ועדת המשנה לחינוך בלתי פורמלי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 5, 2017-01-24 09:30

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את ועדת המשנה של ועדת החינוך התרבות והספורט, ועדת המשנה לחינוך בלתי פורמאלי, כאשר הנושא היום הוא פעילות חברת המתנ"סים.

מירב בן ארי: אני קודם כל נתבקשתי גם על ידי החברה למתנ"סים, אבל גם על ידי חברי כנסת, לנהל דיון חשוב בנושא הזה.

מירב בן ארי: אנחנו לא מספיק חשופים, אנחנו שומעים, מכירים, נמצאים, אבל לא מספיק חשופים, בעיניי, לפעילות של החברה למתנ"סים, לכן חשוב לי שתציגו אותה.

מירב בן ארי: כמובן שנשמע גם התייחסויות של משרדי הממשלה הרלבנטיים שהוזמנו, כמובן של חברי הכנסת ואנחנו נראה את ההשפעה של החברה למתנ"סים על תרבות הפנאי של אזרחים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: כמו שאתם רואים, אמנם אין לי מגזר, אבל יש פה גם את ג'בארין למגזר הערבי וגם את מיכאלי, חברי הכנסת.

מירב בן ארי: מה שיפה פה הוא שזה נוגע לכל מגזר ולפחות השאיפה שלנו היא שגם בכל ילד במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אתם מוכנים, אביעד, מבחינת המצגת?

<אביעד פרידמן: לפקודתך, המפקדת.

מירב בן ארי: בבקשה, כל מי שמדבר יציג את שמו ואת התפקיד שלו.

מירב בן ארי: נתחיל עם החברה למתנ"סים.

מירב בן ארי: מי מציג?

<איתן טימן: אני ממשרד החינוך, אנחנו נגיד כמה משפטים ואז נעביר את זה לחברה.

<איתן טימן: קודם כל בוקר טוב.

<איתן טימן: איתן, מנהל אגף חברתי קהילתי תלמידים ונוער.

<איתן טימן: האגף שלי מלווה בצמידות את פעילות החברה תחת דני רוזנר מנהל המינהל שלנו.

מירב בן ארי: כן, אני יודעת, הוא התנצל.

<איתן טימן: היום הוא יום לזכרו של אלעד ריבן וכל המערכת שלנו בצפון, יחד עם השר.

<איתן טימן: קודם כל אני רוצה להודות לך על כינוס ועדת המשנה, כי אנחנו במשרד החינוך נמצאים בעידן שאני קורא לו גם השמים אינם הגבול ביכולת שלנו ושל החברה לעשות שינוי בחברה הישראלית.

<איתן טימן: קודם כל החברה היא חברה ממשלתית, היא זרוע ביצועית כמעט בלעדית של משרד החינוך.

<איתן טימן: היא מייצרת גם היום, מבחינתנו, בתפיסה שלנו, לא רק את הנושא של הזרוע הביצועית אלא היא גם עומדת לימין המשרד בכל החלטות ממשלה שמחייבות עבודה מול המרחב המוניציפלי.

<איתן טימן: צריך להגיד שבמרחב המוניציפלי היום בישראל, החברה הגדולה ביותר שנמצאת בו היא החברה למתנ"סים והיתרון שלה הוא שהיא מסוגלת להגיע ל-256 יישובים, בין אם יש לה מתנ"סים ובין אם לאו ולמשרד זה נותן מענה גם מול החלטות ממשלה.

<איתן טימן: אז מלבד העובדה שיש לנו הסכם התקשרות, המשרד, על בסיס בקשה שלו, הרחיב לעוד 11 סעיפים את הסכם ההתקשרות מול החברה ברצותו להכניס הרבה יותר יחידות מהמשרד לפעילות מול המרחב המוניציפלי דרך החברה.

<איתן טימן: אנחנו מייצרים גם לא מעט מיזמים חינוכיים יחד.

<איתן טימן: דרך המתווה של משרד החינוך כל משרדי הממשלה היום יכולים להיכנס ויש מתווה מסודר לכל משרד ממשלתי להתחבר מול החברה דרך ליווי שלנו.

<איתן טימן: מעבר לדברים האלה צריך לדעת שהיום, גם תכנית קרב, גם ציל"ה, כל הדברים האלה הוגדרו על ידי המשרד כדי לייעל אותן לעבודה דרך החברה למתנ"סים, כך שאתם רואים שמדובר במערכת שמאוד מאוד עובדת בהלימה ובסנכרון ובתפיסת עולם שר-מנכ"לית.

<איתן טימן: מבחינת התפיסה שלנו החברה למתנ"סים היא חברה שיש לה גם את ההיבט החינוכי.

<איתן טימן: אנחנו רואים בה גם מובילה את החינוך לצריכת תרבות פנאי איכותי בחברה הישראלית, אנחנו רואים בה גם מובילה במעורבות חברתית, אקטיביזם חברתי, התנדבות וקהילתיות.

<איתן טימן: כל הדברים האלה באים מתוך העובדה שבמבנה שלה ובעבודה שלה בשטח היא נמצאת ושזורה בכל הדברים האלה, אחד ליד השני.

מירב בן ארי: רגע, אני רק רוצה, איתן, כמה הבהרות.

מירב בן ארי: אתם פעילים בכל היישובים במדינת ישראל?

מירב בן ארי: לא.

<איתן טימן: לא.

<איתן טימן: אנחנו אומרים דבר כזה, בהתחברות שלנו מול החברה, אם את מכירה, אין בישראל רשות שאין לה או מתנ"ס של החברה הממשלתית או תאגיד עירוני, לחברה יש התקשרות עם התאגידים העירוניים.

<איתן טימן: גם אנחנו, דרך - - - הרשותי שלנו עושים את ההלימה, שלא יהיה מצב שאם החברה היום נקראת לדגל בפרויקט "אתגרים" בחברה הערבית, או "הדרך החדשה", אז בכל מקום שהמדינה מטילה על החברה, החברה יודעת יחד איתנו לתת את השירות בכל הרשויות שנקבעות.

<איתן טימן: כמובן שיש הסכמים כמו למשל ב"אתגרים" עם החברה הערבית, שראשי הרשויות קובעים מול מה עובדים.

<איתן טימן: יש לנו עוד מסגרות עבודה, אנחנו לא מתערבים בהסכמים שיש מול ראשי רשויות, כי אנחנו גם עובדים בצמידות עם השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.

<איתן טימן: אנחנו רק רוצים לומר שאם למשל יש עכשיו את פרויקט הצפון, פרויקט הצפון נקבע, כיוון שזה מיידי, כסף יש וכדומה - - -

מירב בן ארי: אתה מדבר על התכנית של הצפון של שר החינוך.

<איתן טימן: בדיוק, אז החברה נבחרה כזרוע הביצועית של השר, שם אנחנו יודעים לתת מענה, בין אם יש מתנ"ס ובין אם אין מתנ"ס, בהתחברות מול הרשות המקומית.

<איתן טימן: אחד הדברים שעשינו השנה ולא היה מעולם, הוא שבנינו תורת הפעלה מסודרת בין החברה למתנ"סים למשרד החינוך, ייאמר פה לזכות שני הצדדים שזו פעם ראשונה בהיסטוריה, כתוב שם כל דבר, איך עושים, מי עושה, שגרת עבודה נבנתה בין המערכות והיא יכולה לתת מענה לכולם.

<איתן טימן: בנינו גם תהליכים לבחינה ואישור של כל התכניות הפדגוגיות, דרך משרד החינוך יחד עם החברה.

<איתן טימן: יש תהליכי בחינה משותפת לפתיחת מתנ"סים בהסכם ההתקשרות, כי היום הבקשות מהשטח גדולות ממה שהמדינה יכולה לאשר, המערכות הולכות לפי החלטת מדינה, כשהחברה בודקת היתכנות ביצוע פתיחה והמדינה מאשרת לה במסגרת ה-limit שהיא יכולה בהסכם.

<איתן טימן: גם כל תחום הנוער, כיוון שתחום הנוער משיק לנו ולחברה, בנינו הסדרה גם בתחום הנוער ופתחנו בכל - - - דני ורז, עברנו יחד את תהליך ההטמעה של המשרד מול החברה לשגרת העבודה, מהנייר להלכה.

יוסף ג'בארין: איתן, בנוסף למתנ"סים של החברה יש גם מתנ"סים שלא שייכים.

<איתן טימן: אמרתי, תאגידים עירוניים או מתנ"סים.

<איתן טימן: אני עובד מול משרד הפנים.

יוסף ג'בארין: השאלה אם אתה מתייחס עכשיו רק - - -

<איתן טימן: כן, פה אנחנו מתייחסים רק לחברה.

<איתן טימן: מדוע?

<איתן טימן: כי החברה היא חברה ממשלתית, היא כפופה לשר החינוך, פה גם יש לנו שליטה מלאה.

<איתן טימן: כשאתה מדבר על התאגידים העירוניים, מירב צריכה להזמין את מנהל אגף התאגידים במשרד הפנים והשלטון המקומי - - -

יוסף ג'בארין: הם לא נמצאים?

<איתן טימן: לא.

<איתן טימן: זה מערכת אחרת לחלוטין.

איל בן ראובן: השלטון המקומי יש לו כנס גדול שהתחיל היום.

יוסף ג'בארין: אז אתם, אין לכם שום קשר?

<איתן טימן: לנו יש.

<איתן טימן: אני יודע לעבוד גם מול התאגידים.

<איתן טימן: גם החברה יודעת לעבוד מולם, אבל צריך לדעת שהחברה למתנ"סים, כשאתה מדבר איתה, היא מדברת על המתנ"סים שכפופים אליה ישירות, כרגע 171 עד 180 בימים האלה, שהם שלה.

<איתן טימן: עם השלוחות שלה היא מגיעה לבערך 1,600 נקודות קצה.

<איתן טימן: יש בישראל לא מעט מקומות שעובדים עם תאגידים עירוניים, לדוגמה, העיר תל אביב, כולה תאגידים עירוניים.

<איתן טימן: לכן משרד הפנים, יש לו אגף לנושאים האלה.

יוסף ג'בארין: התאגידים העירוניים של תל אביב, תקציבית הם לא קשורים לכם?

<איתן טימן: לא, הם לא קשורים לחברה למתנ"סים.

<איתן טימן: משרד החינוך נותן לעיר תל אביב שוויוניות מלאה.

<איתן טימן: העיר לא נפגעת מבחינת משרד החינוך.

<איתן טימן: אל תשכחו שהחברה מבחינת משרד החינוך יושבת על תפיסה של סגירת פערים חברתיים וגיאוגרפיים, כשרוב התאגידים לא נמצאים שם.

<איתן טימן: החברה מנותבת על ידי המשרד למקומות שבהם המשרד היה רוצה לסגור פערים בחברה הישראלית, זה או יישובי פריפריה או שכונות פריפריה חברתית ולכן, התעדוף שיש לחברה הוא מול המיקום שהם יושבים בו.

<איתן טימן: כשאנחנו באים לתל אביב, אז דרום תל אביב מקבל התייחסות אחרת, אבל יש אזורים בתל אביב שלא צריכים שום סיוע מהמדינה, הם יכולים עוד לתת למדינה.

<איתן טימן: הם רווחיים מאוד, התאגידים שלהם.

<איתן טימן: כנ"ל בעוד ערים.

<איתן טימן: אני מכיר, כיוון שאני מלווה גם את ההתאגדות למרכזים קהילתיים, יש ערים כמו ראשון לציון שהחברה היא רווחית מאוד מאוד.

יוסף ג'בארין: מבחינת התפלגות, שנבין את התמונה.

יוסף ג'בארין: מהי החלוקה פחות או יותר, זה חצי חצי?

<איתן טימן: תראה, נכון להיום החברה נמצאת ב-142 יישובים מתוך 256.

<איתן טימן: 142 יישובים, היא מתקרבת לחצי מדינה, סליחה, שני שליש מדינה.

<איתן טימן: זה אומר שבישראל, אם אתה יודע, יש לך בערך 15 רשויות נטולות מענק שהן החזקות ביותר וכל השאר יש להם מענקי איזון למיניהם.

<איתן טימן: החברה מנותבת על ידי המשרד יותר ויותר למקומות האלה, למקומות שצריכים אותה בתפיסת המדינה.

<איתן טימן: יש היום יותר דרישות מרשויות רגילות שהחברה תיכנס, אבל אם יש היום 142 מתוך 256, זה מתקרב לשני שליש, אז אתה רואה שהיא דומיננטית כבר מעל 60%.

<יהודית גידלי: במתמטיקה לא מסתדר, אדוני.

מירב בן ארי: לא, יש 140, זה מתוך 256.

יוסף ג'בארין: מה לגבי סך כל המתנ"סים, האם הכוונה לבניין הזה שנקרא מתנ"ס ולפעילות שבו?

<איתן טימן: יש בישראל, אם אני מסתכל היום גם על החברה וגם על התאגידים, אנחנו רואים מעל 1,000 מרכזים קהילתיים בשתי הבעלויות.

<איתן טימן: כלומר יש בישראל היום בערך 600 דרך החברה ויש עוד 400 שהרשויות מחזיקות, במיוחד החזקות והגדולות, כתאגידים עירוניים.

<איתן טימן: בשביל זה יש להם אגף מיוחד במשרד הפנים.

<איתן טימן: אנחנו עובדים דרך אגב, עם שני הצדדים, לנו זה לא משנה.

יוסף ג'בארין: אמרת 140 יישובים.

<איתן טימן: לא, יש לך 142 יישובים ויש כ-256 יישובים בישראל.

<איתן טימן: אם תספור את כל המתנ"סים, בין אם הוא רשותי ובין אם הוא של החברה, יש לך 1,000 בערך.

<איתן טימן: 600 הם בבעלות החברה היום.

<איתן טימן: זה מה שרציתי להגיד לך.

<איתן טימן: יש עוד 40% שהם לא בבעלות החברה, שם זה בעלות רשות מקומית.

מירב בן ארי: תגיד, איתן, אני רוצה רגע שנתמקד.

מירב בן ארי: מה האתגרים היום של משרד החינוך מול החברה למתנ"סים?

<איתן טימן: אנחנו רואים היום, אם אתם יודעים, כל תפיסת השר היא לנסות לתת לכל ילד שוויון הזדמנויות בחינוך הבלתי פורמאלי.

<איתן טימן: לצערנו הרב, הרשויות, ללא התקשרות מול החברה והקצאת משאבים ייחודיים שיצמצמו פערים, אי אפשר לעשות.

<איתן טימן: הלכנו ל"חוג כל ילד", כי אמרנו, יש מקומות שאם המדינה לא תסבסד ותביא אז לילד הזה אין את הזכות.

<איתן טימן: פה היתרון שלנו מול החברה, כי לחברה יש מערכת אוטומטית שהמדינה לא צריכה להמציא אותה.

<איתן טימן: המדינה אומרת, מה שהיא יכולה לעשות הכי טוב היא לא תתקשר לאף אחד.

<איתן טימן: היא מתקשרת עם החברה בכל המקומות שבהם יש יתרון יחסי גדול לחברה, על פני היכולת של המשרד לעשות את זה.

<איתן טימן: בי"ת, ביחד אנחנו יכולים להגיע לכל משימה לאומית היום.

<איתן טימן: כלומר, יש לנו תכנית צמצום פערים משמעותי תוך איקס שנים שהשר רוצה באמצעות שילוב זרועות.

<איתן טימן: בי"ת, יש פה משרדי ממשלה אחרים.

<איתן טימן: אם אנחנו עושים את זה לבד אנחנו לא יודעים להביא את הכספים.

מירב בן ארי: איזה עוד משרדי ממשלה?

מירב בן ארי: כמו נגב גליל?

<איתן טימן: נגב גליל, יש פה את משרד המדע, שנכנס מאוד חזק היום.

<איתן טימן: משרד התרבות והספורט נכנס, משרד הרווחה נכנס.

<איתן טימן: דרכם אנחנו יודעים להביא שולחן שנותן הרבה יותר מהשקל שלנו באמצעות החברה, כי למשרד החינוך יותר קשה לחבר את המשרדים פנימה.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: זאת אומרת שהעבודה היום היא משולבת של כמה משרדים, המימון מגיע - - -

<איתן טימן: אני אתן לך דוגמה, אני עומד בראש הוועדה לאישור תכניות, אלינו מגיעים כל משרדי הממשלה שמעוניינים לעשות מיזמים משותפים, או ישירות עם החברה או עם המשרד וכד', כדי לאשר תכניות חינוכיות שיגיעו לביצוע דרך החברה.

<איתן טימן: זה לא היה מעולם.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה על ההסבר.

מירב בן ארי: אביעד, קדימה.

<אביעד פרידמן: קודם כל נראה את הסרט ונתחיל עם דברי פתיחה.

<אביעד פרידמן: סרט קצר.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: (הקרנת סרטון).

מירב בן ארי: תודה רבה.

<אביעד פרידמן: בוקר טוב.

<אביעד פרידמן: קודם כל אני רוצה להודות בפתיחה לחברת הכנסת בן ארי ולשני חברי הכנסת שטרחו בבוקר העמוס הזה, באלף הדברים שיש לכם להיות נוכחים פה בישיבה, אני מעריך את הנוכחות שלכם.

<אביעד פרידמן: אני רוצה לספר לכם קצת על החברה - - -

מירב בן ארי: רגע, אביעד, לא מכירים אותך, אז תגיד את השם ואת התפקיד.

<אביעד פרידמן: שמי אביעד פרידמן ובארבע השנים האחרונות אני יושב ראש החברה למתנ"סים.

<אביעד פרידמן: אני עושה את התפקיד הזה בהתנדבות.

<אביעד פרידמן: אני איש עסקים, מנהל קרן הון סיכון ואני עושה את התפקיד הזה בהתנדבות לחלוטין בארבע השנים האחרונות.

<אביעד פרידמן: נמצאים אתי, לימיני, הצוות של החברה למתנ"סים, מנכ"ל החברה, משנה למנכ"ל החברה, סמנכ"לית החברה, דוד אבטה, ראש המטה שלנו, גיל הדובר ונציגים של משרדי ממשלה אחרים, שעם כולם אנחנו נמצאים היום בשולחן טוב של שיתוף פעולה, מה שלא היה מובן מאליו בעבר.

<אביעד פרידמן: אני רוצה להציג לכם קצת את החברה, לדבר על מה שהיה ומה שקורה עכשיו, על האתגרים ועל מה שאנחנו זקוקים לכם, חברי הכנסת שיושבים פה בבניין, על מנת לקדם את הפעילות של החברה.

<אביעד פרידמן: אני רוצה להתחיל מהדברים שאיתן דיבר עליהם, על הפער בין 142 רשויות לבין 256 רשויות.

<אביעד פרידמן: בפער הזה של מאה וכמה רשויות שעוד לא נמצאות אצלנו, אני אחלק אותן לשלושה חלקים.

<אביעד פרידמן: חלק אחד זה רשויות שנמצאות אתנו בתהליך ויהיו אצלנו בתקופה, כחלק מתוך הגידול שיש כל הזמן בחברה למתנ"סים, עליהן אני לא רוצה לדבר.

<אביעד פרידמן: הן יהיו בתוך תודות למאמץ שאיתן דיבר עליו ולשיתוף הפעולה הטוב באמת שיש היום עם משרד החינוך.

<אביעד פרידמן: אני גם לא רוצה לדבר על 20-30 רשויות שהן פחות מעניינות אותי, אני לא פועל בתל אביב, אני לא פועל בסביון, אני לא פועל בעומר, אני לא פועל בכפר שמריהו, אני לא פועל ביישובים שנמצאים באשכול העשירי ואני פועל מעט מאוד באשכול התשיעי.

<אביעד פרידמן: אלה יישובים שיעבדו היטב - - -

מירב בן ארי: איתך או בלעדיך.

<אביעד פרידמן: איתי או בלעדיי.

<אביעד פרידמן: לא בזה אני רואה את התפקיד שלי, לא בשביל זה אני מתנדב בחברה למתנ"סים, לא בשביל זה החברה קיימת.

<אביעד פרידמן: אני כן רוצה לדבר על הערים ועל היישובים שנמצאים באשכולות 1-2, שחלקם לא נמצאים היום בתוך החברה למתנ"סים ואני אסביר למה, אני אסביר מה החשיבות בדברים האלה.

<אביעד פרידמן: אתרע מזלם של אנשים, ואני אתן דוגמה, בעבר כמעט ולא היו בחברה למתנ"סים לא מתנ"סים ביישובים הערבים ולא מתנ"סים בחברה החרדית.

<אביעד פרידמן: גם כאשר היו, לא היו להם מנהלים מתוך החברה הערבית ולא מנהלים מתוך החברה החרדית.

<אביעד פרידמן: היום, רק כדי שתכירו את המספרים, למעלה מ-30 יישובים מתוך ה-142 זה יישובים ערבים ו-13 יישובים חרדים שהאחרון בהם, אני כבר מתייחס לזה, עמנואל יהיה היישוב הבא שייכנס ובזה, ובזה מלבד ערד בעצם נכנסנו לכל הקהילות החרדיות הגדולות במדינת ישראל.

<אביעד פרידמן: כשאני מדבר ביחד על הדברים האלה אני מדבר על 44 מתוך 142, אתם יכולים לעשות לבד את החשבון, תבינו איפה הדברים נמצאים.

<אביעד פרידמן: אבל עדיין, ביישובים באשכולות 1-2 יש עדיין אנשים במדינת ישראל שאתרע מזלם, גם להיוולד באשכולות 1-2 ושגם ליישוב אין את מה שאני צריך כדי להקים מתנ"ס.

<אביעד פרידמן: לדוגמה, מתנ"ס בדואי שפתחנו עכשיו.

<אביעד פרידמן: ליישוב אין אפילו את המינימום שהוא יכול לתת, את הבניין, את המבנה, את שכר המנהל, שאני יכול להקים כדי שאני אוכל לתת את כל מה שאני יודע לתת במקום.

דב חנין: דברים כאלה לא ניתנים, נניח, על ידי מפעל הפיס?

<אביעד פרידמן: לא.

<אביעד פרידמן: היום מפעל הפיס באשכולות 1-2, מי שכן, לראשונה, קצת עכשיו הצלחנו להוציא מהתכנית של הבדואים עוד תקצוב ליישובים כדי להקים מתנ"סים כדי שהם יוכלו לתת את הכסף ממול ועדיין, היום, בתוך החברה הערבית ובתוך יישובים - - - ניקח לדוגמה את ג'סר א-זרקא, אחד היישובים הכי קשים במדינת ישראל, אנחנו מאוד מעוניינים להקים שם מתנ"ס.

<אביעד פרידמן: בג'סר א-זרקא אין כסף למועצה המקומית להקים מתנ"ס ולכן מי שאתרע מזלו לחיות בג'סר א-זרקא, לא יהיה לו מתנ"ס במציאות הנוכחית, כשלי כחברה ולי כמדינה זה נושא חמור.

דב חנין: כמה כסף אתם צריכים, במפה ארצית, כדי להקים מתנ"סים באותם יישובים של אשכולות 1 ו-2, שלפי הערכתכם צריך להקים שם מתנ"ס?

<אביעד פרידמן: אם הייתה לי תוספת תקציב של כ-20 מיליון שקלים, אני מניח שהייתי מכסה חלק גדול מאוד.

מירב בן ארי: מדובר על מבנים ותשתיות.

<אביעד פרידמן: כן, את יודעת מה?

<אביעד פרידמן: עם המבנים והתשתיות, אני כבר לימדתי את עצמי לעבוד בבתי ספר, לעבוד בכל מקום שנמצא.

<אביעד פרידמן: עוד דוגמה, גם באלעד או בלקייה, באלעד, כשנכנסנו, לא היה מתנ"ס עד לפני שלוש שנים ומאז שנכנסנו לשם, עוד אין לנו מבנה, אבל אנחנו פועלים בכל מבנה שאנחנו מקבלים.

<אביעד פרידמן: ראש העיר שם מאוד רתום לעבודה שלנו, הוא נותן בית ספר, אנחנו פועלים בבית הספר, הוא נותן בית כנסת, אנחנו פועלים בבית הכנסת.

<אביעד פרידמן: בלקייה את המתנ"ס התחלנו אשכרה בתוך הרכב של מנהל המתנ"ס.

<אביעד פרידמן: זה היה המתנ"ס, המנהל והרכב שלו.

דב חנין: אני מניח שיש לו רכב גדול.

דב חנין: אם זה היה הרכב שלי לא היה נכנס כלום.

<אביעד פרידמן: אתה מהירוקים, חוסך.

יוסף ג'בארין: ואז אתם מממנים כוח אדם?

<אביעד פרידמן: אנחנו מממנים את המנהל ואנחנו מממנים את הפעילויות שאנחנו נתייחס אליהן עוד רגע, אבל יש דברים בתוך העבודה - - -

יוסף ג'בארין: את המנהל בשעות כאילו נוספות?

מירב בן ארי: לא, את כל העבודה שלו.

דב חנין: אני רק רוצה להתעכב איתך על שאלת 20 מיליון השקל, שזה סכום גדול מבחינתכם, אבל זה סכום אפסי לחלוטין מבחינת המדינה.

דב חנין: אתם הגשתם בקשה לקבל את ה-20 מיליון שקל האלה?

<אביעד פרידמן: כמה פעמים שהגשנו בקשה וכמה פעמים שהיינו בדיונים עם ראשי מפלגות שונות, כולל ראש מפלגתך שלך, מספר פעמים.

דב חנין: לא מדבר על זה, מפלגות, עזוב אותי, יש עדיין מדינה, יש משרדי ממשלה.

דב חנין: אני אמנם בעד לדבר עם כל המפלגות, אני בעצמי שייך למפלגה ומאוד גאה בזה, אבל מבחינת המדינה, למי פניתם, למשרד החינוך?

<אביעד פרידמן: אני לא שייך למפלגה ומשרד החינוך עוזר לנו מעל ומעבר ב - - -

דב חנין: לגבי ה-20 מיליון שקל, למי פניתם?

<אביעד פרידמן: למשרד האוצר, שנמצאים איתו בקשר על הנושא הספציפי הזה, שייכנס כחלק מתוך התכניות ברשויות הערביות.

<אביעד פרידמן: עיקר הבעיה באשכולות 1 ו-2 זה ברשויות הערביות.

יוסף ג'בארין: הן מרבית אלה שב-1 ו-2.

<אביעד פרידמן: נכון ולכן עיקר הבעיה נמצא שם.

<אביעד פרידמן: היינו בקשר, אני כבר לא יודע כמה, כבר נמאס לי להגיד - - -

דב חנין: האם אתם יכולים להעביר אלינו פנייה מסודרת שתמפה לנו את היישובים באשכולות 1-2 ותאמר לנו איזה סכום מדויק נדרש כדי להקים בכל אחד מהיישובים האלה מתנ"ס, כאשר אתה באופן יצירתי מתאר איך ניתן להתמודד גם עם שאלות של תשתיות?

<אביעד פרידמן: המסמך יהיה אצלך.

<אביעד פרידמן: אני רוצה פה להוסיף, שכמו שאמר איתן קודם, כאשר יש לנו אפשרות לפתיחה של עוד מתנ"ס ביישוב מאשכול 8-9-10 מול האשכולות הנמוכים, אנחנו נלך למקומות הנמוכים.

יוסף ג'בארין: זו המטרה המושכלת של החברה.

מירב בן ארי: תמשיך, אביעד, כי הזמן מתקדם מהר.

<אביעד פרידמן: נציג לכם בשנייה קצרה את החברה.

<אביעד פרידמן: חבר הכנסת חנין, זה חשוב לי מה שאמרת כי בסוף אם מהדיון הזה ייצא שנלך ביחד להוציא את הכסף הזה אז מבחינתי הדיון היה מוצלח.

<אביעד פרידמן: בסוף לשם אנחנו רוצים לגדול בתוך הדבר הזה.

<אביעד פרידמן: אנחנו חברה ממשלתית, אנחנו בסוף מדינה.

<אביעד פרידמן: אנחנו כל הזמן מדגישים את זה, אנחנו לא גוף פרטי ולא עירייה, אנחנו מדינה.

<אביעד פרידמן: חברה ממשלתית באחריות משרד החינוך.

<אביעד פרידמן: אנחנו פועלים ב-700 מקומות, 180 מרכזים.

<אביעד פרידמן: הפער בין 142 לבין 180 הוא שיש ערים גדולות שיש בהן הרבה מרכזים.

<אביעד פרידמן: לדוגמה, ירושלים היא עיר ענקית שבכל שכונה בה 45,000 תושבים, עיר בפני בעצמה, אנחנו פועלים גם במערב וגם במזרח ירושלים, גם במתנ"סים חרדים בתוך ירושלים, בעצימות מאוד גבוהה, מה שלא היה קיים בעבר.

<אביעד פרידמן: אנחנו משרתים היום למעלה ממיליון וחצי ישראלים שנכנסים לפחות פעם בשבוע.

<אביעד פרידמן: זה מספר עצום, אלה אנשים שנכנסים לפחות פעם בשבוע לתוך הפעילויות שלנו.

<אביעד פרידמן: אני לא חושב שיש איזשהו ארגון חינוכי-חברתי-קהילתי במדינת ישראל, שנמצא במקומות האלה.

<אביעד פרידמן: אנחנו מפעילים מערכת של 25,000 מתנדבים היום, 25,000 אנשים שלא מקבלים שכר, שמתנדבים אצלנו ולמעלה מ-4,000 עובדים.

<אביעד פרידמן: תקציב 16' שלנו היה 680, התקציב שלנו במגמת גידול כי אנחנו עושים עוד תכניות לתוך הדברים האלה.

<אביעד פרידמן: יש לומר שהתקציב שלנו ב-2013 היה 320 מיליון.

<אביעד פרידמן: התקציב למעלה מהוכפל בתוך תקופת השנתיים האחרונות.

<אביעד פרידמן: החברה למתנ"סים, כמו שאמרנו, היא הארגון החברתי המוביל.

<אביעד פרידמן: יעדינו הם לבנות קהילות מקומיות ברשת ארצית, לעצב חברה חסונה ומתקדמת, כשבסוף המטרה היא להיות ולהרגיש משמעותי ושייך.

<אביעד פרידמן: למימוש הייעוד שלנו אנחנו מפתחים ומטמיעים את התשתיות בכל המקומות.

<אביעד פרידמן: שני התחומים המרכזיים שאנחנו מתעסקים איתם זה בחינוך משלים.

<אביעד פרידמן: כשאנחנו מדברים על חינוך משלים אנחנו מדברים על 24/7, כלומר, מערכת החינוך במדינת ישראל עובדת 200 יום בשנה ועובדת עד שעה שתיים, שלוש, כל אחד מהמקום שלו, אנחנו עובדים 365 ימים בשנה והמטרה היא לעבוד בכל שבעת ימי הפעילות, כולל יום כיפור, שבו אנחנו עושים פעילות במתנ"סים, ביום כיפור או בחגים או עיד אל פיטר,.

<אביעד פרידמן: אנחנו פועלים במשך כל השנה בכל המקומות.

<אביעד פרידמן: בגישה מיוחדת לנושא ספציפי שאנחנו מאוד מהותיים בו זה הנושא של צרכים מיוחדים על הרצף של כל הגילאים.

<אביעד פרידמן: קרי, כל ילד עם בעיה במדינת ישראל, בין אם זה על הרצף האוטיסטי ויושבים פה חבריי ממשרד העבודה והרווחה שפעילים בנושא הזה ביחד איתנו.

<אביעד פרידמן: יש תכניות מיוחדות שמופעלות גם עם משרד הבריאות שלא נמצא פה.

<אביעד פרידמן: בכל התחומים האלה אנחנו הזרוע המבצעת של המדינה.

<אביעד פרידמן: אני רוצה להתייחס שנייה למקום שהיינו בו לפני עשור.

<אביעד פרידמן: החברה למתנ"סים עמדה לפני סגירה.

<אביעד פרידמן: ירון זליכה, כחשב הכללי, הייתה לו מגמה לסגור את החברה למתנ"סים מתוך תפיסה שכל רשות תסתדר לבד, מי שיש לו כסף יסתדר, מי שאין לו כסף שיעשה מה שהוא יעשה.

<אביעד פרידמן: כמו תמיד, כשסוגרים דברים במדינה, אז קודם כל מוציאים מהם את התוכן, הורידו את תקציב הפעילות של החברה ואז אמרו, בשביל מה צריך חברה, יש בה רק עובדים?

<אביעד פרידמן: אז בואו נקצץ.

<אביעד פרידמן: אז ירדו, ירדו, ירדו, ירדו, ירדו והגענו למקום של 110 רשויות, פחות מ-125 מנהלי מתנ"סים שהיו קיימים בשנת 2013.

<אביעד פרידמן: כי הרצון היה, בוא נפריט, בוא נסגור.

<אביעד פרידמן: היום, משנת 2013, המגמה היא הפוכה, להגדיל.

<אביעד פרידמן: כמו שנאמר פה, הפרטת המתנ"סים לא דומה להפרטת בזק כי אם לא תהיה החברה למתנ"סים אף מקום לא ירצה לפעול, לא בלקייה, לא בכסייפה ולא בעמנואל.

<אביעד פרידמן: במקומות האלה, דרך אגב, אין לך תאגידים עירוניים ואין לך את המקומות שבו אנו נמצאים.

<אביעד פרידמן: זה הזינוק בתקציב שדיברנו על זה עכשיו.

<אביעד פרידמן: מה שיותר משמעותי הוא הקטנה בגירעון.

<אביעד פרידמן: הגירעון של החברה היה 84 מיליון שקל.

<אביעד פרידמן: בדוחות 2013 היינו בהערת עסק חי על סף חדלות פירעון.

<אביעד פרידמן: היום החברה הקטינה את הגירעון שלה לפחות מ-10 מיליון שקלים.

<אביעד פרידמן: חברה ממשלתית לא צריכה להיות מודל להפסד.

<אביעד פרידמן: חברה ממשלתית יכולה להתנהל גם בצורה יעילה, ואני בא מהשוק הפרטי, אני מתפרנס מהשוק הפרטי ואני אומר שוב, חברה ממשלתית לא חייבת להיות מודל למשהו מפסיד, היא יכולה להיות יעילה.

<אביעד פרידמן: הסיסמאות האלה, אין להן בעיניי מקום.

<אביעד פרידמן: המחזור הכללי של המתנ"סים עלה מ-1.7 מיליארד ל-2.4 מיליארד, המחזור הכללי של הפעילות בכל השטח.

<אביעד פרידמן: מה שמשמעותי פה זה גם הקטנת הגירעון תוך כדי הפעילות, מיחס של 7% לגירעון אנחנו מתקרבים לרדת אל מתחת ל-1% של הגירעון.

<אביעד פרידמן: מספר הרשויות שבהן אנחנו פועלים, הרחבנו, מצוין כאן.

<אביעד פרידמן: עוד פעם, אני לא רוצה לחזור עשר פעמים על הדברים, אבל לא היינו עושים שום דבר בלי העזרה של כל הגופים שיושבים איתנו היום באותו שולחן, אנחנו לא שני צדדים, היום הפעילות היא צד אחד.

<אביעד פרידמן: מספר תכניות הליבה, בעבר חלק מהבעיה של החברה למתנ"סים היה שעבדנו בהמון המון המון תחומים.

<אביעד פרידמן: עבדנו בארבעים תחומים.

<אביעד פרידמן: אתה לא יכול להיות ממוקד בפעילות אם אתה פועל בארבעים תחומים.

<אביעד פרידמן: היום אנחנו עובדים רק בתשעה תחומים, אבל בתשעה התחומים האלה הגענו לפעילות של 758 תכניות, מה שהיה בעבר 474, כמעט הכפלנו את הפעילות בתוך המקומות האלה.

<אביעד פרידמן: כל זה חייב אותנו להכניס מספר עצום של מנהלים חדשים וגם כאן יש חלק מתוך התפיסה.

<אביעד פרידמן: היום מנהל חרדי מנהל מתנ"ס חרדי, מנהל ערבי מנהל מתנ"ס ערבי, מנהל בדואי מנהל מתנ"ס בדואי.

<אביעד פרידמן: לא היה את זה בעבר.

<אביעד פרידמן: היום, כחלק מהתפיסה, הקמנו עתודה ניהולית והעתודה הניהולית היא היום על 35 מקומות עם 700 מתמודדים.

<אביעד פרידמן: היום חלק מהתפיסה הוא שאני רוצה לשלב עוד מנהלים מתוך אוכלוסיות שלא היו קיימות בעבר.

<אביעד פרידמן: החברה למתנ"סים בנויה כפירמידה.

<אביעד פרידמן: מנהל המתנ"ס הופך להיות אחר כך מנהל אזור, מנהל אזור הופך להיות אחר כך סגן מנהל מחוז, מנהל מחוז ואחר כך סמנכ"ל ומנהל בחברה או אנשי מטה.

<אביעד פרידמן: היום הצלחנו להתקדם בפירמידה למקומות כאלה שבחלק התחתון של הפירמידה כבר יש מנהלים חרדים וערבים ומנהלים שבאים מהפריפריה.

<אביעד פרידמן: זה גרם לזה שהיום גם יש מהפריפריה וגם מהאוכלוסייה הערבית אנשים שהגיעו להיות מנהלי אזור וסגנים של מנהלי מחוז.

<אביעד פרידמן: בעתיד השאיפה היא שזה יילך ויגדל.

<אביעד פרידמן: דרך אגב, בכל המונחים של החברות הממשלתיות אנחנו החברה עם המגוון הכי גדול, אנחנו עם מספר המנהלים הכי גדול מתוך החברה האתיופית, לצערי ולבושתי לפני ארבע שנים במדינת ישראל לא היה מנהל מתנ"ס אתיופי אחד והיום נכנסנו לתוך הדברים האלה, כבר יש שלושה שנמצאים, שניים כבר בפועל ועוד אחד שאי"ה בזמן הקרוב.

<אביעד פרידמן: זה עוד לא מספיק, אבל אנחנו מתחילים להיכנס לתוך הדברים האלה, לתוך האחוזים.

<אביעד פרידמן: היום, למעלה מ-15% מתוך המנהלים בחברה למתנ"סים הם מנהלים ערבים.

<אביעד פרידמן: זה לא ה-20% שיש באוכלוסייה אבל זה 15% וזה מתקרב.

<אביעד פרידמן: בתוך האוכלוסייה החרדית אני נמצא היום, עוד לא בתוך ה-12% של האוכלוסייה החרדית, אבל אני מתקרב למספרים בתוך האוכלוסייה החרדית.

<אביעד פרידמן: אותו דבר לגבי פריפריה.

יוסף ג'בארין: מה ברמת הדירקטוריון וההנהלה, בשתי האוכלוסיות, הערבית והחרדית?

מירב בן ארי: תיכף, אני רוצה שתתקדם.

<אביעד פרידמן: שני דברים בתוך הדירקטוריון שנמצאים, היום יושב חוסאם בתוך הדירקטוריון, הוא מייצג את רשות החברות, אנחנו ביקשנו - - -

יוסף ג'בארין: איזה חוסאם?

<אביעד פרידמן: מהו שם המשפחה?

<אביעד פרידמן: שנייה, עוד שנייה אגיד לך את שם המשפחה.

<אביעד פרידמן: עד עכשיו ישב יחזקאל רוזנבלום מביתר כנציג, דירקטור שהוא חרדי, עכשיו אנחנו בתוך תקופה, אתם מכירים את כל הסיפור של נבחרת הדירקטורים, יש בתוך התהליך עכשיו - - - סליחה שאני לא זוכר את שם המשפחה.

<קריאה: טועאפה.

<יהודית גידלי: כמה נשים יש בדירקטוריון היום?

<אביעד פרידמן: אנחנו הדירקטוריון היחידי שיש לו רוב נשי.

<יהודית גידלי: יופי, תציין את זה.

<אביעד פרידמן: אני אציין את זה.

<אביעד פרידמן: אנחנו הדירקטוריון היחידי מכל החברות הממשלתיות שיש רוב נשי בדירקטוריון, חמש נשים בדירקטוריון.

יוסף ג'בארין: כמה אנשים בדירקטוריון?

יוסף ג'בארין: כמה חברים?

<אביעד פרידמן: היום אנחנו, לצערי, אנחנו שבעה חברים, אנחנו צריכים לגדול להיות תשעה חברים, כאשר אנחנו ממתינים לתהליך אישור, אתם מכירים את התהליך.

<אביעד פרידמן: ממתינה עוד נציגה וממתין עוד נציג ערבי.

<אביעד פרידמן: אנחנו ממתינים.

<אביעד פרידמן: יחזקאל רוזנבלום, שהוא דירקטור מהחברה החרדית, מסיים את כהונתו עכשיו ואנחנו פועלים שיהיה דירקטור חרדי במקומו - - -

מיכאל מלכיאלי: בהנהלה הבכירה?

מירב בן ארי: כן, זה הדירקטוריון של החברה למתנ"סים.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתקדם.

מירב בן ארי: בוא, אני רוצה שתתייחס לעניין של האתגרים.

<אביעד פרידמן: שאר הדברים כבר אמרתי תוך כדי דיבור, אני רוצה להתייחס לאתגרים העתידיים.

<אביעד פרידמן: האתגרים העתידיים שלנו מבחינתנו, בתכנית האסטרטגית שלנו בשנת 2020 אנחנו צריכים להגיע ל-200 רשויות מתוך 256 הרשויות, כשהפער בין איפה שאנחנו נמצאים, בין 142 ל-200, אלו האוכלוסיות של אשכולות 1, 2 ו-3.

<אביעד פרידמן: לשם אני רוצה להגיע.

<אביעד פרידמן: אני רוצה שתקציב החברה יגיע מ-700 ומעלה שנהיה בשנה הזאת, להגיע למיליארד, כאשר עיקר התקציב שלי הולך כמובן למקומות הנמצאים.

<אביעד פרידמן: אני רוצה להדגיש ששקל שמגיע לחברה למתנ"סים אפשר למנף אותו פי ארבעה, כי השקל שנמצא אצלנו, על כל שקל שלנו יש את מה שהעירייה נותנת, היא שותפה שלנו, מה שנותנים תרומות כספיות וגופים - - - אנחנו מותר לנו לעבוד מול חברות מסחריות וגופים מסחריים, אנחנו פועלים היום עם בנק הפועלים ובנק לאומי ו"טבע" ו"פמפרס", אני לא אתחיל למנות את כל החברות, למרות שהיה מגיע להן, גם "תנובה" שפועלים בכל המקומות, "סלקום" שפועלת איתנו.

<אביעד פרידמן: אז כסף שאני יודע להביא, אני יודע לתת עוד כסף, אני יודע להביא כסף מחו"ל ואני יודע להביא כסף של משתתפים.

<אביעד פרידמן: יש מתנ"ס ברמת השרון, רובו בנוי על הכנסות עצמיות, הוא חי לבד, הוא לא צריך אותי.

<אביעד פרידמן: הוא צריך אותי ברמת התוכן, ברמת ההדרכה, ברמת המהות, אבל מבחינה כספית הוא רץ לבד ואני עובד דיפרנציאלי, במקומות שצריך אותי אני משקיע יותר, במקומות שלא צריך אותי אני משקיע פחות.

<אביעד פרידמן: אני רוצה לסכם.

<אביעד פרידמן: יכולתי להאריך פה, אבל אני רוצה לפנות אליכם, לחברי הכנסת שנמצאים כאן, מה בעצם אנחנו רוצים מכם.

<אביעד פרידמן: אני אגיד עוד מלה שביקשת לשמוע על הנושא של הפנאי ואז אני אגיד מה אנחנו רוצים מחברי הכנסת.

<אביעד פרידמן: זה השקף של הפנאי והשתתפות בחוגים בחברה הישראלית.

<אביעד פרידמן: אפשר להתייחס אליו בשני הכיוונים.

<אביעד פרידמן: אפשר להתייחס בכיוון הטוב שאומר 24% מהאוכלוסייה הישראלית משתתפים בפעילות פנאי, ואפשר להתייחס ל-76% מתוך האוכלוסייה הישראלית שלא משתתפים בדברים האלה.

<אביעד פרידמן: אני רוצה להתייחס דווקא ל-76% מתוך האוכלוסייה הישראלית שלא משתתפים.

<אביעד פרידמן: בעיניי פעילות פנאי היא לא nice to have.

<אביעד פרידמן: במאה ה-21 פעילות פנאי זה דבר שהוא must.

<אביעד פרידמן: זו חובה.

<אביעד פרידמן: הפערים בחברה הישראלית באים לידי ביטוי בפעילות הפנאי.

<אביעד פרידמן: בכפר שמריהו כולם משתתפים בפעילות פנאי, רק שהם עושים את זה במועדון הכושר שלהם, הם עושים את זה בחוגים בבית, הם עושים את זה בשיעורים הפרטיים והם עושים את זה בכל המקומות האלה.

<אביעד פרידמן: הפער הגדול בחברה הישראלית נוגע למקומות, חוגים, נניח בפרויקט החדש של ה"חוג לכל ילד" שאנחנו רוצים לעשות לכל תושבי הצפון, הילדים שלי בתל אביב, יש להם חמישה חוגים כל יום, הם יכולים לבחור מה שהם רוצים, אבל הילד במתנ"ס שבנווה יעקב או הילד במתנ"ס קריית משה או הילד במתנ"ס ברהט, אם אין את החברה למתנ"סים אין לו חוג, אין לו חוג.

<אביעד פרידמן: הוא לא יהיה בחוג.

<אביעד פרידמן: הילד במתנ"ס "דורה" בנתניה – אם אין מתנ"ס הוא לא שם.

מירב בן ארי: מתנ"ס נהדר, דרך אגב.

<אביעד פרידמן: כן, הוא לא שם, הוא פשוט לא שם.

מיכאל מלכיאלי: גם נווה יעקב.

מירב בן ארי: הייתי שם.

<אביעד פרידמן: נווה יעקב זה דוגמה - - -

מיכאל מלכיאלי: הייתי יושב ראש הנהלה שם.

<אביעד פרידמן: לא צריך לספר לך על מתנ"ס נווה יעקב, אבל הוא דוגמה לאיך מתנ"ס היה נראה פעם ואיך הוא פועל היום, לאילו אוכלוסיות הוא פונה היום ולכמה הוא יכול להגיע.

יוסף ג'בארין: באום אל פאחם יש לכם?

יוסף ג'בארין: כי זה של העירייה, של התאגיד העירוני.

יוסף ג'בארין: יש על מה לדבר.

<אביעד פרידמן: יש בהחלט על מה לדבר.

<אביעד פרידמן: פעילות הפנאי במדינת ישראל היא מאוד משמעותית ואנחנו מצליחים לגעת בלא מעט מהילדים, אבל אם היינו עושים חיתוך של הילדים שאנחנו נוגעים בהם, הילדים שנוגעים במתנ"ס, הייתי רוצה להכפיל פי שניים ופי שלושה את הכמות של הפעילות שאנחנו נמצאים בה.

<אביעד פרידמן: היום בנינו את התשתית הארגונית.

<אביעד פרידמן: זרוע הביצוע מאפשרת לי לפעול בדברים האלה.

<אביעד פרידמן: אני לא חברה שמרוויחה כסף, כל כסף שנשאר חוזר לתוך הפעילות.

<אביעד פרידמן: מה שקורה אחרת זה שגורמים פרטיים מרוויחים כסף.

<אביעד פרידמן: הלוא מה קורה?

<אביעד פרידמן: גורמים פרטיים לא יפעלו בדרום אצל הבדואים ולא אצל החרדים ולא בפריפריה, גורמים פרטיים יפעילו חוגים במקומות שבהם מרוויחים כסף, כי זו המהות של גוף פרטי, להרוויח כסף, אבל המדינה, אם היא תיתן לגופים פרטיים להפעיל את זה ולא תיתן לנו להפעיל את זה, היא תפרנס גופים פרטיים.

<אביעד פרידמן: אני פונה אליכם על כמה דברים.

<אביעד פרידמן: הדבר הראשון שמשמעותי זה ללכת למאבק וזה מאבק שאני מצפה מכם להוביל יחד איתנו, לטובת אשכולות 1-2, להקים שם מתנ"סים.

<אביעד פרידמן: לא יכול להיות מצב שבאשכולות 1-2 במדינת ישראל, במקומות רבים, אין מתנ"סים ומי שיושב שם זה רק אוכלוסייה חרדית ורק אוכלוסייה ערבית.

<אביעד פרידמן: זה דבר ראשון.

<אביעד פרידמן: הדבר השני, להרחיב את התכניות.

<אביעד פרידמן: אנחנו בסוף זרוע ביצוע, תפקידנו לבצע את הדברים.

יוסף ג'בארין: על ידי הרחבת התקציב.

<אביעד פרידמן: על ידי הרחבת התקציב.

<אביעד פרידמן: אתן לכם נתון שהוא מטורף, אולי הוא מוגזם, אבל עם כל הגידול שהראינו לכם, התשתית שלנו, המטה שלנו לא גדל.

<אביעד פרידמן: היו לנו 85 תקנים ממשרד החינוך ואחרי שהגדלנו את התקציב מ-320 ל-700 מיליון שקל, נשארנו על אותם 85 תקנים ואני אומר לכם כבר שאנחנו חנוקים, אבל במטה לא הגדלנו את מספר האנשים, כל הגידול ירד למטה.

<אביעד פרידמן: אז או שתגידו שפעם היה יותר מדי למעלה, זה גם יכול להיות, אבל כל הגידול ירד למטה.

<אביעד פרידמן: כל הגידול שיצטרף אמור לרדת למטה, כסף שאתם שמים שם ואתם מעבירים, כאילו ה-ROI שלכם, אם נדבר במונחים הכספיים שאני חי בהם, ה-ROI שלכם, השקל הנוסף שלכם, אם אתם שמים אותו בחברה למתנ"סים זה שקל שמגיע למטה.

<אביעד פרידמן: אני אסיים בלהגיד תודה לכל שותפים שלנו שנמצאים פה, כי אנחנו לא פועלים לבד, אנחנו פועלים עם משרדי ממשלה והם כולם שחקנים, הם כולם מעורבים.

מירב בן ארי: תיכף נשמע את ההתייחסויות שלהם.

מירב בן ארי: ג'בארין עוד צריך לצאת ללוויה, אז אני רוצה לתת לו.

יוסף ג'בארין: כן, האמת היא שאני צריך לצאת ללוויה בנגב, לצערי, הייתי באמת רוצה להמשיך ולשמוע עוד פרטים.

יוסף ג'בארין: מה שאני מציע, אני קיבלתי את דרכי הקשר שלכם ואני אשמח שנקיים ישיבה יותר מסודרת.

יוסף ג'בארין: מעניין אותי לשמוע מה קורה בחברה הערבית, גם להבין את חלוקת הסמכויות וחלוקת הפעילות בין החברה למתנ"סים לבין התאגידים העירוניים, כי שם זה קצת לא ברור.

יוסף ג'בארין: למשל עיר כמו אום אל פחם, עם יותר מ-50,000, שאין בה מתנ"ס של החברה למתנ"סים,.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע מה זה אומר אז אני אצטרך להבין יותר איך אפשר לקדם את הפעילות הזו.

יוסף ג'בארין: הדבר העיקרי שרציתי לומר, חוץ מהדברים שאולי נוכל אחר כך לשוחח עליהם, לגבי החברה הערבית, אני מניח שכך זה עובד גם לגבי החברה החרדית, בונים הרבה על הפעילות של המתנ"סים כי כמעט שאין מסגרת אחרת.

יוסף ג'בארין: כמעט אין מסגרת אחרת.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אני מסתכל על היישוב שלי, יותר מ-50,000, הפעילות התרבותית היום או פעילות הפנאי כמעט היחידה שקיימת היא במתנ"ס של אום אל פחם.

יוסף ג'בארין: אמנם במקרה שלנו הוא לא שייך לכם, אבל הוא חלק מהפעילות של המתנ"סים.

יוסף ג'בארין: כיום אני רואה את הדור הצעיר, שם צריך להטמיע ושם צריך לפתח ואני אשמח שנוכל למצוא דרך לשיתופי פעולה.

יוסף ג'בארין: אם צריך לעזור גם בקשר עם ראשי הרשויות נעשה את זה, אם אתם צריכים לבוא לישיבה עם ראשי הרשויות הערביות נשמח לעשות את זה.

<אביעד פרידמן: מאוד מאוד נשמח להגיע לישיבה עם ראשי רשויות.

מירב בן ארי: אנחנו נחבר ביניכם.

יוסף ג'בארין: אני אשלח אליך או למישהו אחר ונהיה בקשר.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: סליחה שאני צריך לצאת.

<רז פרוייליך: אני חייב להגיד שאנחנו עוברים היום רשות רשות, מציגים את החברה למתנ"סים בחברה הערבית.

<רז פרוייליך: אנחנו נמצאים היום ב-33 מתוך 67 רשויות ערביות.

<רז פרוייליך: רשות רשות עוברים, מציגים את החברה.

<רז פרוייליך: אנחנו נמצאים היום בתוך תהליכי היתכנות, שזה אומר תהליכים של מגעים כאלה ואחרים לבדיקת כל התהליכים האלה, בסדר גודל של עוד 20 רשויות.

<רז פרוייליך: זאת אומרת שיש היום כבר שיח עם עוד 20 ראשי רשויות, אבל אנחנו נשמח מאוד באמת לכל היתכנות ודיאלוג עם כל רשות באשר היא.

יוסף ג'בארין: אנחנו לפחות שלושה מחברי הרשימה המשותפת בתוך ועדת החינוך, אז אולי נקיים ישיבה עם הנציגים בתוך ועדת החינוך ונוכל לקדם.

יוסף ג'בארין: נתאם את זה.

<אביעד פרידמן: נתאם את זה.

<אביעד פרידמן: אני הייתי מאוד שמח, חברת הכנסת בן ארי, אם באמת אפשר שנעשה דיון כזה.

מירב בן ארי: זה יהיה משהו מצומצם, זה לא בתוך הוועדה.

מירב בן ארי: נעשה משהו.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: תודה, ג'בארין.

מירב בן ארי: מלכיאלי, אתה רוצה להוסיף?

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: קודם כל, תודה רבה, גבירתי יושבת ראש הוועדה, על הדיון.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאני מכיר את החברה למתנ"סים.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהיא עושה פעילות בעיקר בשעות הפנאי.

מיכאל מלכיאלי: היום לרשויות אין יכולת להגיע, למשל, לצבור מתנדבים, כמו המתנ"סים.

מיכאל מלכיאלי: אני מכיר את ירושלים, שיבחו אתכם הרבה ויש הרבה מה לשבח, יש דבר שאני רוצה להגיד לכם כהערה בונה ואני חושב שההערה היא לא כלפיכם, אלא יותר לתת לכם מידע, לא יודע אם אתם מודעים לו, בשביל ההנחיות שלכם בשטח.

מיכאל מלכיאלי: מספר מתנ"סים בירושלים הפכו בשלוש השנים האחרונות, ובעיקר בשנה האחרונה, לאיזשהו יעד פוליטי, כשנקטו צד במאבקים של עיריית ירושלים, מתוך כוונה לשאת חן בעיני אנשים מסוימים בתוך העירייה.

מיכאל מלכיאלי: היום, בשכונות שלמות יש מאבקים בין חרדים ללא חרדים, בתוך חרדים, בתוך חילוניים והמתנ"ס הקהילתי הפך להיות שופר של צד מסוים.

מיכאל מלכיאלי: כל בית כנסת שנבנה ברמות, פסגת זאב, גילה, ראש המתנגדים – המתנ"ס.

מיכאל מלכיאלי: אני ישבתי בוועדת התכנון והבנייה המקומית לא פעם ולא פעמיים ואני שואל את הנציגים, "תגידו לי, החברה למתנ"סים מממנת אתכם בשביל להתנגד לבתי כנסת?

מיכאל מלכיאלי: בשביל להתנגד לגני ילדים?

מיכאל מלכיאלי: " בוא נגיד שהדיון הוא, טו, רוצים את השטח לפעילות קהילתית, אבל כשזה מגיע לציבורים אחרים פתאום המנהל הקהילתי מגיע כמבקש, כיוזם.

מיכאל מלכיאלי: אני מכיר את המורכבות, שיש הנהלה בעייתית, שלפעמים היא מכריחה מול המנהל, אני חושב שאתם, כחברה למתנ"סים, שגם רוצה עזרה מהמדינה ואני חושב שהבקשה שלכם, 20 מיליון שקל במונחים של פה זה כסף קטן ואני אשמח להיות יד ארוכה שלכם, יחד עם יושבת ראש הוועדה, כי זה מוצדק ואתם צריכים את זה, אבל אתם צריכים לחדד את הנהלים מול האנשים שלכם, אסור להם לגעת במריבות שבתוך השכונות.

מיכאל מלכיאלי: הם, בשביל לשאת חן, ואם אתה רוצה גם שמות ושכונות אני מוכן לתת לך, לא רוצה לתת פה דוגמאות, לא פה, אבל אחר כך אני יכול לתת לך.

מיכאל מלכיאלי: אתם צריכים לחדד את הנהלים מול המנהלים שלכם, אסור להם להתערב, ודאי לא במאבק שכונתי אבל גם לא במאבקים פנים עירוניים, בין קואליציה לאופוזיציה, בתוך הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: הם מגיעים לישיבות מועצה, נוקטים צד לאחד הצדדים, מה זה עושה?

מיכאל מלכיאלי: מרחיק קבוצות שלמות מתוך המתנ"סים.

מיכאל מלכיאלי: משפט אחרון, ההתקרבות שלכם לציבור החרדי היא מבורכת מאוד, יש לכם כבר מנהלים חרדים בתוך ירושלים, דבר שבעצם מקרב את האנשים.

מיכאל מלכיאלי: כשאני נכנסתי לנווה יעקב, לא הייתי שולח את הילדים שלי למתנ"ס.

מיכאל מלכיאלי: פחדתי.

מיכאל מלכיאלי: היום הילדים שלי כולם בחוגים במתנ"ס, קורסי שחייה ושאר חוגים.

מיכאל מלכיאלי: זה ממלא לי את השעות של אחר הצהריים, זו באמת פעילות מבורכת מאוד.

מיכאל מלכיאלי: אני מכיר את זה מעוד חברים חרדים בכל ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: הנושא הפוליטי ונקיטת צד של מנהלים, לדעתי מפריע לכם, גם בתוך הקונצנזוס העירוני, אבל גם בכלל.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאלי.

<אביעד פרידמן: חבר הכנסת - - -

מירב בן ארי: אתה בסוף מתייחס, כך זה עובד.

מירב בן ארי: אתה רושם לך ובסוף מתייחס.

מירב בן ארי: אנחנו גם נוציא סיכום לכל חברי הועדה כמובן, שהם גם יוכלו לקרוא.

מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה בבקשה את משרד הרווחה והשירותים החברתיים, הוא כאן?

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: טלי או קרן?

<טלי אלון: טלי.

מירב בן ארי: בואי ספרי לנו על הקשר עם החברה למתנ"סים ועל העבודה שלכם.

<טלי אלון: קודם אני אציין את העבודה ואת שיתופי הפעולה הטובים שנעשים בין המשרד שלנו לחברה למתנ"סים.

<טלי אלון: אני אגיד שמעבר לתכניות פנאי שהוצגו פה, החברה למתנ"סים שותפה גם לתכניות נוספות, שירות לאומי אזרחי, אוכלוסיות עם מוגבלויות, החברה למתנ"סים היא זרוע מעטפת לתכנית הזאת, לאוכלוסיות שלנו ועושה את זה בצורה נהדרת.

<טלי אלון: החברה זכתה במכרז של המשרד למעש תעשייתי, אז היא מובילה גם את התכנית הזאת של תעסוקה מוגנת בשוק הפתוח, וכמובן תכניות הפנאי.

<טלי אלון: בנוגע לתכניות הפנאי חשוב לציין שמשרד הרווחה מוביל מדיניות של שילוב אוכלוסיות עם מוגבלויות בקהילה.

<טלי אלון: היום אנחנו נותנים העדפה ומעדיפים כמה שיותר שהמועדונים ופעילויות הפנאי ייפתחו בתוך המסגרות של החברה למתנ"סים, שבעצם מעודדות את השילוב הזה ומאפשרות את השילוב ולא במסגרות סגרגטיביות כמו שהיו בעבר.

מירב בן ארי: חוץ מבעלי מוגבלויות, יש עוד אוכלוסיות?

מירב בן ארי: למשל, הייתי בסיור במשפחתון של "אור שלום" והתקשרתי לאביעד, אני לא יודעת איך זה התקדם, אבל נגיד יש ילדים שנמצאים במשפחתונים, שהוצאו בצווי בבית משפט והם גדלים במשפחות אומנה, הייתי בחולון, ואז תהיתי אם אותם ילדים שגם כך נמצאים במשפחתון ובמשפחות אומנה, שהם כבר לא בבית שלהם, אם יש נגיד אפשרות במתנ"ס לקבל חוג.

מירב בן ארי: אביעד דיבר על "חוג לכל ילד", הוא דיבר על הצפון, אבל האם יש עבודה עם משפחתונים ומשפחות אומנה, כדי לתת לילדים חוג באיזושהי הנחה משמעותית?

מירב בן ארי: אביעד, אתה זוכר שסיפרתי לך על הסיור שלי ב"אור שלום"?

<קרן קרדי: אנחנו נציגות של אגפי המוגבלויות.

<קרן קרדי: בהקשר של אומנה, בכל מקרה, משפחות אומנה לילדים עם מוגבלויות וגם לילדים רגילים, יכולות, הילד זכאי לכל מיני שירותים.

מירב בן ארי: יש הסדר?

<קרן קרדי: יש הסדר והילד יכול לקבל חוגים ומְטפח ועוד המון המון דברים.

<קרן קרדי: יש מימון לדבר הזה.

מירב בן ארי: מה התפקיד שלך?

<רז פרוייליך: אני המנכ"ל.

מירב בן ארי: לא הצגת את עצמך.

<רז פרוייליך: רציתי להגיד שלכל ילד שנמצא בכזאת אומנה או בהליך כזה או אחר של ילדים בסיכון, בעצם יש לו הועדה.

<רז פרוייליך: כחלק מההועדה המשפחה או המשפחתון יכולים להשתמש בזה על מנת לתת לו גם את סל השירותים של חוגים או מקומות כאלה.

<רז פרוייליך: המרכזיים הקהילתיים מפעילים גם מדיניות של סבסוד משתתפים בתוך התהליך, כמה שהם יכולים.

<רז פרוייליך: רציתי להגיד שלגבי אוכלוסיות - - -

<קרן קרדי: רק תיקון טעות, כי הועדה לא כוללת את הדברים האלה ויש אפשרות לתקצוב נוסף נפרד לטובת הדברים האלה.

<קרן קרדי: ההועדה היא לטיפול שוטף ויומיומי והדברים האלה הם מעבר ולא - - -

<רז פרוייליך: אני מכיר את זה גם מההועדות בתוך הסיפור הזה.

<רז פרוייליך: אני רק רוצה להגיד שמה שלא נמצא בתוך הסיפור, לפחות לאנשים עם מוגבלויות, זה הסיפור של ההסעות.

<רז פרוייליך: זה סיפור מאוד מורכב ולזה אין פתרון.

<רז פרוייליך: אם עכשיו צריך להסיע אותו ואין לו את נהג ההסעות עם כיסא הגלגלים או מקומות אחרים, שהוא מגיע במיוחד לקחת אותו לחוג ולהחזיר אותו, אז בעצם, למרות שיש לכאורה את הכסף, אין אפשרות להשתמש בזה וזו לאקונה מאוד גדולה.

<טלי אלון: אני רק יכולה להגיד על זה שהמשרד מתקצב הסעות לשירותי תעסוקה, אין לנו כיום סבסוד הסעות לשירותי פנאי.

מירב בן ארי: אז אותו ילד שיש לו מוגבלות מסוימת, הוא יכול לקבל וללכת למתנ"ס אבל תכלס, אין לו איך להגיע?

<טלי אלון: הוא יקבל הועדה להשתתף - - -

מירב בן ארי: כן, אבל אין לו איך להגיע.

<טלי אלון: המשרד לא מתקצב - - -

מירב בן ארי: אם אימא שלו לא באה לקחת אותו - - -

<טלי אלון: אין כיום תקצוב להסיע - - -

מירב בן ארי: למה לא לשים כסף מראש על ההסעות ולשים פחות כסף - - - אם זו עוגה אחת שאת מחלקת ונגיד 1,000 ילדים כאלה, סתם זרקתי מספר, ואת מתקצבת את זה בסכום מסוים, אז למה לא לתת פחות אבל שלפחות שיוכלו להגיע?

<קרן קרדי: אני יכולה רק להגיד בהקשר של מועדוניות שיקומיות, שזה שירות שממומן על ידי משרד הרווחה, אז כן אני מקווה שבקרוב יסודר הנושא של הסעה שלישית לאנשים עם מוגבלות.

מירב בן ארי: איפה זה עומד?

<קרן קרדי: אנחנו כבר העברנו רשימות של החניכים למשרד החינוך, אבל זה רק במועדוניות ש - - -

מירב בן ארי: ועדת החינוך תפנה לשר הרווחה כדי לקבל את התשובה שלו לגבי העניין הזה של הסעות.

מירב בן ארי: זו נקודה חשובה.

<קרן קרדי: זו הסעה שלישית למועדוניות שיקומיות.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: משרד המדע והטכנולוגיה, בבקשה.

מירב בן ארי: נתנאל?

<נתנאל מזא"ה: כן.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, משרד הרווחה.

<נתנאל מזא"ה: אני אגיד כמה דברים.

<נתנאל מזא"ה: החברה למתנ"סים מבחינתנו היא עכשיו אופציה חדשה לפעילויות.

<נתנאל מזא"ה: עד עכשיו המשרד עבד בשני אופנים, בעיקר דרך קולות קוראים ומכרזים לנותני שירותים.

<נתנאל מזא"ה: הכניסה הזאת עכשיו, לזרוע ביצוע דרך משרד החינוך, פתחה לנו אפשרות פעולה מאוד רחבה וחדשה, שאנחנו צריכים לראות איך - - -

מירב בן ארי: כמה זמן אתם עובדים עם החברה למתנ"סים?

<נתנאל מזא"ה: אני אסביר.

<נתנאל מזא"ה: עד עכשיו עבדנו דרך קולות קוראים ומכרזים והגופים, לא משנה אם זה מתנ"ס בודד לפעילות או רשות מקומית או מוסד אקדמי, היה פונה ומציע את השירותים שלו בעיקר בפעילויות בתחומי הפנאי בתחומי המדע והטכנולוגיה.

<נתנאל מזא"ה: אחד הדברים שעכשיו אנחנו מנסים לבחון זה באמת לראות איך להשתמש בזרוע הביצוע, כחברה הממשלתית, כזרוע שדרכה נוכל לנתב חלק גדול מהפעילות.

<נתנאל מזא"ה: במקביל לפעילות הרכש שהזכרתי המשרד הקים לפני מספר חודשים תקנת תמיכה לרשויות המקומיות, שנקראת "סל מדען", לתת סל שירותים בתחומי המדעים לחינוך הבלתי פורמאלי.

מירב בן ארי: לרשות?

<נתנאל מזא"ה: לרשות.

<נתנאל מזא"ה: בפועל אנחנו רואים שחלק גדול מהרשויות משתמשות בפלטפורמה המקומית ובמתנ"סים כמי שמציע את התכנית והפעילות ואמור לנהל את הפעילות.

<נתנאל מזא"ה: אנחנו, אחת, בוחנים את העבודה מול החברה כחברה ושתיים, מול הרשויות, כשהמתנ"סים הם אלה שנותנים את השירות בפועל.

מירב בן ארי: אז לרשות, הוצאתם קול קורא?

<נתנאל מזא"ה: ב"סל מדען" זה תמיכות ברשויות המקומיות.

מירב בן ארי: ואז הרשות לוקחת על עצמה את "סל מדען"?

מירב בן ארי: איך זה מתחבר אליו?

<נתנאל מזא"ה: הרשות המקומית נותנת לנו את התכניות שאותן היא רוצה לבצע, ואצלנו זה נבדק מקצועית, אם זה מחזיק מים או לא.

<נתנאל מזא"ה: בפועל אנחנו רואים שבחלק לא מבוטל מהרשויות, הגוף שהרשות בוחרת בו שיוביל את הפעילות זה המתנ"ס המקומי.

<נתנאל מזא"ה: זאת אומרת, שההתקשרות היא לא ישירות בינינו - - -

מירב בן ארי: צריך לראות איך זה עובד.

<רז פרוייליך: אני לא בטוח עד הסוף אם הבנתם איך המבנה המשפטי של החברה למתנ"סים, אני אנסה להסביר.

<רז פרוייליך: יש את החברה הממשלתית, שמתחתיה יש 175 עמותות בינעירוניות.

<רז פרוייליך: נגיד, חולון, לצורך העניין היא עמותה מעין עירונית.

<רז פרוייליך: זה הכפיל של תאגיד עירוני במקומות שבהם - - - אותה עמותה יכולה לפעול גם בצורה עצמאית, יש לה מנדט מאוד גדול לעשות דברים עצמאיים.

<רז פרוייליך: המנכ"ל של העמותה הוא עובד החברה למתנ"סים.

<רז פרוייליך: שאר העובדים הם עובדים - - -

מירב בן ארי: הוא יכול לקחת את "סל המדען" - - -

<רז פרוייליך: בינו לבין הרשות יש התקשרות, העמותה הבינעירונית היא זרוע ביצוע של הרשות.

<רז פרוייליך: החידוש בכל הסיפור הוא שהיום החברה למתנ"סים, כחברה ממשלתית, היא זרוע ביצוע אל מול משרד החינוך.

<רז פרוייליך: אז גם הם יכולים לעמוד בקולות קוראים, הם יכולים להיכנס למרכב"ה, הם יכולים להפעיל תכניות רבות ומגוונות, שחלקן מהחברה למתנ"סים, חלקן מהרשות, חלקן מקרנות.

<רז פרוייליך: זאת אומרת אלה גם גופים עצמאיים שיש להם אופרציה עצמאית.

מירב בן ארי: בסדר גמור, הבנתי, תודה.

מירב בן ארי: בבקשה, משרד התרבות והספורט.

מירב בן ארי: מי ידבר, עופר? בבקשה, אדוני.

מירב בן ארי: רק הגד את התפקיד שלך לפרוטוקול.

<עופר בוסתן: אני סגן ראש מינהל הספורט, אחראי על הספורט ברשויות המקומיות בישראל.

<עופר בוסתן: כמי שמלווה את החברה למתנ"סים כבר כמעט 20 שנה, אני חייב לחזק את דברי היושבת ראש, שרואים שינוי גדול בשנים האחרונות בפעילות החברה.

<עופר בוסתן: אנחנו, משרד התרבות והספורט, עובד מול החברה למתנ"סים בשני מישורים.

<עופר בוסתן: האחד, מול החברה למתנ"סים כחברה במספר פרויקטים כמו ליגת שכונות, ליגת פטאנק, אירועים כאלה ואחרים.

<עופר בוסתן: הם עושים מתנסיאדות, אז גם המתנסיאדה הארצית בתמיכה גדולה שלנו, המתנסיאדות אזוריות.

<עופר בוסתן: אנחנו עובדים עם 64 מתנ"סים שלהם כסוכן בלעדי לספורט.

<עופר בוסתן: המשמעות היא שיש לנו ההסכם איתם שמנהל מחלקת ספורט שיושב במתנ"ס, אם אין מנהל מחלקת ספורט יישובי, הוא מתעסק גם עם פעילות הישגית, זה בחוזה שרקמנו איתם, ויש לנו דרך תקצוב לפעילויות האלו.

<עופר בוסתן: אנחנו גם שינינו את שיטת התקצוב ואנחנו מעבירים לאותם 64 מתנ"סים העברה ישירה.

<עופר בוסתן: מסיבה מאוד פשוטה, כשהמתנ"ס מתוקצב על ידי הרשות, לדוגמה, במיליון שקל, הרי אם אנחנו הגדלנו את התמיכה מ-200,000 ל-400,000, עדיין הרשות המקומית תתקצב אותו באותם מיליון שקל, אז לא נוכל לעודד אותם לקיים פעילויות נוספות.

<עופר בוסתן: חלק מהשיטה הוא העברה ישירה שלנו אל החברה למתנ"סים ביישובים שבהם הם מהווים סוכן בלעדי לספורט.

<עופר בוסתן: אנחנו רואים בפעילות איתם פעילות מאוד מבורכת.

<עופר בוסתן: אנחנו עובדים עם מנהלי המחוזות שלהם, עם רז אנחנו קיימנו מספר ישיבות.

<עופר בוסתן: כמובן היותם זרוע ביצועית של משרד החינוך, הנושא פותח בפנינו חלון שלא היינו יכולים לפעול, אנחנו מפעילים איתם את ליגת השכונות כמיזם ראשון, כדי לראות איך זה עובד בהעברה ישירה שלנו למשרד החינוך - - -

מירב בן ארי: ליגת השכונות זה כדורגל, נכון?

<עופר בוסתן: נכון, אבל הכדורגל הוא ללא שופטים, משתמשים בכדורגל כאמצעי חברתי.

<עופר בוסתן: זה 40 יישובים בארץ נפגשים, הפעלנו את זה בחופשים, בחופשת חנוכה, הילדים פועלים, האירועים היו מאוד מוצלחים רבי משתתפים.

<עופר בוסתן: ויש לנו פעילויות רבות עם החברה.

<עופר בוסתן: יש לנו צעדות שאנחנו מקיימים באמצעותם, אנחנו מקיימים מרוצים, מקיימים ליגות עירוניות, מקיימים השתלמויות למנהלי מחלקות הספורט מטעם החברה והשתלמויות מקצועיות ייחודיות.

<עופר בוסתן: את כל זה אנחנו מבצעים עם מנהלי המחוזות שלהם.

<עופר בוסתן: יש לנו קשר רציף.

<עופר בוסתן: כמובן שאפשר כל דבר כזה לפתח והשינוי הזה מול משרד החינוך, אנחנו עכשיו יושבים גם עם רז והצוות שלו, כדי לראות לאיזה עוד פרויקטים אפשר להיכנס.

<רז פרוייליך: אולי מילה על הספריות למרות שאתה לא האיש של הספריות.

<עופר בוסתן: יש פה מהרבות, יוכלו לציין יותר טוב את הספריות.

<רז פרוייליך: הוא הגיע מעולם הספורט, אבל יש לנו גם שיתוף פעולה בעולם הספריות.

<רז פרוייליך: אנחנו היום נכנסים לתוך תהליך של שיפוץ הספרייה והתאמה שלה לתוך התהליך של למידה.

<רז פרוייליך: זאת אומרת, מרכזי למידה.

<רז פרוייליך: הספרייה היא לא רק מקום שבו קוראים בשקט, אלא גם מקום שבו יכולים להשתמש בחלל הזה לטובת עוד חלל של למידה משמעותית.

<רז פרוייליך: אנחנו מכשירים את המקומות האלה, אנחנו נכנסנו לפרויקט שיפוץ בארבעה יישובים, אנחנו רוצים להכפיל את הפרויקט בשנים הקרובות.

<רז פרוייליך: חלק מהעבודה איתם זה שיתוף פעולה סביב העצמה - - -

מירב בן ארי: תגיד, אני רוצה לשאול רגע.

מירב בן ארי: אמרת שב-64 הם בלעדיים?

<עופר בוסתן: הם ספק יחיד.

<עופר בוסתן: הוא אמנם יושב במתנ"ס, אבל הוא מנהל מחלקת ספורט יישובי.

<עופר בוסתן: הוא לא רואה רק בראייה מתנ"סית, הוא רואה את כל הספורט ביישוב.

<עופר בוסתן: הוא אחראי על מתקני הספורט - - -

מירב בן ארי: זה האידיאל בעיניך, שברוב הערים יהיה - - -

<עופר בוסתן: אניח חושב שהתשובה חלוקה.

<עופר בוסתן: זאת אומרת, מאוד תלוי אישיות.

<עופר בוסתן: יש יישובים שזה עובד יפה, יש יישובים שזה לא עובד מוצלח כל כך בפעילות הזאת.

<עופר בוסתן: אני תמיד אומר שעבודה היא עניין של אנשים, עבודה ושיתופי פעולה זה עניין של אנשים.

<עופר בוסתן: בחלק מהמקומות השיטה הזאת עובדת טוב, בחלק מהמקומות לא טוב.

<עופר בוסתן: אם אני הייתי מעיר לחברה, היות והיא לוקחת ספורט כפעילות, אז אנחנו חושבים, אני אישית חושב, שהספורט הוא נתח גדול מפעילות מתנ"ס יישובי, אבל צריך גם להנחות את המנהלים לא לראות הכול תחת האגורה, כי יש פעולות בספורט שהן פעולה גירעונית.

<עופר בוסתן: עם כל התמיכה שלנו, אם אנחנו עושים פעילויות לאוכלוסיות מיוחדות, היא פעילות שגם עם התמיכה שלנו בסופו של דבר היא קצת גירעונית, או פעולה של צעדה, לא לבחון את זה פר השקל.

<עופר בוסתן: זו הטענה שלי לעומת מנהל מחלקת ספורט שיושב תחת רשות מקומית.

<עופר בוסתן: הם פחות בוחנים את הנושא פרק השקל, אם הפעילות היא גירעונית הם מסתכלים על האיזון הכללי.

<עופר בוסתן: המתנ"ס עובד בצורה רגישה לאיזון התקציבי.

<עופר בוסתן: אני מברך את זה, אבל לפעמים בספורט צריך גם לעשות גמישויות מתאימות.

מירב בן ארי: יש לי עוד שאלה.

מירב בן ארי: אם עכשיו ביישוב, נגיד כמו בנתניה, יש מנהל מחלקת ספורט ויש לו כמה מתנ"סים, אז איך הקשר?

מירב בן ארי: הם כפופים אליו מקצועית?

<עופר בוסתן: ברשויות האלו שיש, שזה בדרך כלל בערים היותר גדולות, מנהל מחלקת ספורט רואה את התמונה הכללית, אבל בכל מתנ"ס יש להם רכז ספורט - - -

מירב בן ארי: של הרשות?

<עופר בוסתן: של המתנ"ס עצמו.

מירב בן ארי: של החברה למתנ"סים.

<עופר בוסתן: החברה למתנ"סים מחזיקה במתנ"סים שלהם רכזי ספורט, הם חלק מהצוות שעובד מול מנהל מחלקת הספורט היישובי.

<עופר בוסתן: יש להם קשר הדוק מול המקומות האלה, במקומות, שוב, שהקשר הוא - - -

מירב בן ארי: אבל הוא לא המנהל - - -

<עופר בוסתן: הוא לא המנהל שלהם, אבל הם נעזרים בו.

מירב בן ארי: זה משהו כמו סמכות מקצועית כזאת.

<עופר בוסתן: גם מקצועית וגם הם נעזרים.

<עופר בוסתן: אם הם צריכים מתקנים, אם הם רוצים סיוע לפעילויות, אנחנו מאפשרים בסל הספורט היישובי שלנו לרשות להגיש כמעט על כל מה שהם רוצים.

<עופר בוסתן: מולנו, אנחנו מנסים לעזור לפעילויות, מה שהרשות מבקשת.

<עופר בוסתן: המתנ"ס, שהוא לא בלעדי, לא יכול לפנות אלינו ישירות כי אנחנו עובדים רק מול מנהלי המחלקות.

<עופר בוסתן: לכן הם יכולים להשתמש במנהל מחלקת הספורט כדי לקבל סיוע.

<עופר בוסתן: לדוגמה, ליגת הקט רגל, שהם הפעילו בהצלחה רבה אבל מסיבות כלכליות הם עצרו אותה, אנחנו המשכנו לתחזק את הליגה הזאת מהטעמים שלנו.

מירב בן ארי: כי היא הייתה מוצלחת.

<עופר בוסתן: היא הייתה נהדרת.

<עופר בוסתן: החברה, בגלל עניין כספי, קצת עצרה את הליגה הארצית שלהם ואנחנו המשכנו להפעיל אותה מכיוון שחשבנו שהיא חשובה, וכעת בעידן החדש, ואני חייב לציין שזה שינוי גדול, הם חוזרים להפעיל את הליגה ואנחנו חוזרים לעזור להם.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: תודה, עופר.

מירב בן ארי: טוב, השלטון המקומי הודיעו לנו.

מירב בן ארי: ועד ההורים, פז.

<פז כהן: טוב, אני אהיה קצר.

מירב בן ארי: אני מכירה אותך אבל לא כולם.

<פז כהן: אני חושב שהחברה למתנ"סים בטח מכירה, אנחנו עובדים המון המון ביחד.

<פז כהן: פורום ועדי ההורים היישוביים זה הגוף המייצג של ההורים בישראל, מרמת בית הספר שבוחרים בו את הנציגים היישוביים, היישובים שבוחרים את הנציגות הארצית והארצית שבוחרים את ההנהלה.

<פז כהן: זאב הוא המנכ"ל ואני היושב ראש.

<פז כהן: באתי לברך ולהגיד כל הכבוד על העבודה של החברה למתנ"סים, שאנחנו מכירים אותה מקרוב, אנחנו עובדים בצורה מאוד צמודה, גם בנושא של יום לימודים ארוך והפעילויות החוץ בית- ספריות.

<פז כהן: אני חייב להגיב בהיבט ירושלים, כי אנחנו מכירים את זה כבר כמה שנים.

<פז כהן: המינהל הקהילתי והחברה למתנ"סים הם שופר של הציבור ומאפשרים הרבה פעמים, דווקא הסיפור של רמות, למשל, שחבר הכנסת הזכיר פה, אני חושב שהמינהל הקהילתי היה דווקא זה שהביא בסוף ואפשר לציבור להגיע ולדבר אחד עם השני.

<פז כהן: יש גם את המינהל ברמות שהוא חרדי וגם את הכללי.

<פז כהן: הייתי שם מעורב, ראיתי.

<פז כהן: ועדי ההורים והמינהל הקהילתי יצרו בסוף את החיבור שהביא לפתרון.

<פז כהן: אני חושב שזה מאוד מאוד נחוץ - - -

מיכאל מלכיאלי: פתרון של מה?

<פז כהן: פתרון של הסכמה שהוסכם בין הקהילות בירושלים.

<פז כהן: נוכל לדבר על זה אחר כך.

מיכאל מלכיאלי: שהוסכם, "אנחנו לא ניתן לכם שירות יותר.

מיכאל מלכיאלי: הכסף יישאר אצלנו, תקימו לכם - - -

<פז כהן: לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: אני הייתי חבר בצוות ההיגוי של זה.

<פז כהן: נדבר אחר כך.

מירב בן ארי: זה מאוד מטריד את חבר הכנסת מלכיאלי, אז פז, אתה תישאר אחרי זה ו - - -

<פז כהן: אבל באמת באתי ליום הזה להגיד תודה ושאפו לחברה למתנ"סים על הפעילות שלה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רותי, יושבת ראש איגוד מנהלי מחלקות נוער.

<רותי שלוסברג: נכון.

<רותי שלוסברג: אני רציתי רק להדגיש, ברגע שהחברה נכנסה - - -

מירב בן ארי: את כפופה למשרד החינוך?

<רותי שלוסברג: לא, לא, לא.

<רותי שלוסברג: אני מנהלת מחלקת הנוער בחולון.

מירב בן ארי: מהשלטון המקומי?

<רותי שלוסברג: נכון.

<רותי שלוסברג: אנחנו איגוד שלמעשה מאגד את כלל מנהלי מחלקות הנוער בארץ.

<רותי שלוסברג: מה שחשוב לי להדגיש, חוק הנוער קבע שמנהל מחלקת הנוער אמון על תכלול עבודת הנוער ברשות ולכן אני מתייחסת, באמת עם כל מה שדיברנו ודובר כאן לגבי החברה למתנ"סים בעיקר לעבודת הנוער, ויש גם נושא של עבודת הקיץ, אז גם עבודת הקיץ לנוער.

<רותי שלוסברג: לנו מאוד חשוב להדגיש, כי דיברו פה על זה שיש הסדרה והסדרה כבר קיימת, אז ההסדרה מולנו לא קיימת כי אנחנו כרגע עצרנו אותה - - -

מירב בן ארי: למה?

<רותי שלוסברג: מכיוון שלנו, כמו שאמרתי, חשוב מאוד להדגיש שאנחנו מתכללים את התמונה החינוכית הבלתי פורמאלית לנוער ברשות והיום יש - - -

מירב בן ארי: אני אתן לשניכם להתייחס בסוף, בסדר?

<רותי שלוסברג: והיום יש ניסיונות כאלה ואחרים.

<רותי שלוסברג: אם דיברתם פה על הספורט, אז יש ניסיונות כאלה ואחרים להכפיף את מנהלי מחלקות הנוער במתנ"סים, נושא שעלינו בכל אופן לא מקובל.

<רותי שלוסברג: זה משהו שכן היה לי חשוב להדגיש.

<רותי שלוסברג: החברה למתנ"סים מבחינתנו, אני שבאמת עובדת ברשות גדולה יכולה לומר - - -

מירב בן ארי: איפה את עובדת?

<רותי שלוסברג: אני עובדת, כמו שאמרתי, בחולון, רז הזכיר את חולון, תחום הנוער כפוף מקצועית אליי, מנהלתית כפוף למנכ"לית רשת קהילה ופנאי במקרה אצלנו.

<רותי שלוסברג: זה המודל שאנחנו רואים שהוא מודל נכון, זרוע ביצועית, בדיוק כמו שאומרים כאן.

מירב בן ארי: אני אתן להם להתייחס גם לדברים שלך, אלה דברים חשובים.

מירב בן ארי: עדן ממועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה, עדן.

<עדן כהן: בוקר טוב לכולם.

<עדן כהן: כמו שאמרה היושבת ראש, אני עדן כהן ממועצת התלמידים והנוער הארצית.

<עדן כהן: כמה משפטים ברשותכם.

<עדן כהן: ראשית, ברצוננו להודות לחברת הכנסת מירב בן ארי ולוועדת החינוך על שיתוף הפעולה הנרחב אתנו.

<עדן כהן: החברה למתנ"סים משמשת לבני הנוער ובנות הנוער מקום תעסוקה ופנאי לשעות אחר הצהרים ועוזרת להם למצוא את מקומם בחברה, על ידי היצע החוגים המגוון.

<עדן כהן: החברה משתפת פעולה עם מועצות הנוער הרשותיות שלנו וביחד הן עושות פעילויות למען הקהילה.

<עדן כהן: מועצת התלמידים והנוער הארצית משבחת את פעילות החברה ומקווה לעוד שנים רבות של עשיית החברה למען הנוער ולשיתופי פעולה נוספים.

<עדן כהן: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חמוד.

מירב בן ארי: ראשד, אתה רוצה להגיד משהו?

<ראשד פתחי: כן, אני רוצה.

מירב בן ארי: ראשד הוא גם ממועצת התלמידים, הוא נמצא כאן הרבה בוועדה.

<קריאה: תגידו, אתם לומדים?

מירב בן ארי: לא, הם תלמידים טובים, אבל זה חשוב, זה גם חלק מהלמידה.

<עדן כהן: הלמידה הכי חשובה.

מירב בן ארי: שיעור אזרחות, נכון.

<קריאה: לא, זה נהדר, יש לי ילדים בגילכם והלוואי שהם היו באים לפה במקום ללכת לים.

<ראשד פתחי: שלום לכולם.

<ראשד פתחי: שמי ראשד פתחי, אני ממחוז צפון, מטובא זנגרייה.

<ראשד פתחי: חשוב לי גם להדגיש שאני בדירקטוריון צעיר בחברה למתנ"סים.

<רז פרוייליך: יש להם קורס דירקטורים, גם לחבר'ה הצעירים, משלבים אותם כמשקיפים, כי הם לא יכולים להיות חברים בוועדות של הדירקטוריון.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: בחרתם נכון גם, ראשד הוא על הכיפק.

<ראשד פתחי: תודה רבה.

<ראשד פתחי: אני בהתחלה רוצה להגיד תודה רבה לכם, באמת אתם עושים עבודה ממש ממש מדהימה.

<ראשד פתחי: אני מקווה שתהיה יותר פעילות בהרבה רשויות ובהרבה מגזרים.

<ראשד פתחי: למרות שאני לא אוהב את המלה מגזרים, כי בסופו של דבר אנחנו מדינה אחת.

<ראשד פתחי: אם יש מגזר חלש אז המדינה חלשה.

<ראשד פתחי: יש לי רק שאלה קטנה.

<ראשד פתחי: איך החברה למתנ"סים יכולה לעשות שיתוף בין המגזרים או שיתוף בין מתנ"סים שונים, בפרט בין בני נוער, כי זה ממש מעניין אותי ואם מותר לי אז אני רוצה לקבוע פגישה איתכם.

מירב בן ארי: בסדר גמור, ראשד, הם יתייחסו.

מירב בן ארי: ארגון פידל, יוסף, בבקשה, אדוני.

<יוסף מנגסטו: קודם כל אני גם מברך את החברה למתנ"סים.

<יוסף מנגסטו: אני חושב שיש לנו הרבה ממשקי עבודה.

<יוסף מנגסטו: רק כמה הערות.

מירב בן ארי: פידל, חשוב רק להגיד, יוסף הוא מנהל תחום מרכזי נוער בפידל.

<יוסף מנגסטו: מנהל מרכזי הנוער.

<יוסף מנגסטו: דרך אגב, גבירתי, כידוע לך, לפני כמה חודשים הוחלט לסגור את כל מרכזי הנוער שפעלו - - -

מירב בן ארי: כן, מכירה היטב את מיכל.

<יוסף מנגסטו: היום יש שבעה מרכזי נוער פועלים בתוך החברה למתנ"סים עד חודש מאי, בעצם בטענה שאת המענה הם כבר יקבלו במסגרת התכנית החדשה של המדינה דרך החברה למתנ"סים.

<יוסף מנגסטו: שני דברים.

<יוסף מנגסטו: האחד, הנושא של הנגשת השירותים.

<יוסף מנגסטו: אני בתחום הנוער כמעט 21 שנה ואני מכיר כמעט כל חור וכל שכונה.

<יוסף מנגסטו: יש הרבה מתנ"סים שהם לא נגישים, הנגישות שלהם לשכונות שהן די מרוחקות - - -

מירב בן ארי: פיזית.

<יוסף מנגסטו: בדיוק.

<יוסף מנגסטו: אני חושב שצריך לחשוב.

<יוסף מנגסטו: בני נוער היום, ללכת לפעילות באוטובוסים זה כמו קריעת ים סוף, הם לא יילכו.

<יוסף מנגסטו: אני חושב שצריך לראות איך מנגישים את השירות גם לתוך השכונות.

<יוסף מנגסטו: יכול להיות שרק לתקופה מסוימת בשביל למשוך את בני הנוער, כי בני הנוער באוטובוסים לא יגיעו לחברת המתנ"סים שזה הרבה פעמים במקום מרוחק.

<יוסף מנגסטו: הדבר הנוסף שקודם מישהו דיבר עליו, הנושא של הסבסוד.

<יוסף מנגסטו: השבוע ראיתי איזשהו פרסום שמסתובב בשכונות, לסבסוד חוגים, מה שנקרא - - -

מירב בן ארי: תתייחס לזה, לסבסוד, כי באמת לא נגענו בזה, אני רק נגעתי במשפחתונים.

<יוסף מנגסטו: רק אסיים את דבריי, גבירתי.

<יוסף מנגסטו: מסתובב איזשהו נייר בשכונות על הסבסוד של "חוג לכל ילד".

<יוסף מנגסטו: כתוב שם קודם כל לגילאים יותר צעירים.

<יוסף מנגסטו: אם אנחנו מדברים על בני נוער, בעיקר נוער מגיל 12 עד 18, אז שם הגיל הזה לא מופיע.

<יוסף מנגסטו: מי שמופיעים ב"חוג לכל ילד" זה ילדים יותר צעירים בכיתות ג', ד', תקנו אותי אם אני טועה.

<יוסף מנגסטו: הדבר הנוסף זה הנושא של התשלום.

<יוסף מנגסטו: ראיתי ששם כתוב 50 שקל לכל ילד, אבל לא כתוב אם זה לכל החוג מן ההתחלה עד סוף החוג או שזה לכל חודש.

<יוסף מנגסטו: אנחנו מכירים, חלק מהאוכלוסיות המוחלשות שאנחנו מדברים עליהן, שבשבילן ובשמן אנחנו פועלים בהרבה שכונות, ואני חושב שמשפחה ברוכת ילדים, שיש לה בין חמישה לששה ילדים, 50 שקל לכל ילד בעיניי זה כמו להגיד, "אתם יכולים רק להירשם אבל לחוג אל תבואו", כי בעצם המשפחה - - -

מירב בן ארי: יוסף, הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתקדם.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה וביקשתי התייחסות של החברה למתנ"סים.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת ליובל מהממ"מ של הכנסת, הוא רוצה לשאול שאלה על הפעילות בתחום הצהרונים.

מירב בן ארי: בבקשה, יובל.

<יובל וורגן: שלום, אנחנו מכינים מסמכים לבקשת חברי הכנסת וועדות הכנסת, אחד הנושאים שאנחנו עוסקים בהם היום הוא הצהרונים.

<יובל וורגן: אני לא יודע אם זה מוגדר כאחד מתחומי הליבה של החברה או לא, בכל מקרה אנחנו מבינים שהפעילות היא שונה בין רשות לרשות, כיוון שיש את אותן 170 וכמה עמותות אבל רצינו לשאול, האם יש מדיניות כללית בחברה לגבי האפשרות לקיומם של רווחים מפעילות הצהרונים בחברה למתנ"סים?

<יובל וורגן: לדוגמה, האם יש כלל אצבע שההכנסות הן כ-110% מן העלות או משהו בסגנון כזה או האם יש מדיניות עקרונית של משק סגור מהפעילות של הצהרונים או שההכנסות משמשות גם לפעילויות נוספות?

מירב בן ארי: שאלה טובה.

מירב בן ארי: אני נותנת לסכם, יש מישהו שממש חשוב לו לומר משהו?

<מזל סיימון: כן, תרבות.

מירב בן ארי: בבקשה, סליחה.

מירב בן ארי: בבקשה, גבירתי.

<מזל סיימון: מזל סיימון, אני מנהלת אגף תרבות וקהילה.

<מזל סיימון: משרד התרבות מתקצב פעילויות תרבות באמצעות תמיכות על פי מבחני תמיכה וקול קורא שיוצא, בעיקר בלהקות מחול, חבורות זמר, קבוצות תיאטרון קהילתי.

<מזל סיימון: יש עכשיו את תקנת סל"ע החדשה, של סל תרבות עירוני, גם באמצעות הרשויות.

<מזל סיימון: ברוב המתנ"סים בפריפריה מנהל המתנ"ס הוא מנהל מחלקת התרבות ביישוב, אז גם אם הרשות מגישה את הבקשה, הפעילות נעשית על ידי המתנ"ס.

<מזל סיימון: אז יש לנו קשר טוב עם מנהלי המתנ"סים ברשויות.

מירב בן ארי: זה חדש, תכנית סל"ע?

<מזל סיימון: כן, זה סל תרבות עירוני, אבל יש לנו תקנות ותיקות כמו "תרבות בקהילה", "תרבות ערבית", "תרבות דרוזית" שתומכות בקבוצות של להקות מחול, קבוצות תיאטרון קהילתי, כל ההרכבים של אמנויות הבמה, פסטיבלים.

<מזל סיימון: שיתוף פעולה יפה.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: תודה, מזל, זו התייחסות חשובה.

מירב בן ארי: רז, אני נותנת לכם להתייחס.

<רז פרוייליך: אני אתייחס בקצרה כי בטח אי אפשר להקיף את כל התשובות לכל השאלות פה בדקה.

<רז פרוייליך: אני אגיד כמה דברים, ננסה לענות למגוון השאלות שנשאלו פה.

<רז פרוייליך: קודם כל לגבי הצהרונים.

<רז פרוייליך: הסיפור של צהרונים הוא סיפור מורכב.

<רז פרוייליך: קודם כל, הוא אף פעם לא תפוחים ותפוחים.

<רז פרוייליך: בכל יישוב יש הפעלת צהרונים שונה, עם חוגים שונים בתוך הצהרון, בשעות שונות, ולכן מאוד קשה להשוות, אבל עדיין אגיד את הכלל.

<רז פרוייליך: בכל יישוב מקומי העמותה פועלת עם הנהלה משל עצמה, עם דירקטוריון, שאנחנו 20% נציגי דירקטוריון, 80% הם נציגי ציבור והרשות.

<רז פרוייליך: לכן המדיניות של המחירים היא מדיניות שלהם, היא לא מדיניות שמוכתבת על ידי החברה למתנ"סים בשום דבר, כי אי אפשר להשוות בין ירושלים, לחיפה, לערד, לקריית שמונה.

<רז פרוייליך: לכל מקום יש גם המון משתנים וגם ראייה מקומית למה סדר העדיפויות, מה החשיבות ומה דברים אחרים בתוך התהליך.

<רז פרוייליך: בכל מקרה, עדיין, שום כסף לא מגיע מהעמותות לחברה.

<רז פרוייליך: זאת אומרת, אנחנו לא גובים שום דבר, אנחנו גוף שרק נותן לעמותות האלו או לתכניות כאלו או אחרת.

<רז פרוייליך: צריך לדעת שזו המדיניות, הדברים שמתנהלים בתוך משק סגור שהרווחים חוזרים חזרה לקהילה.

<רז פרוייליך: זה ככלל לגבי כל - - -

מירב בן ארי: בכלל, ההתייחסות של החברה למתנ"סים, שעל זה גם אביעד דיבר, שהרווחים חוזרים ולא - - -

<רז פרוייליך: זה גם שהרווחים מהחברה למתנ"סים חוזרים חזרה לעמותות וגם זה שהעמותות עצמן מתנהלות במשק כספים סגור, זאת אומרת עמותת חולון לא מוציאה כסף לחברה למתנ"סים, אם נשאר לה עודף בסוף שנה תקציבית היא משקיעה אותו לפי הבחירה של הדירקטוריון המקומי שנמצא שם, האם היא רוצה להשקיע את הכסף בגיל הרך, בנוער, באוכלוסיות מבוגרות.

<רז פרוייליך: צריך לזכור שלעולם, פעולה של עמותה שפועלת ברמה המקומית, תמיד בתוך התהליך הזה יש לה פעולות גירעוניות, יש דברים כמו סבסוד לעולי אתיופיה או לדברים אחרים - - -

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה שנתמקד על הסבסוד.

<רז פרוייליך: אני לשם אגיע.

<רז פרוייליך: מאיפה מגיע הסבסוד?

<רז פרוייליך: ממשהו שהעמותה - - -

מירב בן ארי: אם יש מתנ"ס אחד שהוא רווחי - - -

<רז פרוייליך: לא, לא, לא, אין העברת כסף בין מתנ"סים.

<רז פרוייליך: אי אפשר להעביר כסף בין מתנ"סים.

מירב בן ארי: מתנ"ס שהוא רווחי, יש לו יותר פעילות שלו.

<רז פרוייליך: מתנ"ס שיש לו יותר רווחים מהפעילויות שלו, זה לא משנה איזו פעילות הוא עושה, מחוגים, מצהרונים, ממעונות או מכל דבר אחר, אז עם הכסף הזה הוא עושה ועדת סבסוד.

<רז פרוייליך: עם ועדת סבסוד הוא יכול לסבסד חוגים, פעילויות, כל רשות לפי עומק הסבסוד שיש לה.

<רז פרוייליך: יש מקומות שיש בהם יותר סבסוד, יש מקומות שיש בהם פחות סבסוד.

<רז פרוייליך: יצאנו ב"הדרך החדשה", שקשורה לעדה האתיופית - - -

מירב בן ארי: כן, התכנית של "הדרך החדשה".

מירב בן ארי: אני יודעת, ליוויתי אותם.

<רז פרוייליך: אנחנו זרוע ביצוע של משרד החינוך.

<רז פרוייליך: אנחנו בגדול מקבלים את הכסף, את התכנית ואת הדברים ומבצעים אותם בשטח.

<רז פרוייליך: כמובן שהיינו רוצים שיהיה לכולם, בכל הגילאים, אנחנו שותפים לכל מה שאמר חברי פה, אבל יש גם איזושהי יכולת לעמותה המקומית, ביכולת שלה לסבסד דברים או לעשות דברים.

<רז פרוייליך: אלה הדברים.

<רז פרוייליך: אני אשמח מאוד לפגוש את הבחור מטובא זנגרייה.

מירב בן ארי: כן, ראשד.

מירב בן ארי: אני מציעה שתחליפו - - -

<רז פרוייליך: וללמוד ממנו איך הדברים - - -

מירב בן ארי: אביעד, לדברים של חבר הכנסת מלכיאלי.

<אביעד פרידמן: המבנה של המִנהלים הקהילתיים בירושלים שונה מכל המִנהלים האחרים בישראל וזה המקום היחיד שיש בחירות ליושבי ראשי המנהלים.

<אביעד פרידמן: יש לזה יתרונות - - -

מיכאל מלכיאלי: אין בחירות שם.

מיכאל מלכיאלי: יש רשות שמסדרת מי ייבחר.

<אביעד פרידמן: יש תהליכים, בוא נגיד כך, יש תהליכים כאלה ואחרים בתוך התהליכים האלה.

מיכאל מלכיאלי: יש קלפיות.

<פז כהן: חלק ממונים וחלק נבחרים, לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: מי נבחר?

<פז כהן: בקטמון נבחרו.

<רז פרוייליך: בכולם נבחרים.

<רז פרוייליך: אני מסכים איתך, אני לא יודע - - -

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה זה 5-8?

מיכאל מלכיאלי: בפסגת זאב היו בחירות?

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: בקרית יובל היו בחירות?

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: נווה יעקב קבעו מראש מי ייבחר?

מיכאל מלכיאלי: כן.

<אביעד פרידמן: אני אומר, בחלק המקומות - - -

<רז פרוייליך: אני לא שם.

מיכאל מלכיאלי: ברמות, ברמות יש בחירות?

מירב בן ארי: זה משהו מאוד ייחודי לירושלים.

<רז פרוייליך: משהו ייחודי לירושלים.

מיכאל מלכיאלי: ברמות יש בחירות?

<פז כהן: בטח שיש בחירות.

מיכאל מלכיאלי: באמת?

<פז כהן: לא בחרדי, במינהל הכללי יש בחירות.

מיכאל מלכיאלי: יש בחירות במינהל הכללי?

מיכאל מלכיאלי: מי רשאי לבחור שם?

מירב בן ארי: טוב, פז, אני מתנצלת, יש לי את הוועדה לביקורת המדינה.

מיכאל מלכיאלי: תנתקו את עצמכם מהמקום הזה, זה בדיוק מה שאני אומר.

מיכאל מלכיאלי: אל תיכנסו לביצה הזאת.

<אביעד פרידמן: מה שאני מבקש לומר - - -

מירב בן ארי: זה דבר מאוד נכון בעיניי - - -

<אביעד פרידמן: אני מצטער, חברת הכנסת בן ארי, אני יודע שיש לך ועדה.

<אביעד פרידמן: בתוך הסיפור הזה אנחנו עושים כל הזמן מאמץ להרחיק את עצמנו מתוך - - -

מיכאל מלכיאלי: שולחים תכנית התנגדויות לעירייה.

<אביעד פרידמן: הם צריכים להיות בתוך.

<אביעד פרידמן: מה הבעיה?

<אביעד פרידמן: הבעיה שיושבי הראש הם אנשים פוליטיים, הם משתמשים במנהלים המקצועיים ואומרים להם, "אנחנו מחייבים אתכם לעשות את זה - - -

מיכאל מלכיאלי: אין לי פתרון, צריך לחשוב איך מנתקים אותם מזה, כי זה מרחיק את האוכלוסייה משם.

מירב בן ארי: איתן, בבקשה, מילה, כי אני חייבת ללכת.

<איתן טימן: אני רוצה לדייק ולהבהיר.

<איתן טימן: תורת ההפעלה והסדרת תחום הנוער שנעשתה בינינו לבין החברה יצאה השנה כטיוטה לשנה פעילות.

<איתן טימן: בדיאלוג מול השלטון המקומי והאגודה ישנה סוגיה של קונפליקט משפטי בין חוק הנוער לבין ההסדרה שאנחנו רוצים.

<איתן טימן: היא נכונה למתנ"סים ולתאגידים כאחד, כלומר אין הבדל בין מתנ"סים ובין תאגידים והיא אומרת שמצד אחד חוק הנוער קבע תקן רשותי, הוא מנהל את כל תחום הנוער ברשות וזו משרתו, מצד שני הוא קבע שראש הרשות מושיב אותו, אחרי שהוא עובד עירייה, איפה שהוא רוצה.

<איתן טימן: באו רשויות והושיבו את זה או בתאגיד או במתנ"ס.

<איתן טימן: משפטית, כשהוא יושב בתאגיד או במתנ"ס, סוגיית הכפיפות למנהל המתנ"ס היא הבעייתית, כי לפי החוק זה אסור, החוק לא נותן את זה.

<איתן טימן: מצד שני העמותה - - -

מירב בן ארי: איך אתה פותר את זה?

<איתן טימן: אנחנו לא, זה פלונטר שכרגע יושבים עליו כולם, כי מבחינת החוק של המתנ"סים והתאגידים לא יכול אדם לשבת בתוך מערכת שהעובדים והתקציב נמצאים אצלו והמנהל לא כפוף אליו.

<איתן טימן: לכן הקפאנו את זה עד שיימצא בין האגודה לשלטון המקומי, מרכז המועצות האזוריות, יחד עם התאגידים והחברה פתרון, אבל אנחנו מודעים לזה שזו סוגיה שיושבת בשטח ואין לנו כרגע פתרון.

<רותי שלוסברג: ואנחנו נשמח לעשות גם לעשות ועדה איתנו, מנהלי מחלקות הנוער, שתוכלי ללמוד את הנושא.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: בואו, אני חייבת לסכם כי יש לי ישיבה ועדת ביקורת המדינה.

מירב בן ארי: אני רוצה קודם כל להודות לכל מי שהגיע, לכל המשרדים וכמובן, לאביעד ורז מהחברה למתנ"סים וגם ארגוני ההורים, מועצת התלמידים ומינהל הנוער שהוא - - -

<קריאה: אנחנו ארגון אחד, איזה ארגוני?

מירב בן ארי: אתה יודע, אני קוראת לכם, אני רואה אתכם כארגוני, זאב ופז היקרים לוועדה.

<קריאה: יש אחד.

מירב בן ארי: מאז הדרוזים אני כל הזמן - - - הוא גם כל הזמן אומר לי שהם חלק מכם.

מירב בן ארי: בסדר, אתה יודע, זה תהליך.

<רותי שלוסברג: זה לא מדויק, יש ארגוני הורים שונים.

<פז כהן: אין ארגוני הורים, יש ארגון אחד יציג.

מירב בן ארי: זאב ופז הם הארגון היציג.

מירב בן ארי: תודה גם לפידל ולכל מי שהגיע.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר רק משהו אחד.

מירב בן ארי: ראשית, אין ספק שהוצגה כאן פעילות מאוד מאוד מאוד חשובה, מערכתית, היקפית.

מירב בן ארי: ראינו שיש בכל כך הרבה יישובים, גם עם התייחסות למגזרים, ראינו גם את ההשפעה של החברה למתנ"סים ואת החשיבות של החברה למתנ"סים בדרך להגיע או לפחות לנסות להגיע לכל הילדים במדינה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שיש פה הרבה דיונים בוועדת חינוך, אפרופו, אתה אומר ש- 74% שלא נמצאים, אז היה כאן דיון, היה בו ציטוט מעניין שאחת ממשרד החינוך אמרה שהילדים פיתחו אורח חיים ישבני, שזה, אתה יודע, בלי לצאת לפעילות ולהבין את החשיבות של חוגים.

מירב בן ארי: אני גם מסתכלת, אני יכולה להסתכל על 24%, אבל אני באמת מסתכלת על אותם בני נוער שאנחנו לא מגיעים אליהם.

מירב בן ארי: יש פה עניין של נגישות, יש פה עניין של סבסוד, יש פה עניין של כמה בני נוער מכירים את הפעילות, לכן אני חושבת שנראה שיש שינוי משמעותי.

מירב בן ארי: גם שמענו מהמשרדים על הפעילות שהם עושים.

מירב בן ארי: אנחנו כמובן נפנה לשר הרלבנטי לעניין של ההרחבה.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה גם לשר הרווחה בעניין של הנגשה של השירותים לאותם צעירים עם מוגבלות שקשה להם להגיע.

מירב בן ארי: אני גם רוצה לבחון את העניין של משפחות רווחה ופנימיות.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה לשר האוצר ולשר החינוך לגבי העניין של התשתיות, זה 20 מיליון שקל, זה דבר שאנחנו יכולים לפחות לעקוב אחריו.

מירב בן ארי: אתה תהיה בקשר עם חבר הכנסת יוסף ג'בארין לגבי העניין של המגזר הערבי, כמובן שאני אעזור במה שצריך.

מירב בן ארי: אנחנו גם כמובן נטפל בנושא שהוצג כאן על ידי רותי, הסיפור של מינהל הנוער.

מירב בן ארי: אני אדבר עם דני רוזנר, אנחנו בקשר שוטף כל הזמן, וננסה לעזור אם אתם צריכים בנושא הזה.

מירב בן ארי: זה היה דיון מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם שהגעתם.

מירב בן ארי: גם חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שאני מנהלת את ועדת המשנה כבר חצי שנה, פעם ראשונה שיש שלושה חברי כנסת, אז זה כנראה באמת חשוב ובאמת משפיע על הילדים במדינת ישראל וזו המטרה של הדיון כאן.

מירב בן ארי: כמובן שאם יש נושאים אחרים שלא עלו כאן ואתם רוצים לשתף אז אתם מוזמנים לכתוב אליי במייל, אבל שלושת הנושאים שזה התשתיות, בעלי מוגבלות ומינהל הנוער, אנחנו נעשו follow up לוועדה הזו.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.