצות התלמידים בכלל הארץ כבר מתחילת השנה וכבר מהחופש הגדול עשו בנושא.

<יהל קירשנר: כמו שעינב אמרה, בפתיחת השנה יש איזושהי פעימה ראשונה, אז גם מבחינתנו יש איזשהו תהליך שאנחנו מתחילים גם בתוכו.

<יהל קירשנר: שבוע "אהבת חינם", למי שיצא לשמוע, חלק מחברי הכנסת השתתפו בו, אז שנת הלימודים נפתחה בסימן אהבת חינם.

<יהל קירשנר: קצת על השבוע.

<יהל קירשנר: המטרה הסופית של השבוע זה לעודד שיח מכבד, שיח מפרגן ושיח אוהב בתוך הרשתות החברתיות, מתוך אמונה שבסופו של דבר זה מה שימגר את התופעות של השיימינג ואת התופעות השליליות בתוך הרשתות.

<יהל קירשנר: כמו שגם חברי הכנסת ציינו בתחילת הדיון, זו תופעה חברתית.

<יהל קירשנר: אנחנו מתמודדים כרגע עם תופעה חברתית.

<יהל קירשנר: ברמת העיקרון המועצה שותפה לכל הדברים שדנו בהם.

<יהל קירשנר: שמחתי לשמוע על פרויקטים שעוד לא יצא לי לשמוע עליהם ונשמח לעזור ולסייע ואפילו להעביר אותם לכל בתי הספר בארץ.

<יהל קירשנר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הילה שי וזאן, שלטון מקומי, בבקשה.

הילה שי וזאן: מפאת חוסר הזמן אני לא אציג סרטון שיש בו המון נתונים.

הילה שי וזאן: חברי הכנסת שאלו לגבי נתונים של התופעה.

הילה שי וזאן: אני כן רוצה לומר שהשלטון המקומי, ביוזמתו של היושב ראש, חיים ביבס, הבין שבעצם עליהם, כראשי הערים, לקחת אחריות לא רק במרחב הפיזי אלא גם במרחב הווירטואלי, כי ראשי ערים יכולים לבנות ערים ולהתעסק עם תב"עות ותקציבים, אבל בסופו של דבר, אם באים אליהם הורים שהם אובדי עצות כי הילד שלהם שוקל לעשות משהו לעצמו, אז אסור שהם יישארו בלי כלים.

הילה שי וזאן: לכן בוועידת השלטון המקומי, שהייתה בשבוע שעבר, כל ראשי הערים וכל השרים שהיו הצטרפו לאמנה למניעת בריונות ברשת.

הילה שי וזאן: האמנה מבחינתנו זה רק צעד דקלרטיבי ראשון.

הילה שי וזאן: אנחנו אימצנו גם אייקון של שיח נקי, שיופץ ויהיה בכל הדפים של כל הרשתות החברתיות בשלטון המקומי של כל הערים.

הילה שי וזאן: אנחנו גם פתחנו קרן שתעזור במימון ייעוץ וייצוג משפטי מול כאלה שבאמת יצטרכו.

הילה שי וזאן: מערכי שיעור ונאומים של ראשי ערים לאורך כל השנה.

הילה שי וזאן: מבחינתנו, אנחנו רואים בזה אחד התפקידים החשובים ביותר של השלטון המקומי ושל ראשי ערים ואנחנו מתכוונים לעסוק בזה.

יעקב מרגי: שוב, זה רק מראה כמה כולם מחויבים וכולם בעבודה רב מערכתית.

יעקב מרגי: אולי לא נצליח למגר לגמרי, אבל לפחות למזער, לשפר.

יעקב מרגי: ענבר אדמון גולדשטיין, בבקשה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך ובקצרה.

<ענבר אדמון גולדשטיין: קודם כל תודה רבה על זכות הדיבור.

<ענבר אדמון גולדשטיין: שמי ענבר, אני מנהלת קשרי ממשל בעמותת "תפוח".

<ענבר אדמון גולדשטיין: עמותת "תפוח" פועלת מזה 20 שנה בכל הנושא של צמצום הפער הדיגיטלי, אנחנו פועלים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית.

<ענבר אדמון גולדשטיין: האמת שאני כאן עם קבוצה מאוד מכובדת של מתנדבים מהעמותה שלנו, מתכנית שקוראים לה תכנית "נטע".

<ענבר אדמון גולדשטיין: הייתי שמחה דווקא לתת לאחת החברות את זכות הדיבור כדי שתוכל לספר.

<ענבר אדמון גולדשטיין: אני רק אומר במשפט שלאורך השנה, וגם לציון יום האינטרנט הבטוח, המשתתפים של התכנית שלנו יוזמים ומובילים פעילות התנדבותית בקרב 10,000 בני נוער, ילדים והורים בפריסה כלל ארצית.

<ענבר אדמון גולדשטיין: אני אשמח להעביר את זכות הדיבור.

יעקב מרגי: מי עומד מאחוריכם?

<ענבר אדמון גולדשטיין: המנכ"לית גב' דפנה ליפשיץ.

יעקב מרגי: אבל יש גוף פילנתרופי?

<ענבר אדמון גולדשטיין: יש כל מיני גופים שעומדים מאחורינו, גם פילנתרופיה וגם שיתופי פעולה עם משרדי הממשלה השונים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בקצרה.

<נלי ארונוביץ: שלום קוראים לי נלי ארונוביץ, אני חניכה בתכנית "נטע" מזה ארבע שנים ואני הרכזת של מסלול ההתנסות בתכנית "נטע", "נטע גו'ניור.

<נלי ארונוביץ: " לכבוד שבוע האינטרנט החלטנו להעביר למדריכים שלנו חומר לכיתות ה' עד ח', שזה תחום הפעילות שלנו, כדי להעביר להם את הנושא ולהעביר להם כלים להתנהגות נכונה באינטרנט.

<נלי ארונוביץ: בין היתר אנחנו מאמינים שהאינטרנט זה מקום כל כך רחב ומופלא שמלא בקונוטציות חיוביות.

<נלי ארונוביץ: אנחנו משתדלים להימנע מקונוטציות שליליות, כמובן שהן קיימות, למזער אותן בעזרת ידע נכון וכלים נכונים, שאנחנו מלמדים לאורך כל השנה ובמיוחד בשבוע הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: אני אדבר בדקה כדי שנשמע את האחרים שבאו במיוחד.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד, הייתי בבוקר גם בוועדה לקידום מעמד האישה ואנחנו מתעסקים היום, כל היום, בנושא של האינטרנט.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שלצערי, חוק הסרטונים, שחוקק כאן בכנסת לפני שלוש שנים, לא ממש עובד.

מירב בן ארי: זו קצת פסימיות, אבל יש לי גם משהו אופטימי.

מירב בן ארי: הפסימיות זה שהחוק לא ממש עובד, ההרתעה לא משמעותית בעיניי, יסלחו לי גורמי המשרד לבטחון פנים, אבל בסופו של דבר אנחנו לא ראינו, ראינו, אדוני, שמתוך מאות תלונות, רק 30 תיקים הגיעו לכתב אישום ועל ענישה בכלל לא שמעתי, לא שמעתי שמישהו נענש.

מירב בן ארי: לכן לדעתי, הדרך הכי טובה, וזה המסר האופטימי, זה לעשות את מה שאתם עושים, גם חינוך, גם שלטון מקומי, גם אתם, כמובן העמותות, כל הארגונים החברתיים, כולם, אני לא מפספסת אף אחד, אני לא אקרא בשמות, אבל הדרך הכי טובה היום, ובגלל זה היה לי חשוב לומר את זה, בגלל כל היום הזה, זה פשוט דרככם.

מירב בן ארי: קודם כל רוב התופעה נמצאת בקרב בני נוער וצעירים, יש לומר, פחות אתה רואה את זה בקרב מבוגרים, חוץ מהאירוע שהיה בשבוע שעבר עם הסיפור הזה, עם דב קרסנטי, שהוא סיפור נוראי בעיניי, אבל רוב התופעה, אם בודקים אותה ובדקנו במספרים, נמצאת בקרב בני נוער צעירים.

מירב בן ארי: לכן, מה שעושים פה, גם ברשויות, ובגלל זה מאוד פרגנתי לאשדוד, אבל גם בכלל, ברצון שלכם זה דרככם.

מירב בן ארי: אז תודה והנה, בדיוק דקה, היה לי חשוב להעביר כמה משמעותיים אתם פה בוועדת החינוך.

יעקב מרגי: עוד יוזמה ברוכה, "נתיבי רשת", בבקשה.

<יונה פרסבורגר: יונה פרסבורגר, מנכ"ל עמותת "נתיבי רשת".

<יונה פרסבורגר: העמותה פועלת כבר שש שנים.

<יונה פרסבורגר: אני אישית, לפני 12 שנים התחלתי בפעילות עצמאית והיום אני מגיע לאלף הרצאות בבתי ספר בארץ.

<יונה פרסבורגר: יש לנו קו חם להורים ולנוער.

<יונה פרסבורגר: אנחנו היום מדברים על צונאמי שפוגע בהתפתחות התקינה של ילדים, שמורכב מעודף זמן מסך, עודף זמן מסך של ילדים, ירידה בתקשורת הבין אישית, כי הילדים נמצאים יותר מול המסכים ולא מתקשרים פנים אל פנים כמו שהיה פעם וחשיפה לתכנים פוגעניים.

<יונה פרסבורגר: פה, על רגל אחת, אני יודע שאין פה זמן, אנחנו מציעים תכנית שתתחיל בגני ילדים, לקראת סוף יסודי זה מאוחר, רוב הפעילויות שעושים זה לכיתות ה' ו' ומעלה, צריך להתחיל בגני ילדים, לתת את המידע להורים ולילדים.

<יונה פרסבורגר: לגבי הילדים הקטנים מדינת ישראל צריכה לקדם פתרונות של סינון יעיל, כי אנחנו רואים ירידה של הגיל של החשיפה, בעיקר לתכנים פורנוגרפיים, הרבה מקרים בגילאי 7-8 לאחרונה ואנחנו רוצים לעודד את הנוער, שאם אתם רוצים להוביל שיח מיטבי ולמנוע פוגענות, תעודדו את השיח פנים אל פנים.

<יונה פרסבורגר: להיות ביחד, להניח קצת את המסכים בצד, כי אחת הסיבות שבקלות פוגעים אחד בשני זה כשלא נמצאים אחד מול השני בצורה אמיתית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד נמצאת איתנו?

יעקב מרגי: בבקשה.

<רחלי הכהן: ממש בדקה אחת.

<רחלי הכהן: אני כאן הפעם בשליחות בנות השירות הלאומי של המועצה לשלום הילד שביקשו שאני אציג, וזה יהיה באמת בדקה, יוזמה שהם עשו בשיתוף משרד החינוך.

<רחלי הכהן: אתמול הם העבירו תכנית שנקראת "טריוויה נט".

<רחלי הכהן: בעצם מדובר על פעילות מקוונת לתלמידים בכיתות ג' ו-ד', כשהם ישבו באולפן וכיתות רבות ברחבי הארץ הצטרפו אליהם.

<רחלי הכהן: מדובר על מעל 700 ילדים, לפי הערכה, שהצטרפו.

<רחלי הכהן: המטרה הייתה בעצם ללמד את התלמידים בצורה חווייתית על החוויה, על אחריות בשימוש ברשת ועל המוגנות ועל גלישה בטוחה.

<רחלי הכהן: בנוסף על החשיבות לתלמידים עצמם, אני חושבת שזו פלטפורמה חשובה למורים כי בעצם כשהתלמידים ישבו בכיתה והתלבטו כל פעם איך להצביע ומה לעשות בשאלות הטריוויה, המורים יכלו לראות מהן נקודות החולשה ועל מה צריך לעבוד וללמד ולחזק לעתיד.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: אני מתנצל בפני שחשב או רצה לדבר, אבל כל מי שביקש ונרשם נתתי לו את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברת הכנסת רויטל סויד, יוזמת יום האינטרנט הבטוח בכנסת ולכל המשתתפים שהשתתפו בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה ציינה בסיפוק את היוזמות השונות שנוצרו בבתי הספר כדי להילחם בביוש ובבריונות ברשתות החברתיות.

יעקב מרגי: אנחנו רואים בבני הנוער את מחוללי השינוי של השיח ברשת וצריך לעשות הכול, בכל המערכות ובכל משרדי הממשלה, למצוא את הדרכים להשתמש בהם, כדי ליצור את השינוי ולהוריד את רמת הביוש ואת תופעות הביוש והאלימות ברשת.

יעקב מרגי: בני הנוער בעצמם מחפשים מענה.

יעקב מרגי: בני נוער נותנים אמון בחבריהם בני גילם ולכן צריך לנצל את המשאב הזה, להשתמש בבני הנוער עצמם ליצירת השינוי.

יעקב מרגי: אנחנו מאמינים בזה, אנחנו רואים את התמורות ואת הערכים המוספים בפעילות שלהם.

יעקב מרגי: הוועדה פונה למשרד החינוך להכין תכנית שתענה על הטרדות ברשת.

יעקב מרגי: כמובן שכל מה שנעשה עד עכשיו מבורך ויש לשתף בכך תלמידים, מורים ואף הורים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.