הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 254, 2017-07-11 09:00

איל בן ראובן: בוקר טוב, היום יום רביעי, 11 ביולי 2017, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא: בקשה לחוות דעת מבקר המדינה בנושא: אי יישום התוכנית הממשלתית למניעת עישון, במסגרת יום ללא עישון בכנסת – דרך אגב, ראיתי פה בחוץ אנשים מעשנים – שמובילה חברת הכנסת תמר זנדברג.

איל בן ראובן: בוקר טוב לחברי הכנסת, לנציגת מבקר המדינה והמוזמנים מהגופים השונים.

איל בן ראובן: מבחינת סדר הדיון, אצלי בדיונים אין התפרצויות.

איל בן ראובן: מי שרוצה להתפרץ, שייצא לבד, שלא נצטרך להוציא אותו.

איל בן ראובן: נותנים כבוד האחד לשני גם כאשר מאוד-מאוד לא מסכימים עם מי שאומר משהו אחר.

איל בן ראובן: דבר שני, אני מבקש שכאשר אנחנו שואלים שאלות, אני מבקש לתת תשובות קונקרטיות ולא להסתובב מסביב.

איל בן ראובן: חבל על הזמן.

איל בן ראובן: הדיון מתוכנן להסתיים בעשר וחצי וזה אומר שבעשר ועשרים אני מתחיל את הסיכום.

איל בן ראובן: אני כבר מראש מתנצל אם יהיו אנשים שלא יספיקו לדבר.

איל בן ראובן: נשתדל לתת לכולם.

איל בן ראובן: מטרת הדיון מבחינתי היא אחת ופשוטה מאוד, שבשנה הבאה, בדיון שיהיה ביום ללא עישון בכנסת, שהמצב יהיה הרבה יותר טוב ממה שהוא כרגע.

איל בן ראובן: המצב כרגע, לפחות לפי הדוחות שעברתי עליהם, לא מעודד.

איל בן ראובן: המאבק בנושא העישון הוא ארוך.

איל בן ראובן: בעיניי הוא עניין בעל חשיבות לאומית מן הטעם שמדובר בחיי אדם.

איל בן ראובן: מדובר בחיי אדם, לא פחות מזה.

איל בן ראובן: כך צריך להתייחס לזה.

איל בן ראובן: אני רוצה לפתוח את הדיון בכמה תוצאות ובעובדות שאני מקווה שעליהן אין ויכוח.

איל בן ראובן: ישנה החלטת ממשלה משנת 2011 שתמציתה אומרת: איסור מוחלט על פרסומות למוצרי טבק, פרסום אזהרות בתמונות על גבי חפיסות, הקצאת תקציב משמעותי להסברה למניעת עישון, העלאת מס כולל על טבק לגלגול ומוצרי עישון נלווים כאלה ואחרים.

איל בן ראובן: זאת ההחלטה ויש לה עוד נספחים.

איל בן ראובן: אל מול ההחלטה הזאת התוצאות הן קשות, ואני תכף אגיד כמה מילים על התוצאות.

איל בן ראובן: אבל מה זה אומר, בעצם, אם יש החלטה ויש תוצאות רעות?

איל בן ראובן: זה אומר או שהתוכנית לא מבוצעת או שהתוכנית לא טובה או שהיא מבוצעת בצורה רעה, לא מספיק טובה ואפקטיבית.

איל בן ראובן: מבחינת התוצאות – אני מוכרח להגיד שאת עיקר התוצאות לקחתי מדוח שר הבריאות.

איל בן ראובן: אני רואה הרבה דוחות והדוח הזה אמיתי.

איל בן ראובן: הוא מציג תוצאות ואינו מייפה את התמונה.

איל בן ראובן: כלומר, התמונה הקשה נלקחת, בין השאר, משם.

איל בן ראובן: התמונה אומרת שבכל שנה מתים אלפי אנשים, גברים ונשים, מעישון אקטיבי ופסיבי, כלומר לא רק מעישון אלא גם מעשן.

איל בן ראובן: 8,000 אנשים ונשים בכל שנה, מהם 800 בני אדם שאינם מעשנים, אבל הם חשופים לעשן.

איל בן ראובן: זה המון.

איל בן ראובן: הטיפול במחלות שקשורות לכל סוגיית העישון וההוצאות הנלוות – המספר שנמצא אצלי, אפשר להתווכח עליו – הוא משהו כמו 3.5 מיליארד שקלים בשנה.

איל בן ראובן: בעיניי, הנתון הקשה, גם כי יש לי הרבה ילדים, גם קטנים וגם גדולים, הוא גיל ההתנסות הראשונה של ילדים היום, במדינת ישראל, שדיווחו שעישנו.

איל בן ראובן: לפי הדוח, ילדים רבים מתנסים בפעם הראשונה בעישון סביב גיל 13 או לפני כן.

איל בן ראובן: זה מזעזע.

איל בן ראובן: ילדים בכיתה ו'-ז' מעשנים.

איל בן ראובן: לפי סקר שנערך בין חיילי צה"ל, הם מדווחים שהם התחילו את העישון בגיל 15 ושמעתי רק עכשיו שהנתונים כרגע אומרים שבצבא מתחיל אחוז מסוים של מעשנים והאחוז עולה במהלך השירות שלהם בצה"ל.

איל בן ראובן: הנתון שהתייחסתי אליו בתחילת הדברים, באשר לתוכנית ולאפקטיביות שלה, מראה על פי הדוחות שעד 2013 הייתה באמת איזושהי ירידה ומאז אנחנו מתיישרים לרעה במרחב.

איל בן ראובן: אנחנו לא ממשיכים לרדת, אנחנו מתחילים לעלות.

איל בן ראובן: ב-2016 אנחנו עולים, חד-משמעית, מ-19% מעשנים במדינת ישראל ל-22%.

איל בן ראובן: כמו שאמרתי קודם, נתון כזה אומר שמשהו בתוכנית, משהו במימוש של התוכנית לא עובד.

איל בן ראובן: זה אומר שצריך לעשות משהו אחר אם אנחנו באמת רוצים לשפר.

תמר זנדברג: בעיקר אם אין מימוש, הוא לא עובד.

איל בן ראובן: כן, כן.

איל בן ראובן: אני לוקח את החלטת הממשלה 3247 ויש בה מרכיבים רבים.

איל בן ראובן: אני לוקח מספר מרכיבים מדוח המרכז להעצמת האזרח.

איל בן ראובן: אני רק לוקח דוגמאות מתוך התוכנית.

איל בן ראובן: במרכיבי ההחלטה מדובר על הקמת יחידה למאבק בעישון במשרד הבריאות, הכוללת 30 עובדים, שתעסוק במחקר, באיסוף נתונים, תכנון, מדיניות, אכיפה ופיקוח.

איל בן ראובן: יחידה כזאת, לפי הנתונים – אני אשמח לשמוע על כך אחר כך ממשרד הבריאות – לא הוקמה.

איל בן ראובן: הטיפול בנושא מופקד היום בידי שני עובדים.

איל בן ראובן: אני לא רוצה לעבור על הכול כי אני רוצה שאנשים אחרים יתייחסו.

איל בן ראובן: הגשת המלצות בנוגע למדיניות המיסוי של מוצרי הטבק – מדיניות המיסוי שונתה בשנת 2012, כך ששיעורי המס הועלו באופן הדרגתי.

איל בן ראובן: השינוי בוצע במיסוי על סיגריות בלבד ולא כלל שינוי במיסוי על טבק לגלגול וטבק לנרגילות וכולי.

איל בן ראובן: אין ספק שהנזק גם בהם מאוד משמעותי.

איל בן ראובן: אני מסיים את דבריי ואומר כך – אומרת מערכת הבריאות בדוח שר הבריאות: נדרש להשקיע עוד משאבים ועבודה לקידום העניין, תוך שימוש באסטרטגיות מוכחות על מנת להילחם בהצלחה במגפת העישון – אני שמח על השימוש במילים "מגפת העישון" – ובמיוחד לנוכח המשך המאמצים, החידושים, השקעות והשקעות של עשרות מיליוני שקלים מצד התעשייה שמייצרת את הרעל הזה בשבילנו.

איל בן ראובן: תראו, היות ואני מסתכל קדימה ופחות אחורה – אני חושב שהמטרה היא להסתכל קדימה – אני רוצה להבין למה החלטת הממשלה, ככל הנראה, אינה מבוצעת כלשונה, בוודאי לאור התוצאות.

איל בן ראובן: ואולי חשוב מכך מה שאני רוצה לשמוע ולהבין זה כיצד משרד הבריאות, כמוביל התהליך, מתכנן להוביל בעתיד לקראת השנה הבאה, שאני מקווה שנציג בה נתונים אחרים, לאיחוד מאמצים של כלל הגופים שיחד ייאבקו בנגע הנוראי הזה עד להפחתה משמעותית, גם אם לא לאפס.

איל בן ראובן: זה, כמובן, יעד רצוי, אבל כנראה שאליו לא נגיע.

איל בן ראובן: הפחתה משמעותית היא בוודאי יעד נדרש.

איל בן ראובן: אני רוצה להתחיל בנציגת מבקר המדינה.

איל בן ראובן: אני מבקש מכם להיכנס לעניין ולאחר מכן ניתן לחברי הכנסת.

איל בן ראובן: תמר, ציינתי קודם שאת יוזמת יום ללא עישון.

איל בן ראובן: גם ציינתי שעברתי פה בדרך וראיתי חבר'ה מעשנים בחוץ, לצערי.

איל בן ראובן: אנחנו נתחיל עם נציגת מבקר המדינה ולאחר מכן אני אתן את זכות הדיבור הראשונה לחברי הכנסת.

איל בן ראובן: אני מבקש בקצרה.

איל בן ראובן: לאחר מכן נעבור לשמוע את נציגי המשרדים ולכל מי שרוצה להשתתף.

איל בן ראובן: נציגת מבקר המדינה, בבקשה.

<ליאורה שמעוני: בוקר טוב, אני מנהלת החטיבה לביקורת תחומי רווחה וחברה במשרד מבקר המדינה, סמנכ"לית במשרד.

<ליאורה שמעוני: בין השאר אני אחראית לנושא הבריאות.

<ליאורה שמעוני: לא רק בריאות, גם חינוך וגם השכלה גבוהה, ביטוח לאומי ועוד נושאים רבים.

<ליאורה שמעוני: אני מזכירה את זה דווקא בגלל ההיבטים הרחבים שיש לנושא מניעת מגפת העישון, כפי שקראת לה, אדוני, ממלא מקום יושבת-ראש הוועדה.

<ליאורה שמעוני: הנושא של מניעת העישון נמצא אצלנו בסדר עדיפות גבוה.

<ליאורה שמעוני: זיהינו את הנושא הזה במיוחד אחרי שראינו את הדוח של משרד הבריאות, שלא מקבל כנראה את המענה שהממשלה קיוותה שהוא יקבל.

<ליאורה שמעוני: החלטת הממשלה שהתקבלה בשנת 2011 כוללת אכיפה מאוד מקיפה והיא מאוד ברורה.

<ליאורה שמעוני: כלומר, צריך היה ללכת סעיף-סעיף ופשוט ליישם אותה.

<ליאורה שמעוני: הנתונים שאנחנו זיהינו מצביעים על כך שכנראה אותה תוכנית לא ממומשת ולא מיושמת ואם כן, היא לא קוצרת הצלחה.

<ליאורה שמעוני: העובדה הקשה היא שמרבית המעשנים החדשים הם אותם הצעירים, עובדה שאנחנו חושבים שצריך להתייחס אליה במרכז הדיון.

<ליאורה שמעוני: לכן, הבדיקה שלנו תיעשה 360 מעלות, כלומר הן מבחינת התהליכים – מה עושה המערכת על מנת למנוע את הכניסה למעגל המעשנים, והן מבחינת הטיפול וההסברה על מנת לגרום לכך שאותם אלו שכבר מעשנים יפסיקו לעשן והן מבחינת האכיפה.

<ליאורה שמעוני: אנחנו לא יכולים להתעלם גם מהאחריות שחלה על אותם גורמים אוכפים כמו משטרה ורשויות מקומיות, ולבדוק מה נעשה.

<ליאורה שמעוני: כמובן, יש גם שאלה של תמרוץ.

<ליאורה שמעוני: כל היבטי המיסוי נכנסים לתוך הבדיקה הזאת כל מי שיש לו יד ורגל בנושא, החל ממשרד הבריאות, כמובן, אבל גם משרד החינוך וגם צה"ל.

<ליאורה שמעוני: מהנתונים שיש בידינו, שהם נתונים מאוד בעייתיים, אנחנו יודעים שמתוך כל עשרה שמתגייסים, שלושה מעשנים, אבל יוצאים ארבעה.

<ליאורה שמעוני: אלה נתונים שחייבים לוודא גם בתוך מערכת הביטחון.

<ליאורה שמעוני: כמובן, גם גורמים אחרים – רשויות מקומיות, רשויות המסים וכל גורם אחר שמעורב בכך, לרבות המגזר השלישי.

<ליאורה שמעוני: זה נושא שנמצא בתוכנית העבודה שלנו ואנחנו עוסקים בו בצורה שיטתית ויסודית.

<ליאורה שמעוני: אני מאמינה שזה ייגמר בסוף שנת העבודה שלנו וכפי שאתם יודעים, דוח ביקורת שלנו נמשך בערך שנה.

<ליאורה שמעוני: התחלנו אתו ונסיים.

איל בן ראובן: כלומר, אנחנו נראה את תוצאות הדוח בסביבות אפריל-מאי 2018?

<ליאורה שמעוני: זה התכנון, בכל אופן.

<ליאורה שמעוני: פרסום דוח מבקר המדינה נעשה במחצית חודש מאי ואז הוא יתפרסם גם לציבור.

<ליאורה שמעוני: אני מקווה שלא רק שנצביע על הכשלים אלא גם על האור, לאן אנחנו צריכים להגיע.

<ליאורה שמעוני: כולנו מכירים את התוצאות החמורות ואנחנו גם יודעים בחצר של מי זה נמצא, אבל המטרה היא גם להראות מה צריך לעשות על מנת להתקדם וללכת הלאה.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: תמר, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה לך, חבר הכנסת בן ראובן ותודה לוועדה על היוזמה ועל העריכה של היום הזה.

תמר זנדברג: הכנסת מציינת היום את היום הבין-לאומי ללא עישון.

תמר זנדברג: זאת יוזמה שלי יחד עם חברי הכנסת גליק וגרמן, שיושבים כאן, וחבר הכנסת דב חנין.

תמר זנדברג: אני חושבת שנוצרה כאן קואליציה של חברי כנסת מאוד אקטיבית, ובתקווה גם אפקטיבית, בנושא הזה.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר שאת הנזקים ואת העוול החמור שהעישון והעשן גורמים לחברה הישראלית, קל לראות.

תמר זנדברג: ישנם 8,000 מקרים של מוות מוקדם בכל שנה רק מנזקי העישון.

תמר זנדברג: אני יכולה לציין עוד נתון שאותי תמיד מבהיל – הכנסות המדינה ממיסוי על סיגריות הן 6 מיליארד שקלים בשנה.

תמר זנדברג: לעומת זאת, הוצאות המדינה דרך סל הבריאות, סל התרופות שמחולק בין קופות החולים לצורך גמילה – 6 מיליון שקלים.

יהודה גליק: המדינה נהנית.

תמר זנדברג: יש כאן עיוות שבו מובילים אינטרסים וזה מוביל אותי גם למשהו שאני רוצה להטיל לפתחיכם בשלב הזה שאתם נמצאים בו.

תמר זנדברג: המדינה, שהיא זו שמייצגת את האינטרס הציבורי, לא יכולה ולא צריכה לרחוץ בניקיון כפיה בקשר למניעת עישון.

תמר זנדברג: בהמשך לדבריך, את האירוע המרכזי היום אנחנו נקיים בציון דור ללא עישון.

תמר זנדברג: כלומר, אנחנו רוצים לשאוף למצב שבו מדינת ישראל תאסור על אזרחיה, החל מילידי שנת 2000 או 2010, מה שייקבע – משנה מסוימת והלאה לא נאפשר יותר מכירת סיגריות בכלל.

תמר זנדברג: לא מגיל מסוים, מגיל 18 או 21.

תמר זנדברג: יש הצעת חוק שמוביל חבר הכנסת יהודה גליק, שכולנו שותפים לה.

תמר זנדברג: מה שמדינת ישראל משדרת היום לאזרחים שלה הוא שאם תהיה מספיק בוגר ומספיק אחראי, תוכל להרוג את עצמך ואחרים סביבך.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו מגיל מסוים והלאה, העישון יישאר דבר של העולם הישן, של האנשים הארכאיים והוותיקים, אלה כאן שהם כאלה.

תמר זנדברג: חבל.

תמר זנדברג: אנחנו יודעים שזה ממכר.

תמר זנדברג: היו כאלה שדחפו אותנו לזה וזה לא בהכרח אשמת אף אחד, אבל משנה מסוימת ואילך אנחנו נגדל כאן דור שנקי מהמחלה הממכרת והמיותרת הזאת.

תמר זנדברג: בשעה שתיים יתקיים האירוע המרכזי ביום הזה ואני מזמינה את כולם.

תמר זנדברג: בינתיים יש לנו הרבה עבודה.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך שהוועדה למאבק בסמים ובאלכוהול, שאני עומדת בראשה, נכנסה לנושא העישון בשנה שעברה דרך יום כזה.

תמר זנדברג: פנו אליי חברים – ההסתדרות הרפואית, האגודה למלחמה בסרטן, כל מיני ארגונים חוץ-פלמנטריים שמארגנים את היום הזה – וביקשו ממני להצטרף כי זה סם ממכר ומסוכן.

תמר זנדברג: מאז הוועדה עוסקת בנושא הזה באופן מאוד מאוד אינטנסיבי, לרבות פניות ותחקירים שהיו בתקופה הזאת באמצעי התקשורת והציגו בפנינו כל מיני דברים.

תמר זנדברג: גילינו כמה דברים.

תמר זנדברג: הראשון, שמדינת ישראל, בערך בשלושים השנים האחרונות, נרדמה.

תמר זנדברג: עד שנות השמונים הובילה מדינת ישראל בחקיקה, בצעדים שהיא עשתה, בתוכניות הממשלתיות המתקדמות ולפני כשלושים שנה נכנסה לתרדמת.

תמר זנדברג: מאז אנחנו רואים את התוצאות, כמו בדוח האחרון, שאחרי שנים של ירידה, אנחנו רואים עלייה בעישון.

תמר זנדברג: כלומר, מדיניות עובדת.

תמר זנדברג: זאת לא טעות, זאת מדיניות.

תמר זנדברג: אם משקיעים ועושים צעדים – ה אפקטיבי.

תמר זנדברג: צעדים רבים מאוד נעשו בעולם, שידועים והוכחו כאפקטיביים למניעת עישון.

תמר זנדברג: אני מדברת בראש ובראשונה על איסור מוחלט של פרסום.

תמר זנדברג: אנחנו נתקענו באיסור הפרסום בחלק מהמדיות עם חלק מהמגבלות.

תמר זנדברג: לדוגמה, אסור להראות אנשים מעשנים וכל מיני דברים מהסוג הזה.

תמר זנדברג: נתקענו שם.

תמר זנדברג: חברת הכנסת גרמן, שרת הבריאות לשעבר, תספר לנו על העיתונות הכתובה שנסמכת על המודעות האלה וכל מיני דברים.

תמר זנדברג: בסופו של דבר, הרבה מדינות בעולם התקדמו לאיסור מוחלט של פרסום, לרבות פרסום באינטרנט וברשתות החברתיות.

תמר זנדברג: ההבחנה בין מדיה משודרת, כתובה ואינטרנטית כמעט ולא אפקטיבית היום.

תמר זנדברג: ככה אנחנו רואים את קמפיין ה-IQOS שמתקדם עכשיו.

תמר זנדברג: מודעות ענק בעיתונים.

תמר זנדברג: אני הייתי שמחה לדעת – אולי אני וכמה חברי כנסת נגיש בקשת חופש מידע – מה עלות הפרסום הזה.

תמר זנדברג: הכנסת מציינת כאן יום ללא עישון ויש לנו מוצר טבק חדש שמשווק את עצמו כמוצר ללא עשן.

תמר זנדברג: יופי, זאת המצאה חדשה.

תמר זנדברג: מוצר טבק לכל דבר – הורג, מסוכן, שכל העולם, לרבות מדינת ישראל אחרי לחצים, הכריזה עליו כמוצר טבק – אבל מתפרסמות מודעות ענק בעיתונות, באינטרנט ובכל מקום על מוצר ללא עשן.

תמר זנדברג: זהו דבר שהוא שקר מוחלט.

תמר זנדברג: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה בתלונה על פרסום מטעה.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה פרסום שצריך להיעצר כבר עכשיו, אבל בהחלט זה מונח גם לפתחו של מבקר המדינה.

תמר זנדברג: ברור שבעזרת יועצים משפטיים אפשר ללכת עם הלקונות האלה, אבל גם אנחנו, כמדינת ישראל – סליחה על הביטוי – לא פראיירים.

תמר זנדברג: גם לנו יש ייעוץ משפטי מצוין וגם אנחנו יכולים לא לתת ללקונות האלה לעבוד בצורה כל כך חופשית.

איל בן ראובן: אני מבקש אם אפשר קצת לקצר כי אני רוצה לתת גם לאחרים לדבר.

תמר זנדברג: בסדר גמור.

תמר זנדברג: זה לנושא איסור הפרסום והשיווק.

תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר עוד דבר אחד, שזה נושא החפיסות.

תמר זנדברג: מדינות בעולם התקדמו לחפיסות אחידות, כלומר לא ממותגות.

תמר זנדברג: בעולם אי אפשר לשווק באמצעות מותגים כאלה ואחרים את הסיגריות, אלא חפיסה בצבע אחיד, עם ציון מאוד קטן של המותג והתמונות עליהם.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שיש לנו מחלוקת מאוד גדולה עם משרד הבריאות וספציפית עם השר, שעדיין לא השתכנע שהאזהרות על החפיסות הן אפקטיביות.

תמר זנדברג: בכל העולם ידוע שזה אחד האמצעים הכי אפקטיביים שיש.

תמר זנדברג: זה מרתיע, זה מגעיל, זה גורם לאנשים לזרוק את החפיסה מהיד, וטוב שכך כי זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

תמר זנדברג: מנכ"ל משרד הבריאות דיווח, גם אצלי בוועדה וגם במסיבת עיתונאים, על כמה צעדים שמשרד הבריאות ינקוט בהם מעתה והלאה.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר באכזבה ובצער, שהדבר היחיד שאנחנו רואים באופן אמיתי שמתקדם הוא הרחבה מאוד קטנה ומאוד מצומצמת של החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים, שמרחיב אותו לעוד כמה מקומות קטנים.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: שום צעד בנושא השיווק והפרסום, שום צעד בנושא החפיסות, שום צעד בנושא הגמילה מעישון – ציינתי את הפער בין הכנסות המדינה ממסים להוצאות.

תמר זנדברג: אנחנו רואים צעדים מאוד קטנים, מאוד מאכזבים וכאלה שמשאירים את מדינת ישראל מאוד מאוד מאחור.

תמר זנדברג: לסיכום, זה לא סוד שהיו הרבה פרסומים, גם עיתונאיים וגם גילויים, על מעורבות של לוביסטים, לוביזם צולב בין חברות טבק ללקוחות אחרים ומאוד גדולים במשק.

תמר זנדברג: שמענו על חברות טבק שמקימות קרנות מחקר בשיתוף אוניברסיטאות שאמורות להיות גורם ציבורי, נטול אינטרסים ונטול פניות.

תמר זנדברג: שמענו על זרועות תמנון מאוד מאוד מסועפות ששולחת תעשיית הטבק להמון גורמים במערכת הציבורית, הפוליטית, השלטונית, האזרחית והאקדמית.

תמר זנדברג: אני חושבת שאולי זה הנושא הראשון והחשוב ביותר לבחינת מבקר המדינה, מכיוון שכעבודת ביקורת זה משהו שאתם תוכלו להתחקות אחריו ולרדת לעומקו ולשורשיו, כדי שנוכל לדעת האם תעשיית הטבק מנהלת את מדינת ישראל או שמדינת ישראל היא זו שמגבילה, מפקחת ואוסרת מהתעשייה המזיקה הזו לשלוח זרועות לאזרחים, לילדים ולמבוגרים של העתיד.

תמר זנדברג: תודה.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: יהודה, בבקשה.

יהודה גליק: תודה, אדוני היושב-ראש, וברכות לחברתי, תמר זנדברג שבשנה האחרונה העלתה את הנושא הזה בשולחן הוועדה שלה, וכמובן לשרת הבריאות לשעבר, יעל גרמן.

יהודה גליק: בדרך כלל אני אוהב לדבר נחמד.

יהודה גליק: היום אני לא אדבר נחמד.

יהודה גליק: אני הולך להגיד שאני מאשים, עם אצבע מאוד מאוד ברורה.

יהודה גליק: חברתי, יעל גרמן, ואנוכי הגשנו הצעה לסדר-היום בכנסת עם פרסום הדוח הזה במאי 2017.

יהודה גליק: שר הבריאות הגיב, לקח את הדוח ואמר: אני אפתח בחקירה מי הפיץ את הדוח הזה.

יהודה גליק: אפתח בחקירה לדעת איך פרסמו את הנתונים האלה ולא ידעתי.

יהודה גליק: הנתונים לא עניינו אותו.

יהודה גליק: אדוני, במשרד הבריאות ישנו אדם בשם חיים, בחור טוב שאמור להיות אחראי על נושא המניעה.

יהודה גליק: שר הבריאות באופן עקבי פועל נגד כל מגמה שאנחנו עושים כדי למנוע עישון.

יהודה גליק: חוק מינימלי שניסו להעביר פה בכנסת – איסור לעשן ברכב עם ילדים קטנים.

יהודה גליק: יש חוק יותר צודק מזה?

יהודה גליק: ילדים קטנים בתוך רכב.

יהודה גליק: מי טרפד את החוק הזה?

יהודה גליק: שר הבריאות.

יהודה גליק: הדברים האלה צריכים להיאמר, לא לחפף.

יהודה גליק: בנושא ה-IQOS נלחמנו עם שר הבריאות ובסוף הוא נכנע.

יהודה גליק: אני מאשים שני – כולם יודעים, בכל העולם יודעים שהדבר הראשון שעוזר למניעת עישון זה הרתעה כלכלית.

יהודה גליק: סגן שר האוצר, במענה לשאילתה שלי, כתב לי שלושה עמודים שבהם הוא מסביר למה הדבר הכי נכון עכשיו זה לשים מיסוי על הטבק לגלגול.

יהודה גליק: כששאלנו אותו מתי הוא יפעיל את זה, משרד האוצר החליט לא להפעיל את זה.

יהודה גליק: סגן שר האוצר כותב מכתב שבו הוא מצדיק את כל השאילתה ואומר שהכי נכון עכשיו זה למסות את הטבק לגלגול.

יהודה גליק: שיהיה ברור, ב-2005 נמכרו בישראל 70 טון טבק לגלגול.

יהודה גליק: ב-2017 – 650 מיליון טון.

יהודה גליק: המספרים גדלו ברמות בלתי נסבלות.

יהודה גליק: ברור לחלוטין שיש קלות בלתי מוסברת שניתן להשיג את הטבק לגלגול.

יהודה גליק: חייבים למסות אותו ובכל העולם יודעים את זה, אבל בישראל לא מוכנים מסיבות פופוליסטיות.

יהודה גליק: שר הבריאות לא מונע עישון ושר האוצר שם רגליים.

יהודה גליק: בכל העולם יש ירידה.

יהודה גליק: תמר דיברה על כך שנקבע תאריך שבו אנחנו רוצים שילדים לא יעשנו וזה מה שעושים עכשיו באוסטרליה.

יהודה גליק: שנה אחרי שנה רואים שם ירידה משמעותית.

יהודה גליק: בישראל אנחנו בעלייה.

יהודה גליק: רבותי, יש מערכת עסקית שמשקיעה 70 מיליון שקלים בשנה רק על פרסום.

יהודה גליק: איפה הפרסום, אדוני היושב-ראש?

יהודה גליק: אמרת שילדים מתחילים לעשן?

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: אולי כי הפרסום נעשה היום ברשתות החברתיות, שהן הכי זמינות לילדים?

יהודה גליק: בישראל מסרבים לאסור פרסום ברשתות החברתיות.

יהודה גליק: רק בטלוויזיה.

יהודה גליק: מי רואה היום טלוויזיה?

יהודה גליק: העיתונים מתפרנסים מהדבר הזה.

יהודה גליק: יש פה עסקים שמגלגלים הרבה כסף וכולם נהנים.

יהודה גליק: זה נהנה וזה נהנה.

יהודה גליק: לכן, אני פונה אליכם, חברי המשרד לביקורת המדינה.

יהודה גליק: זה תפקידכם לא לחכות עד 2018.

יהודה גליק: תוציאו דוח ביניים עכשיו.

יהודה גליק: אנחנו לא יכולים לומר שידינו לא שפכו את הדם הזה.

יהודה גליק: מאה אלף ילדים שלומדים היום במערכת החינוך לא יחיו בעוד עשרים שנה.

יהודה גליק: אנחנו רוצים את זה או לא רוצים את זה?

יהודה גליק: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה עם מכתב מנומק, שבה הסברתי שמן הראוי להפליל את חברות הטבק.

יהודה גליק: בארצות הברית יש משפט שהתקדם בנושא הזה.

יהודה גליק: מוכרים מוצר שהשימוש הבסיסי שלו הוא למכר אותו להתמכר אליו.

יהודה גליק: הרי כל מי שמעשן, כשאתה שואל אותו הוא אומר: אני מתנגד לעישון, אני יודע שזה לא בריא אבל אני לא יכול להפסיק.

יהודה גליק: מוכרים מוצר שבילט-אין יש בו חומר ממכר ואז אנשים מתמכרים ומתמכרים ומתמכרים והם לא יכולים להפסיק.

יהודה גליק: אנחנו חייבים לחתוך את החבל הזה, את השרשרת הזאת הבלתי נגמרת.

יהודה גליק: תודה רבה.

יהודה גליק: משפט אחד נוסף – משרד החינוך וצה"ל כן פועלים בשנים האחרונות לאיסור העישון בשטח בית הספר, כך זה עלה בוועדה.

יהודה גליק: במערכת צה"ל נראה שעושים איזושהי עבודה ועל כך כן כדאי לומר מילה טובה.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: יעל, בבקשה.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, על כך שאתה תמיד נענה לכל אתגר ונלחם בכל הרעות החולות.

יעל גרמן: תודה רבה לך, חברתי תמר זנדברג, שיזמה את הדיון ולך, חברי, שיחד אנחנו נאבקים.

יעל גרמן: אין ספק שמי שצריך לשמור עלינו נרדם בשמירה.

יעל גרמן: דווקא בשנים האחרונות ראינו ירידה דרמטית במספר המעשנים ובמספר מקרי המוות.

יעל גרמן: מספר המעשנים ירד ב-15 שנים ל-19%, ירידה של 25%, לדעתי.

יעל גרמן: חיים, תתקן אותי, נכון?

יעל גרמן: ומספר מקרי המוות כתוצאה מכל הנזקים והמחלות שנגרמים מהעישון ירד מ-10,000 ל-8,000.

יעל גרמן: זה מספר משמעותי בצורה בלתי רגילה, אבל אז נרדמו בשמירה.

יעל גרמן: כל מה שהוחלט עליו בהחלטת ממשלה ב-2011 – הוקפא.

יעל גרמן: כשאני הייתי שרת הבריאות וניסיתי להעביר כאן את החלטת הממשלה, לאסור לחלוטין את הפרסום של הסיגריות וגם לחייב את חברות הסיגריות לשים על הקופסאות שלהן את אותן תמונות המראות את התוצאה של העישון, נתקלתי בהתנגדות וקודם כל של השר הנוכחי.

יעל גרמן: הוא היה אז חבר אופוזיציה, אבל נתקלתי בהתנגדות של קואליציה ושל אופוזיציה.

יעל גרמן: הייתי אז בקואליציה וגם מהקואליציה התנגדו.

יעל גרמן: השאלה שלי הייתה איך, איך יכול להיות שנציגי ציבור, שהדבר הכי חשוב שצריך להיות להם זה הבריאות וחייהם של הציבור, איך יכול להיות שהם לא נרתמים ולא באים ולא אומרים פה אחד – אנחנו נמנע, נמנע כל דבר שמביא לעידוד העישון.

יעל גרמן: נמנע כל דבר שמביא למוות.

יעל גרמן: אבל הם לא עשו זאת וזה לא נעשה עד היום.

יעל גרמן: היום יש לנו משהו שחייבים לברר אותו ואני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, לבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת מחקר על ה-IQOS.

יעל גרמן: אני לא יודעת מי מכם יודע מה ראשי התיבות של IQOS – I Quit Ordinary Smoking.

יעל גרמן: איזו ציניות.

יעל גרמן: מה זה?

יעל גרמן: אני מפסיק לעשן רגיל ועכשיו אני מעשן משהו שהוא יותר טוב?

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: זה מה שהם רוצים שיאמינו.

יעל גרמן: הם מוכרים לנו בדיות בעטיפה של קמפיין, שאני לא זוכרת שהיה כמוהו.

יעל גרמן: אני נכנסת לאינטרנט ולפני שאני מצליחה לכתוב – טראח, ה-IQOS מול העיניים שלי.

יעל גרמן: אני נכנסת לכתבות ב"הארץ" – בום, ה-IQOS עולה לי מול העיניים.

יעל גרמן: מה זה הדבר הזה?

יעל גרמן: איך אנחנו לא מונעים את הפרסום של הרעל הזה, שמחלחל, כמו שאמר חברי יהודה גליק, ויחלחל לילדים שלנו?

יעל גרמן: אם אנחנו היום לא נקים קול זעקה, אם אנחנו היום לא נמנע את החדירה של ה-IQOS, אם אנחנו לא נעשה כל מה שמדינת ישראל התחייבה גם בחתימה על האמנה וגם בהחלטה שציינתי, אנחנו נהיה אחראים למוות של הילדים.

איל בן ראובן: תודה רבה ליעל.

איל בן ראובן: אני מבקש לתת למשרד הבריאות לדבר.

איל בן ראובן: אני מבקש התייחסות לתוכנית – מה קורה עם התוכנית בסוגיות אכיפה.

איל בן ראובן: בדוח השר נאמר שהתקציב למאבק בעישון צומצם ולכן צומצמה גם משמעותית הפעילות גם ב-2015 וגם ב-2016.

איל בן ראובן: אני רוצה להבין האם זה נכון ולאן מועדות פנינו בנושא הזה.

איל בן ראובן: בקיצור, להסתכל קדימה ולהסביר לנו איך אנחנו עושים אחרת.

<אודי קלינר: אני אגיד כמה מילים ואחרי זה אעביר את השרביט לחיים שיפרט יותר בנוגע לשאלות שלך.

<אודי קלינר: קודם כל, גם אני מודה על הדיון החשוב הזה.

<אודי קלינר: אני יושב פה ומקשיב, קצת בכאב אפילו, כי הנושא גם מדמם, ואני חייב לומר שאני מקבל את הביקורת.

<אודי קלינר: לא כי לא עשינו כלום אלא כי אנחנו יכולים לעשות הרבה יותר.

<אודי קלינר: ונעשה יותר.

<אודי קלינר: לאו דווקא בגלל דוח העישון האחרון.

<אודי קלינר: גם אם שיעור העישון היה יורד עכשיו ב-2%, לדעתי היינו יכולים וצריכים לעשות יותר כי אני מתחבר לחזון של חברת הכנסת תמר, שאמרה שהיא רוצה שבסוף לאי היה פה עישון.

<אודי קלינר: זאת המטרה.

<אודי קלינר: גם אם העישון היה יורד עכשיו ב-2%, זה לא היה אמור למנוע מאתנו לעשות הרבה יותר כדי להוריד את העישון עוד עד שנגיע לאפס.

<אודי קלינר: זה החזון הכי גדול שאפשר להתחבר אליו.

<אודי קלינר: באותה נשימה אני רוצה לומר שאומנם הראשית היא של משרד הבריאות, אבל לא נוכל להתמודד עם זה לבד, בלי העזרה של הכנסת.

<אודי קלינר: הוזכר פה המאבק של החקיקה הקודמת שלא תמיד מצליחה בלי עזרה ממשרדי ממשלה אחרים – משרד האוצר, המשרד להגנת הסביבה, משרד החינוך שאתנו.

<אודי קלינר: לבד לא נוכל לבצע את זה.

<אודי קלינר: אנחנו צריכים את העזרה של כולם – הרשויות המקומיות באכיפה – וזה מאמץ שצריך להיות ואין שום ספק.

<אודי קלינר: שוב, אנחנו המובילים והאחריות היא שלנו.

<אודי קלינר: זה לא בא להפחית מהאחריות שלנו, אבל צריך את התמיכה של כולם.

<אודי קלינר: זה אולי המסר שלי, שנעשה יותר, הרבה יותר, ועם העזרה של כולם אנחנו גם נצליח.

<אודי קלינר: אני אבקש מחיים להיכנס יותר לפרטים ולהתייחס לסעיפים בהחלטת הממשלה.

<חיים גבע הספיל: תודה.

<חיים גבע הספיל: אם זה מה שהוועדה מבקשת, אני יכול לפרט קצת על הסעיפים השונים, מרכיבי החלטת הממשלה ומה יושם או מה הולך להיות.

יהודה גליק: היושב-ראש ביקש להסתכל קדימה.

יהודה גליק: מה שיושם זה אולי היסטוריה.

יהודה גליק: מה שיושם, ראינו שלא עובד.

יהודה גליק: תגידו לו מה התוכניות קדימה.

<חיים גבע הספיל: שני סעיפים מרכזיים בהחלטה מדברים על הנושא של עישון במקומות ציבוריים ועל הנושא של הגבלות על פרסום ושיווק מוצרי טבק.

<חיים גבע הספיל: אחד נועד למנוע חשיפה של הציבור לעישון במקומות ציבוריים ובתחום הזה התקדמנו בשנים האחרונות, לפחות מבחינת החקיקה.

<חיים גבע הספיל: מבחינת האכיפה אני לא יכול להגיד שזה הולך יד ביד עם החקיקה.

איל בן ראובן: למה?

<חיים גבע הספיל: התפיסה של החוק היום היא שהאכיפה של העישון במקומות ציבוריים הוא בידי הרשויות המקומיות.

<חיים גבע הספיל: מבחינתם זאת אכיפה לא פשוטה כי זה דורש מפקח להתעמת פנים אל פנים מול המעשן וזה קנס מאוד משמעותי של 1,000 שקלים.

יהודה גליק: ואין פקחים, לא?

<קריאה: לא רק מול המעשן.

<חיים גבע הספיל: הרבה פעמים הפקחים מעדיפים את האכיפה היותר קלה מול מכונית חונה ולא מול אדם, בטח לא אדם מעשן ובטח לא בסיטואציות שיש בהן גם אלכוהול.

איל בן ראובן: מה היכולת שלכם, כמשרד ממשלתי, מול רשויות מקומיות שלא מבצעות את עבודתן?

<חיים גבע הספיל: יש בחוק מנגנון שמחייב את ראש הרשות למנות פקחים, יש מנגנון שמחייב אותו בחקיקה להעביר דיווח שנתי למשרד הבריאות על פעילות האכיפה, מספר הפקחים והקנסות שניתנו, כדי לאפשר לנו לבקר או לראות מה מצב האכיפה ברשות המקומית, ויש תמריץ כלכלי בחוק שקובע שהקנסות ייכנסו לקופת הרשות.

איל בן ראובן: אתה אומר מה שיש, אבל השאלה היא למה זה לא קורה.

<חיים גבע הספיל: אני יכול להגיד שיש על זה עבודת מאסטר ודוקטורט למה בעלי הפאבים לא אוכפים את איסור העישון.

איל בן ראובן: במשרד הבריאות הייתה אמורה לקום יחידה של 30 אנשים שתעסוק בדיוק בנושא הזה.

איל בן ראובן: אני מבין שיחידה כזאת לא הוקמה.

יהודה גליק: הוא היחידה.

איל בן ראובן: שמעתי את אודי ומאוד שמחתי לשמוע על לקיחת האחריות.

איל בן ראובן: זה לא דבר רגיל במקומותינו.

איל בן ראובן: אני יושב פה בהרבה דיונים שבהם כל אחד מסביר על מה הוא לא אחראי.

איל בן ראובן: פה שמחתי לשמוע שאתה לוקח אחריות, אבל עכשיו צריך להביא את זה לידי מימוש.

איל בן ראובן: אני שומע מקולך מצוקה, במידה מסוימת, וגם מאודי.

איל בן ראובן: כלומר, אנחנו מבינים שאנחנו לא עושים מספיק והשאלה היא איך אתם מתמודדים עם זה.

איל בן ראובן: אם אתה תמשיך להיות האיש היחיד במשרד הבריאות שמתמודד עם הסיפור הזה, כולל עם השר, אם אתה לא תקבל את הגיבוי ואת היכולת להתמודד עם זה, עדיף שתגיד לנו פה אם אתה באמת חושב שיש בעיה.

יעל גרמן: הוא לא יכול להגיד את זה.

איל בן ראובן: יש פה חברי כנסת ואנחנו נעזור לך.

איל בן ראובן: אנחנו נעזור לך במליאה ובכנסת.

יעל גרמן: אתה מצפה למשהו - - - הוא עושה עבודה נהדרת.

איל בן ראובן: חברים, אני יודע מה שאני אומר.

איל בן ראובן: אני רוצה לעזור לך ובשביל שאני אוכל לעזור לך, תגיד לי באמת מה המצוקות שלך.

<חיים גבע הספיל: התפיסה של האכיפה נכונה בבסיסה, שזה משהו שבידי הרשות המקומית וצריך להיות בידי הרשות המקומית.

<חיים גבע הספיל: לשם כך יש לרשות המקומית מערך של פקחים ובהרבה רשויות אלה פקחים רב-תכליתיים ויש שיטור עירוני משולב, כך שהם גם יכולים להיות בליווי המשטרה.

<חיים גבע הספיל: אנחנו לא מרימים ידיים וקובעים שזה מנגנון לא נכון.

<חיים גבע הספיל: הוא נכון והוא צריך לעבוד ואמור לעבוד.

<חיים גבע הספיל: נכנסו גם מנגנונים של בקרה עליו.

<חיים גבע הספיל: העובדה היא שזה לא עובד היום, אבל יש רשויות שבהן זה עובד יותר טוב ורשויות אחרות בהן זה עובד פחות טוב.

<חיים גבע הספיל: הרצליה, לדוגמה, היא אחת הערים שכבר לאורך שנים עשתה אכיפה מאוד משמעותית של העישון והאוכלוסייה בהרצליה יודעת שלא מעשנים במקומות ציבוריים.

<חיים גבע הספיל: שם אי אפשר למדוד אותה במספר הקנסות כי לא צריך לתת הרבה קנסות כי התושבים כבר יודעים ומכירים.

<חיים גבע הספיל: וגם אם מערך הפקחים שם מונה שישית מגודלו של עיריית תל אביב, לא מעשנים במקומות ציבוריים.

<חיים גבע הספיל: בתל אביב, לעומת זאת, עם כל חיי הלילה העשירים ומגוון המקומות, ועם 220 פקחים רב-תכליתיים, האכיפה נמצאת במגמת ירידה.

<חיים גבע הספיל: היא הייתה משמעותית יותר בשנים האחרונות והיא עלתה מאוד מאז 2012 ונמצאת שוב במגמה גדולה של היחלשות.

<חיים גבע הספיל: הציפיה היא שהמשרד כן יוכל לבקר ולדרוש מראש הרשות לעשות את מה שהוא צריך.

<חיים גבע הספיל: לצערי, אין לנו שיניים בדרישה הזאת למעט הדוח שהם צריכים להעביר וגם אותו ראשי הרשויות לא מעבירים.

<חיים גבע הספיל: ככלל, אנחנו פונים ומבקשים והחוק מחייב אותם להעביר דיווח.

<חיים גבע הספיל: אנחנו פונים ומבקשים כי אנחנו גם צריכים לדווח על נושא האכיפה ברשויות לכנסת, אבל אנחנו לא מקבלים את הנתונים מהרשויות המקומיות, מראשי הערים.

<חיים גבע הספיל: יש חובה על ראש הרשות למנות פקחים, יש לו חובה לעשות אכיפה ולדווח למשרד הבריאות על אכיפה, אבל לנו אין שום מנגנון שיכול לחייב אותו.

<חיים גבע הספיל: אני כן יכול להגיד שב-2007, כשקודמה הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת ארדן, בתמיכת הממשלה, היה מנגנון שקבע ששר הפנים, בשיתוף משרד הבריאות, יקבעו לרשויות המקומיות כמה פקחים צריכים למנות בהתאם לגודל הרשות, כדי שיהיו לנו יותר שליטה ובקרה ויכולת לוודא שהרשות מקצה את המשאבים שנדרשים בהתאם לגודל הרשות.

<חיים גבע הספיל: תמיד אוהבים להגיד שבועיינה-נוג'ידאת לא צריכים את אותה כמות פקחים כמו עיריית תל אביב, אבל כן שתהיה לנו איזושהי אמירה או יכולת להשפיע על מדיניות האכיפה ברשויות.

<חיים גבע הספיל: הנושא של האכיפה לא קיבל את תמיכת הממשלה והוא לא עבר, והיום השלטון המקומי עצמאי בסדרי העדיפויות שלו ובשיקולים של האכיפה, ואת התוצאה אנחנו רואים.

<חיים גבע הספיל: לכאורה יש לנו אחריות אבל אין לנו סמכות אכיפה ואנחנו לא יכולים לקבוע לראש הרשות את סדרי העדיפויות של האכיפה שלו.

<חיים גבע הספיל: שוב, המנגנון הזה נכון ורלוונטי וגם אם משרד הבריאות יגיד שהוא לוקח אחריות על האכיפה, לעולם לא נגיע עם כמות התקנים הנדרשת לבצע אכיפה יעילה כמו כל מערך הפקחים הארצי הקיים.

<חיים גבע הספיל: אנחנו לא נגיע לכמות הזאת ולא נוכל להחליף צבא של 200 פקחים רק בעיריית תל אביב או בכל עיר אחרת שעושה פיקוח או לא עושה פיקוח.

<חיים גבע הספיל: התפיסה היא שזה כן צריך להיות בשלטון המקומי ויש לנו כלים חלקיים לעשות בקרה ופיקוח על הרשויות.

<חיים גבע הספיל: זה לא מספיק, זה בלי שיניים, בלי יכולת לאכוף את זה, וזאת התמונה.

<חיים גבע הספיל: היום אנחנו עשר שנים אחרי ואנחנו חושבים אולי להכניס מנגנונים כלשהם, אבל ההפרדה בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי והיכולת של השלטון המרכזי להתערב לשלטון המקומי בניהול העיר מורכבת ובעייתית.

איל בן ראובן: אמור לנו בקצרה מה תוכנית העבודה ל-2018.

איל בן ראובן: יש תוכנית כזאת?

<חיים גבע הספיל: 2018 עדיין לא נמצאת בתוכנית העבודה.

<חיים גבע הספיל: אנחנו היום ב-2017 ויש עוד זמן עד שנעבוד על הכוונות של 2018, אבל אני יכול לספר לפחות לגבי העישון כרגע, מה הנושאים המרכזיים שנמצאים בשנת העבודה 2017.

<חיים גבע הספיל: הראשון הוא הנושא של צמצום העישון בחברה הערבית, שהוגדר מראש, עוד בתוכנית הממשלתית או בוועדה הציבורית כנושא מאוד מרכזי, שמצדיק תוכנית לאומית מותאמת תרבות לחברה הערבית, כי לא בהכרח אותם מרכיבים שפועלים ביעילות על האוכלוסייה הכללית, יש להם אותו ייעוד על החברה הערבית.

<חיים גבע הספיל: לכן התחלנו עבודה ובעוד שבוע תתקיים פגישה של ועדת ייעוץ.

<חיים גבע הספיל: יש ועדה שמוקמת עם מגוון משתתפים ממשרדי ממשלה אחרים, מהמגזר הציבורי, אנשים שעוסקים בתחום העישון בחברה הערבית וגורמים אחרים כדי לבנות את זה ביחד ולהתייעץ איך לעשות את זה יותר נכון.

<חיים גבע הספיל: השנה יש למשרד תקציב של מיליון שקלים לנושא של צמצום העישון בחברה הערבית, שחלקו ילך לתוכניות התערבות וחלקו לקמפיין בתקשורת שכולו מוקדש לנושא העישון בחברה הערבית.

איל בן ראובן: התוכנית בחברה הערבית ל-2017 ומיליון השקלים שתוקצבו ל-2017, התוכנית עובדת כבר?

<חיים גבע הספיל: בשבוע הבא תתקיים הישיבה של אותה ועדת התייעצות כדי להחליט איך ומה.

<חיים גבע הספיל: התקציבים כבר קיימים, הם הועברו ותוכניות העבודה למה להתערב נמצאות עכשיו על השולחן.

<חיים גבע הספיל: במקביל יש ועדת ייעוץ כדי להחליט בדיוק מה נכון ואיך לתעדף.

<חיים גבע הספיל: זאת ועדה שמייעצת לנו מקצועית.

איל בן ראובן: לפי מה שאתה מתאר, היא לא תתחיל לעבוד לפני 2018.

<חיים גבע הספיל: לא, לא, לא.

<חיים גבע הספיל: התקציבים כבר קיימים ואפילו כבר הועברו וצריך לגבש בדיוק את הקמפיין.

<חיים גבע הספיל: התקציב היה ועבר ואפשר לצאת אתו ברגע שנחליט איך נכון להשקיע אותו.

<חיים גבע הספיל: התקציב עבר.

<חיים גבע הספיל: הוא כבר לא במשרד.

<חיים גבע הספיל: התקציב כבר יצא לשטח.

<חיים גבע הספיל: דבר נוסף זה הנושא של גמילה מעישון, שהוא גם נושא מהותי ואנחנו הולכים לעסוק בו, גם באופן כללי בקידום הגמילה מעישון וגם באוכלוסיות בסיכון, כמו נושא של נוער ונושא מערך בריאות הנפש, שם העישון מאוד משמעותי ורציני.

<חיים גבע הספיל: יש נושא של מניעת עישון בבני נוער, שבאופן מסורתי אנחנו משתפים פעולה עם האגודה למלחמה בסרטן, משרד החינוך וגורמים נוספים.

<חיים גבע הספיל: אנחנו הולכים להמשיך ולפתח את תוכניות ההתערבות ואת היכולת שלנו לסייע לנוער להימנע מעישון ולשים דגש על גמילה מעישון בבני נוער.

<חיים גבע הספיל: נושא נוסף הוא מוקד טלפוני מגמילה מעישון, שקיים היום בחלק מקופות החולים והוא נושא מאוד משמעותי לגמילה מעישון.

<חיים גבע הספיל: כרגע התקציב שיש לנו להשקיע בנושא הוא עוד כמיליון שקלים, שזה בהחלט לא מספק, אבל זאת איזושהי התחלה.

<חיים גבע הספיל: נושא החקיקה – כבר עכשיו אנחנו נמצאים בשלבים סופיים ואני מקווה שנוכל להגיע לאישור הצו של שר הבריאות להרחבת ההגבלות על עישון במקומות ציבוריים.

<חיים גבע הספיל: זה הופץ להערות של גורמי מקצוע ולהערות הציבור ואני מקווה שאם לא בפגרה אז בוודאי בתחילת המושב זה יגיע לאישור ועדת הבריאות.

<חיים גבע הספיל: אני מקווה שתוך שלושה חודשים נגיש תזכיר חוק לוועדת שרים לחקיקה לגבי הגבלת פרסומת ושיווק, עם אותם סעיפים מתוך התוכנית הממשלתית והמלצות הוועדה הציבורית, אותם נושאים שהשר הסכים לקדם מתוך התוכנית הגדולה.

<חיים גבע הספיל: הכוונה היא שתוך שלושה חודשים זה כבר יגיע לאישור ונוכל להתחיל את תהליך החקיקה.

איל בן ראובן: יש כבר טיוטת חוק בנושא הזה?

<חיים גבע הספיל: יש חקיקה שהוכנה עוד בוועדה הציבורית.

<חיים גבע הספיל: אותו דוח ועדה כלל בתוכו טיוטות חקיקה שעברו עבודה מול משרד המשפטים והוגש תזכיר חוק לוועדת שרים לחקיקה.

<חיים גבע הספיל: זה קודם בכנסת השמונה-עשרה והוחלה על זה רציפות בכנסת התשע-עשרה ועכשיו אנחנו מתחילים את זה מחדש.

<חיים גבע הספיל: הבסיס הוא אותו תזכיר חוק, אבל מדובר בחלקים מתוכו שיש לגביהם הסכמה שאנחנו רוצים לקדם.

איל בן ראובן: מה באשר לדחיפת משרד האוצר לחקיקה בנושא כל הטבקים האחרים, כל הגלגולים?

<חיים גבע הספיל: השר התבטא בנושא לא מעט והוא גם פנה בשבוע שעבר לשר האוצר בנושא הזה.

<חיים גבע הספיל: אנחנו נמצאים אתם בקשר ואני חושב שלגורמי המקצוע בשני המשרדים אין ספק.

<חיים גבע הספיל: יותר מזה, המדינה גם התייחסה לנושא הסיגריה החדשה, ה-IQOS.

<חיים גבע הספיל: המדינה הצהירה שמבחינת כל גורמי המקצוע יש כוונה למסות אותה כמו סיגריה רגילה וכרגע זה ממתין לשר האוצר.

<חיים גבע הספיל: בנושא של הטבק לגלגול, כאמור, יש פה הסכמה.

איל בן ראובן: יש פה נציגות ממשרד האוצר?

<איל קופמן: לא, אדוני היושב-ראש, הם הוזמנו אך הם לא הגיעו.

<חיים גבע הספיל: יש הסכמה גם של רשות המסים ומינהל הכנסות המדינה, וגם סגן שר האוצר התבטא בנושא, שיש צורך להעלות ולהשוות את המס על טבק לגלגול.

<חיים גבע הספיל: זה אושר כהחלטת ממשלה, כחלק מהתוכנית הכלכלית של השנים 2013-2012.

<חיים גבע הספיל: בתוכנית הכלכלית זה מופיע שם – העלאת המיסוי על טבק לנרגילה.

<חיים גבע הספיל: הייתה בשעתה העלאה קטנה מכ-300 שקלים ל-450, אבל אותה החלטה אומרת להעלות את זה ל-800.

<חיים גבע הספיל: היום כבר צריך להעלות את זה ל-1,350 כדי להשוות את זה.

יהודה גליק: להשוות, פשוט להשוות.

<חיים גבע הספיל: כי לא צריך להשאיר מותג סיגריות אחד שהוא זול כי זה מעביר אליו את הצרכנים.

<חיים גבע הספיל: כל עוד אתה משאיר פרצה כזאת, עיוות מס כזה, לא רק שהכנסות המדינה נפגעות, גם המעשנים פשוט מעבירים את הצריכה שלהם ממוצר אחד למוצר יותר זול.

<חיים גבע הספיל: למס גבוה אין משמעות אם אתה משאיר אופציה של מס נמוך.

איל בן ראובן: האם יש היום במשרד הבריאות - - -

<חיים גבע הספיל: אנחנו פנינו וביקשנו.

<חיים גבע הספיל: זה לא בסמכותנו, זה בסמכות משרד האוצר.

<חיים גבע הספיל: דווקא האמצעי היעיל ביותר, החשוב ביותר, הנכון ביותר למאבק בעישון הוא לא בידי משרד הבריאות אלא בידי שר האוצר, עם מכלול שיקולים שאני לא מכיר את כולם.

יהודה גליק: אתה יכול להעביר לנו העתק של המכתב ששלחתם לאוצר?

<חיים גבע הספיל: כן, אני אעביר לך את המכתב שנשלח בשבוע שעבר למשרד האוצר בנושא, על הטבק לגלגול.

איל בן ראובן: שאלה לי אליך, האם יש היום במשרד הבריאות תקציב צבוע לנושא מלחמה בעישון?

איל בן ראובן: מה הוא?

איל בן ראובן: והאם לדעתך הוא מספק?

<אודי קלינר: התקציב נקבע כל שנה כי בעצם אלה תוכניות העבודה.

<אודי קלינר: אין תקציב אחד שהוא מגדיר.

<אודי קלינר: יש את המחלקה לקידום הבריאות שמקבלים תקציב לכל הנושא של חינוך וקידום בריאות, ובתוכו יש גם משימות לעישון.

<אודי קלינר: יש שנים שזה יותר ויש שנים שזה פחות.

איל בן ראובן: הדוח שלכם אומר שהוא לא מספק.

איל בן ראובן: 2016-2015.

<אודי קלינר: הוא לעולם לא יספיק, אבל זה לא הנושא היחיד שבו התקציב לא מספיק.

<אודי קלינר: אין לי מה להגיד.

<אודי קלינר: לעולם זה לא יספיק, אלא אם כן נגיע לסכומים שהתעשייה יודעת להוציא.

<אודי קלינר: במסגרת התעדוף של המשרד יש הרבה נושאים ואתה מכיר את בתי החולים, קופות החולים ואת השמיכה הקצרה.

<חגי לוין: מדובר בסכומים זעומים.

<חגי לוין: זעומים.

<חגי לוין: יותר זה כלום.

<אודי קלינר: אין לי ויכוח.

<אודי קלינר: כל סכום נוסף שאני אקבל, אני אשמח.

איל בן ראובן: משרד החינוך, בבקשה.

<קרן רוט איטח: אני רוצה לומר שאנחנו מפעילים תוכניות חינוכיות שעיקרן פיתוח כישורי התמודדות במצבי חיים שונים.

<קרן רוט איטח: אתה התייחסת לגיל התחלת העישון, שמאוד הפתיע אותך.

<קרן רוט איטח: אני רוצה לומר שבמחקר האחרון של פרופ' יוסי הראל פיש מ-2014, בהתחלות העישון אנחנו ממשיכים להיות במגמת ירידה.

איל בן ראובן: מה זה "מגמת ירידה"?

איל בן ראובן: ירידה בגיל?

<קרן רוט איטח: לא.

<קרן רוט איטח: ירידה בהתנסויות עישון.

<קרן רוט איטח: עד 2014 הייתה מגמה של ירידה במספר בני הנוער שהתנסו בעישון.

<קרן רוט איטח: זה לא אומר שאנחנו במצב טוב.

<קרן רוט איטח: יש לנו עוד המון עבודה לעשות בעניין של ילדים שמעשנים מידי יום או פעם בשבוע, אבל המגמה שהייתה עד 2014 הייתה מגמה טובה.

<קרן רוט איטח: אי אפשר לנתק את גיל ההתבגרות ואת הרצון להתנסות בכל מיני התנהגויות סיכון לסיפור של העישון.

<קרן רוט איטח: אנחנו מודעים לזה ולכן, בתוכניות החינוכיות שלנו אנחנו מקדישים את השיח עם הילדים למצבי חיים ואיך אנחנו יכולים להתמודד בכל מיני מצבים חברתיים ללא צורך בעישון וללא צורך בחומרים אחרים.

<קרן רוט איטח: יש לנו תוכניות חינוכיות החל מכיתה ו', שעוסקות במניעת עישון.

<קרן רוט איטח: יש לנו תוכנית חדשה שפיתחנו בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות והאגודה למלחמה בסרטן, שנקראת "מפזרים מסך עשן", שתורגמה גם לשפה הערבית ופועלת גם בחברה הערבית.

<קרן רוט איטח: אנחנו ממשיכים ועוסקים גם בחטיבת הביניים וגם בחטיבה העליונה.

<קרן רוט איטח: כפי שציין חבר הכנסת גליק, בהמשך לתקנה שהוצאה על ידי שר הבריאות בשנה שעברה, יצא גם חוזר למוסדות חינוך בהתאם לחוק שאוסר את העישון בתוך מוסדות החינוך.

<קרן רוט איטח: אנחנו עובדים על זה גם באכיפה של זה וגם בעניין של תוכניות חינוכיות עם המורים ועם הילדים.

<אלעד שפר: לא אוכפים את זה.

<קרן רוט איטח: כמו שלא אוכפים בהרבה מקומות.

<קרן רוט איטח: יש באמת מורכבות בעניין האכיפה של הדבר הזה.

<קרן רוט איטח: אנחנו אוכפים את זה בתהליכים חינוכיים של שיח עם חדרי מורים על התפקיד ועל המשמעות של דוגמה אישית בנושא של מניעת עישון.

<ליאורה שמעוני: יש לכם יעד כמותי?

<ליאורה שמעוני: האם אתם מתכוונים להוריד את מספר בני הנוער המעשנים?

<קרן רוט איטח: לא הגדרנו יעד כמותי, אבל בוודאי שאנחנו בחתירה להפחתת העישון.

<ליאורה שמעוני: אבל איך תדעי אם החתירה הצליחה והגיעה ליעדה?

<קרן רוט איטח: אנחנו רואים את זה על סמך נתונים שאנחנו מקבלים מפרופ' יוסי הראל פיש, איש שמודד את זה מידי שנה.

<קרן רוט איטח: יש לנו גם נתונים של אח"מ – אקלים חינוכי מיטבי, שזה שאלון פנים בית-ספרי שמנטר התנהגויות שונות בתוך בית הספר ומאפשר לבית הספר לדעת מה קורה מבחינת תוכנית העבודה.

<קרן רוט איטח: הוא מאפשר גם למקד תוכנית עבודה ספציפית בהתאם לדברים שמסומנים בתוך בית-הספר.

<ליאורה שמעוני: מבחינתך אין צורך ביעד כמותי?

<קרן רוט איטח: אני חושבת שיש צורך ביעד כמותי.

<ליאורה שמעוני: את חושבת שאפשר להגדיר בית-ספר ללא עישון?

<קרן רוט איטח: בוודאי.

<קרן רוט איטח: אנחנו מגדירים את בית-ספר ללא עישון, אבל אנחנו צריכים להגדיר יעדים שהם ישימים.

<קרן רוט איטח: כדי להגדיר בית-ספר ללא עישון זה צריך להתקיים בתוך חברה ללא עישון.

<קרן רוט איטח: אי אפשר לנתק את בית-הספר מכלל החברה.

<קרן רוט איטח: אני אסביר את עצמי, אני מסכימה אתך שבית-הספר צריך להיות נקי מעישון ברמה של סביבה נקייה מעישון, שאסור לעשן בתוך כתלי בית-הספר.

<קרן רוט איטח: בזה אנחנו חותרים למאה אחוזים ובהקשר הזה אני מסכימה אתך.

<קרן רוט איטח: בעיניי, בית-ספר נקי מעישון הוא בית-ספר שבו מורים לא מעשנים ותלמידים לא מעשנים.

<קרן רוט איטח: את היעד הזה נצטרך להגדיר יחד עם המדינה ולהחליט מאיזו שנה אנחנו אוסרים מכירת סיגריות כדי שבני נוער שגדלים, יהיו כאלה - - -

<ליאורה שמעוני: אתם מטילים את האחריות על מישהו אחר.

<קרן רוט איטח: אני ממש לא מטילה אחריות על אף אחד.

<קרן רוט איטח: אנחנו לוקחים אחריות מאוד גדולה על עצמנו ואנחנו פועלים ביתר שאת בהקשר הזה, לאו דווקא בנושא העישון.

<קרן רוט איטח: אנחנו פועלים גם בנושא כישורי חיים וכישורי התמודדות כי הסיפור של העישון לא מנותק מהרבה גורמים אחרים שקשורים ברווחה של התלמידים.

איל בן ראובן: לבית-הספר יש גבולות ברורים לכן זה דבר שהוא מאוד מקל מבחינת הגדרת מרחב.

איל בן ראובן: השאלה היא האם יש היום חוזר מנכ"ל של משרד החינוך – מניסיוני, חוזר מנכ"ל זה דבר חזק בדרך כלל – שמגדיר הגדרה מאוד פשוטה שאומרת שבתוך גבולות בית-הספר אין עישון לאף אחד.

איל בן ראובן: נקודה.

איל בן ראובן: אחרי זה עושים בקרה ומנהל בית-הספר מגיע לשר החינוך להסביר אם אצלו מעשנים בבית-הספר.

<קרן רוט איטח: קודם כל, יש חוק שמדבר על איסור עישון ויש מכתב שנשלח לכל מנהלי בתי-הספר.

<קרן רוט איטח: חוזר מנכ"ל נמצא כרגע בעבודה ואני מקווה שלקראת תחילת השנה הוא כבר ייצא לכל מנהלי בתי-הספר.

איל בן ראובן: בנושא הזה.

<קרן רוט איטח: בנושא הזה.

<קרן רוט איטח: גם לגבי בקרה, בשנה הבאה זה ייכנס לבקרה של בתי-הספר.

<ליאורה שמעוני: יצא חוזר או שצריך לצאת חוזר?

<ליאורה שמעוני: לא הבנתי.

<קרן רוט איטח: ייצא חוזר.

<קרן רוט איטח: יצאה כבר הנחיה.

<ליאורה שמעוני: החזון הוא בית-ספר ללא עישון?

<קרן רוט איטח: לא, לא, לא.

<קרן רוט איטח: יצאה הנחיה, נכתבו מספר ניירות בהקשר הזה, נעשתה עבודה עם חדרי מורים ולא רק ניירות.

<קרן רוט איטח: נעשתה עבודה עם חדרי מורים על המשמעות של בית-ספר נקי מעישון ומה התפקיד של מורים כדמויות חיקוי שלא מעשנות ומה התפקיד של המורים בהקשר הזה.

<קרן רוט איטח: נעשית עבודה חינוכית-תהליכית.

<ליאורה שמעוני: השאלה היא האם יש תהליך עבודה תוצאתי, כלומר בסופו של דבר אתה יודע מה השורה התחתונה שאתה רוצה להגיע אליה.

<קרן רוט איטח: השורה התחתונה היא שבתי-הספר יהיו נקיים מעישון.

<קרן רוט איטח: זאת השורה התחתונה ואנחנו מקדמים את זה גם דרך בתי-ספר נאמני בריאות.

<קרן רוט איטח: אחד מהקריטריונים להיות בית-ספר שמקבל את ההכרה של נאמן בריאות הוא בית-ספר שנקי מעישון.

<קרן רוט איטח: בהקשר הזה, זאת עוד פלטפורמה שאנחנו מקדמים את העשייה של בית-ספר נקי מעישון.

<קרן רוט איטח: שוב, תהליכים חינוכיים שמדברים על התפקיד והאחריות של מערכת החינוך לקידום בריאותם של תלמידים גם בהקשר הזה.

<חיים גבע הספיל: בדוח של הוועדה הציבורית לצמצום העישון, שעליו התבססה החלטת הממשלה, כאחד האינדיקטורים יש את הנושא של חשיפה לעישון כפוי בבית-הספר.

<חיים גבע הספיל: נתון הפתיחה של אותו נושא היה בסביבות 30% חשיפה לעישון כפוי בבית-הספר, כשהיעד הוא להגיע לאפס חשיפה עד 2020.

<חיים גבע הספיל: הפעילות החינוכית, במקביל לתיקון החוק שבעצם מחייב את בית-הספר להיות סביבה נקייה מעישון, הוא חלק משמעותי, אבל לא בלעדי במימוש היעד של הגעה לאפס חשיפה לעישון כפוי.

<חיים גבע הספיל: זה אומר שהמורים לא מעשנים וגם הילדים לא מעשנים במחששות וכאלה.

<חיים גבע הספיל: שלא יהיה עישון בבית-הספר.

<חיים גבע הספיל: החקיקה היא חלק מזה, האכיפה היא מרכיב חשוב וכל ההתערבות החינוכית והשיח סביב זה גם חשוב, אבל יש יעד – אפס חשיפה עד שנת 2020.

איל בן ראובן: ברור.

איל בן ראובן: ד"ר חגי לוין.

<חגי לוין: אני אמקד את דבריי, לבקשת היושב-ראש, במבט צופה פני עתיד.

<חגי לוין: אני מדבר כאן בשם קואליציה מאוד רחבה של ההסתדרות הרפואית בישראל, על האיגודים השונים שלה – האגודה למלחמה בסרטן, רשת ערים בריאות, כל קופות החולים ואנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם גופים נוספים במגזר האזרחי, חברי כנסת ומשרדי הממשלה.

<חגי לוין: חסרה לנו פה תחושת הדחיפות.

<חגי לוין: אנחנו מסתכלים קדימה, כפי שהוגדר, ודובר פה על מגפה.

<חגי לוין: אני במקצועי רופא אפידמיולוג ומה שהוכשרתי לעשות, מה שאני עושה שנים רבות זה למנוע ולטפל במגפות.

<חגי לוין: מדברים על המשולש האפידמיולוגי שכולל את המחולל, את האדם, את הסביבה ואת הווקטור.

<חגי לוין: בכל הסעיפים הללו אנחנו כושלים במאבק בעישון.

<חגי לוין: כושלים וממשיכים לגרום לסביבה שמעודדת את הילדים שלנו להתחיל לעשן.

<חגי לוין: ישראלים גדלים בסביבה שמעודדת עישון.

<חגי לוין: היום התפרסם מכתב, גילוי דעת של הארבעה מהעוסקים הבכירים בעולם בתחום בריאות הציבור, שמביעים צער כבד על כך שישראל הפכה למשל ושנינה בכל העולם והיא הופכת למדינת עולם שלישי בכישלון שלה.

<חגי לוין: נאמר פה קודם על ידי חברי הכנסת גליק וזנדברג שמשרד הבריאות נרדם.

<חגי לוין: זה לא רק משרד הבריאות והוא לא נרדם.

<חגי לוין: הוא סומם.

<חגי לוין: מקבלי ההחלטות שלנו מסוממים על ידי חברות הטבק.

<חגי לוין: במקביל לדיון שלנו פה, בחוצפתם הרבה, חברת פיליפ מוריס מגיעה לדיון במקביל בוועדת הכלכלה ומפיצה את השקרים שלה.

<חגי לוין: אנחנו חייבים עכשיו לעצור את ההשתוללות הזאת.

<חגי לוין: אנחנו מבקשים מחברי הכנסת – אולי הם היו צריכים להקים שדולה ומכלבי השמירה של הדמוקרטיה שהם הגופים האזרחיים, התקשורת וחברי הכנסת, לעמוד על המשמר יום-יום ושעה-שעה בנושא הזה, שהוא בנפשנו.

<חגי לוין: אנחנו לא יכולים להפקיר, כפי שקורה היום בפועל, שהממשלה פשוט מפקירה אותנו, מפקירה את הילדים שלנו.

<חגי לוין: חברות הטבק – אנחנו חייבים לעצור את השיווק והפרסום המשתוללים.

<חגי לוין: ילד בישראל רואה אלפי פעמים חפיסת סיגריות מפתה בכל מקום – בקניון, במכולת, בעיתון.

<חגי לוין: הוא לא רואה אזהרות גרפיות.

<חגי לוין: החלטת הממשלה מ-2011, בראשות ראש הממשלה נתניהו, היא החלטת ממשלה טובה מאוד והתקבלה בתמיכה גורפת.

<חגי לוין: זה לא שהיא יושמה בחלקה.

<חגי לוין: היא לחלוטין לא יושמה.

<חגי לוין: וזה לא מקרי.

<חגי לוין: אנחנו יודעים בוודאות מגילויים בתקשורת – נמצאת פה כתבת "דה-מרקר", עיתון שמפרסם את האמת.

<חגי לוין: עיתונים אחרים פשוט לא מפרסמים את מה שקורה בתחום הזה.

<חגי לוין: החלטת הממשלה על כל סעיפיה מבוססת גם על האמנה הבין-לאומית על הפיקוח על הטבק, שישראל אישררה אותה.

<חגי לוין: אנחנו פשוט לא עושים את הצעדים המתחייבים.

<חגי לוין: אנחנו יודעים בוודאות מהתקשורת שנציגי חברות הטבק נפגשו עם מקבלי ההחלטות מספר פעמים.

<חגי לוין: כאשר אנחנו, הגורמים האמונים על בריאות הציבור בישראל, מבקשים להיפגש עם שר האוצר, הו אלא מוצא את הזמן להיפגש אתנו.

<חגי לוין: אנחנו רואים כיצד הסכנה הברורה והמידית הזאת, למרות קונצנזוס רחב של כל אנשי המקצוע בארץ, בעולם ובמשרדי הממשלה.

<חגי לוין: לצערי אנחנו כן פראיירים.

<חגי לוין: אנחנו, הישראלים, מאפשרים לחברות הטבק לעשות הון אדיר על כספנו.

<חגי לוין: דובר פה על הכסף – הציבור הישראלי מוציא 8 מיליארד שקלים מכיסו, במקום לדאוג לעצמו, לדאוג לרווחתו, לטובת חברות הטבק.

<חגי לוין: אנחנו מאמינים שאור השמש מחטא.

<חגי לוין: אנחנו מברכים על חקירת מבקר המדינה וכמובן, זה דבר מאוד חשוב והם ייכנסו לעובי הקורה, אבל לחכות עד מאי 2018?

<חגי לוין: גם אז, אנחנו לא צופים, לצערנו, שמישהו יתעורר במשרדי הממשלה.

<חגי לוין: אנחנו לא נהסס לנקוט בכל האמצעים שעומדים לרשותנו.

<חגי לוין: אנחנו לא רוצים שכל דבר צריך להגיע לבג"ץ כדי ליישם את המדיניות הברורה, אבל אם נצטרך גם לזה נגיע ונעשה.

<חגי לוין: יש כאן קואליציה רחבה של אנשים שעוסקים בתחום ומנסים.

<חגי לוין: זה כמו לשים אצבע בסכר ואני יודע שיש גם במשרד החינוך, גם בצה"ל וגם במשרד הבריאות אנשים שמנסים ככל יכולתם למנוע, אבל יש לטפל במקור למגפה – בחברות הטבק – על ידי איסור השיווק והפרסום, על ידי העלאת מחירי הסיגריות והעלאת המחירים של הטבק לגלגול ושל מוצרי הטבק החדשים על ידי הקמת יחידה שמרכזת את הנושא הזה.

<חגי לוין: דיברת על נושא הפקחים.

<חגי לוין: נכון, לראשי הערים יש קושי מסוים.

<חגי לוין: אגב, רוב הציבור תומך בצעדים למניעת העישון.

<חגי לוין: רוב הצעדים תומכים בצעדים כי זה עוזר להם להפסיק לעשן.

<חגי לוין: כפי שאמר חבר הכנסת גליק, מה יותר צודק מזה שבגני שעשועים לא יעשנו וגם החוק הזה, שהיה בתמיכה גורפת בכנסת, מוסמס.

<חגי לוין: והיום עדיין חוקית מותר לעשן בגני שעשועים בישראל.

<חגי לוין: אנחנו מקווים שהוועדה בראשותך, כמו שוועדת הסמים, תיקח על עצמה לעקוב אחרי הנושא הזה באופן עקבי ורציף.

<חגי לוין: ולכל העוסקים במלאכה, להמשיך בעבודת הקודש ולא להרפות.

<חגי לוין: אנחנו לא נרפה, נמשיך במאבק הזה.

<חגי לוין: בסופו של דבר יש לנו תקווה להיות עם חופשי בארצנו, להיות חופשי מההתמכרות לטבק וביחד כן נצליח לנצח.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: מנכ"לית האגודה למלחמה בסרטן, הגב' מירי זיו, בבקשה.

<מירי זיו: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו וד"ר חגי לוין אמר את מרביתם.

<מירי זיו: ישבנו ארוכות עם נציגי משרד מבקר המדינה שעוסקים בנושא והעברנו להם הרבה מאוד חומרים.

<מירי זיו: ממרום ניסיוני רב השנים, ב-1983 הובילה האגודה למלחמה בסרטן את ישראל להיות בין עשר המדינות הראשונות בעולם שחוקקו את חוק עישון במקומות ציבוריים.

<מירי זיו: אז היו 46% שעישנו.

<מירי זיו: הלכנו קדימה, אבל במקום שנמשיך ונתקדם אנחנו צועדים עכשיו אחורה, בדיוק כמו שקבעו, לבושתנו, המומחים.

<מירי זיו: במקום להיות אלה שמסתכלים עלינו למעלה, היום אנחנו מרכינים ראש ונמצאים במצב שבו גורם המוות מס' 1 שניתן למניעה – 8,000 בני אדם.

<מירי זיו: לא רק סרטן אלא גם לב, דרכי נשימה וכדומה.

<מירי זיו: חלילה, אני לא רוצה להקל ראש בתאונות דרכים שזה דבר מאוד חשוב, אבל איך אפשר להשוות גורם מוות כזה נכבד שעולה על כל מיני גורמי מוות אחרים כגון פעולות איבה, תאונות דרכים וגובה מחיר כל כך כבד שניתן למניעה.

<מירי זיו: יש פה אבסורד שבמקום שנצעד יחד עם ראשי משרד הבריאות והאוצר, ואנחנו רק נהיה תמיכה וגיבוי, קמפיינים – הם לא יכולים לעשות מספיק קמפיינים, אז אנחנו עושים בינתיים לבד.

<מירי זיו: מי שילך ליום העיון יראה קליפ של המון קמפיינים שעשינו לבד ואנחנו צריכים לעשות גם נגד נזקי שמש לבד ולסרטן השד לבד ולסרטן המעי הגס וכדומה.

<מירי זיו: אנחנו מוכנים לעזור, אבל אנחנו מוצאים את עצמנו נאבקים מול שר הבריאות, מול שר האוצר.

<מירי זיו: לא מדברים אתנו בנושא הזה.

<מירי זיו: מוחלט כבר להעלות את המס ולהשוות את המס על טבק לגלגול וה-IQOS ה"נפלא" הזה, במירכאות כפולות ומכופלות, וזה לא קורה.

<מירי זיו: ואומרים: לא, אני לא אעלה מסים, כאילו יש פה פגיעה במישהו.

<מירי זיו: בכל שנה יש לנו תחרות מדהימה יחד עם שפ"י ועם הליגה למחלות ריאה, בין בתי-הספר.

<מירי זיו: בשנה שעברה היה מיצג שזכה בפרס ראשון ממג'דל כרום.

<מירי זיו: הם לקחו מההורים ומהסבים מאות על גבי מאות של חפיסות סיגריות ריקות שעישנו בכפר ועשו מזה מיצג ענק וגבוה.

<מירי זיו: הם עשו את החישוב כמה כסף נשרף במקום להשקיע בכל מיני דברים חשובים באמת ובמקום שיצטרכו כל מיני תמיכות ודברים כגון אלה כי כן, ערבים נמצאים בסטטוס סוציו-אקונומי נמוך.

<מירי זיו: אז פוגעים בהם?

<מירי זיו: לא.

<מירי זיו: עוזרים להם להיגמל ולהשתחרר מההרגל הממכר והממית הזה.

<מירי זיו: מה האמירה הזאת?

<מירי זיו: זה אמצעי לשוויון ולא להפך.

<מירי זיו: הייתה לי הזכות להיות בישיבה ההיסטורית שהייתה באו"ם ב-2011, לא מול ראשי מערכת הבריאות אלא מול ראשי המדינה בנושאים של מחלות לא מדבקות, ובכללן סרטן.

<מירי זיו: ראש העיר של ניו יורק בזמנו, בלומברג, הראה איך הם היו תקועים על 21% ומשהו והם ירדו ל-14%, בעיקר באמצעות מיסוי.

<מירי זיו: זה הבסט-ביי.

<מירי זיו: בארגון הסרטן הבין-לאומי חברנו ליוזמה שנקראת Prevent 20, של מדינות מובילות בעולם שרוצות להשתמש בדבר הקל הזה, שגם מכניס כסף למדינה ואפשר להשתמש בו לדברים ראויים.

<מירי זיו: במקום שאנחנו נחבור למשרד הבריאות והאוצר נגד חברות הטבק, עתירות ההון, המודעות וכדומה, אנחנו מוצאים את עצמנו שאנחנו צריכים להיאבק בהם.

<מירי זיו: זה מצב הזוי.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: עורך הדין עמוס האוזנר.

<חגי לוין: הוא ביקש שאני אגיד בשמו את הדברים כי הוא יצא לדיון המקביל.

<חגי לוין: בפסק דין של בית המשפט העליון בארצות הברית בשנת 2005 הוחלט שחברות הטבק משתמשות באותם אמצעים של הפשע המאורגן.

<חגי לוין: בדיונים שקיימנו כאן בישראל וגם מסקרים פנימיים של חברות הטבק שנחשפו, רואים כיצד הם פשוט משחדים את מקבלי ההחלטות בעולם ובישראל במטרה למסמס כל ניסיון להתקדם בחקיקה ובאכיפה למניעת נזקי הטבק.

<חגי לוין: אנחנו לא נעסוק פה בהיסטוריה אבל צריך להבין שמדובר בגוף מאורגן, עתיר משאבים, שפועל בשיטות פסולות כדי להשפיע עלינו ואנחנו חייבים להתאגד כדי להילחם בו.

איל בן ראובן: אני אומר לכל הדוברים, התמונה ברורה.

איל בן ראובן: חבל שכל אחד יחזור על הדברים.

איל בן ראובן: התמונה קשה ואין צורך להכביר מילים.

איל בן ראובן: אני מבקש ממי שמתייחס בעיקר לתת המלצות, כלומר מה אתם חושבים שצריך עוד לעשות כדי שבאמת נוכל להתקדם.

איל בן ראובן: ד"ר חאלד, בבקשה.

<חאלד היבי: אני מדבר פה לא בשם המגזר אלא על מה שקורה במגזר.

איל בן ראובן: בקצרה, בבקשה.

<חאלד היבי: מה שקורה במגזר זה לא רק הזנחה אלא הפקרות מצד כל המשרדים ומצד הממשלה במה שקשור לנושא העישון במגזר.

<חאלד היבי: אין שם תוכניות.

<חאלד היבי: כבר מ-2010 אני עובד על הנושא ואני הופך כל אבן כדי להגיע לכל בית-ספר.

<חאלד היבי: אני מרצה תמיד בבתי-הספר ולא שמעתי מאף מנהל בית-ספר שיש לו תוכנית ממשרד החינוך או ממשרד הבריאות בנושא הזה.

<חאלד היבי: תוכנית לאומית – היא לא קיימת ואם היא קיימת, אף אחד לא מתייחס לזה.

<חאלד היבי: היא לא כתובה.

<חאלד היבי: מי שכתב אותה לא מכיר את המנהגים, את התרבות, את האנשים.

<חאלד היבי: אני אפילו בספק אם הם ביקרו פעם אחת באיזה כפר או במגזר.

<חאלד היבי: מדברים על אכיפה ואם משרד הבריאות אין לו שיניים ליישם חוק, והרשות המקומית מנפיקה כל יום רישיונות לפתיחת בתי עסק של נרגילה, איפה נמצאים בני הנוער שלנו?

<חאלד היבי: אין לי תוכנית מניעה ואין לי כלום ואין לי מקום בילוי, אז מה אעשה עם הילדים שלי?

<חאלד היבי: מה אני אעשה אתם?

<חאלד היבי: אני אחנוק אותם?

<חאלד היבי: אני אאסור אותם בבית?

<חאלד היבי: הם יפנו למקומות האלה ויתחילו.

<חאלד היבי: או שאני אמנע מהבן שלי לצאת או שהוא יצא לבלות למקום עם נרגילה.

<חאלד היבי: למשרד הבריאות צריכות להיות שיניים כדי שהוא יחייב את הרשות לא להנפיק רישיונות כאלה.

<חאלד היבי: שיישם תוכניות.

<חאלד היבי: מה זאת אומרת שהרשות יש לה זכות בחירה?

<חאלד היבי: למה יש לה זכות בחירה?

<חאלד היבי: אני מרגיש שיש פה שתי מדינות ומה שקורה במגזר היהודי זה הפקרות.

<חאלד היבי: כאילו שתי מדינות.

<חאלד היבי: חברים, אני מבקש שהתוכנית הלאומית תיקח בכל הרצינות ותזמין אנשים בעלי מקצוע ויתחילו לחייב רשויות.

<חאלד היבי: תודה רבה.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: מנכ"ל העמותה לדמוקרטיה – יצא.

איל בן ראובן: אתי כהן, בקצרה, בבקשה.

<אתי כהן: אני עובדת בעיקר עם בני נוער בסיכון.

<אתי כהן: אני מתנדבת באגודה למלחמה בסרטן, שעושה הסברה ומניעה בבתי-הספר, ועל זה בדיוק אני רוצה לומר מספר מילים.

<אתי כהן: אני כואבת את הנושא ואני אפילו בלחץ.

<אתי כהן: אני חרדה למה שקורה.

<אתי כהן: זה אפילו לא גיל 12, אלא גיל 11, 11.5.

<אתי כהן: עם כל הכבוד לכל התוכניות ששמעתי פה, וזה מקסים ונהדר, השאלה היא איך מיישמים אותן.

<אתי כהן: אחרי כל הרצאה שאני נותנת בכיתות ה' ו-ו' תמיד ניגשים אליי תלמידים ומתחילים לשתף שהם כן מעשנים.

<אתי כהן: זה מפחיד, זה מלחיץ.

<אתי כהן: כמה הרצאות שניתן וכמה הסברה למניעה שנעשה, זה עדיין לא מספיק.

<אתי כהן: אני כל הזמן חותרת לכך שהלוואי וזה יתקיים, שבתוך תוכנית הלימודים צריכה להיות שעה כזאת, כמו שעת מחנך או שעת כישורי חיים.

<אתי כהן: שעה שבה מדברים בדיוק על הנושא הזה, על כל הסכנות, על כל מה שמחכה להם.

<אתי כהן: נכון, יש פיתויים, ההורים מעשנים והכול טוב ויפה, אבל אנחנו כחברה ואנחנו כמערכת חינוך חייבים לעשות את זה בתוך מערכת החינוך.

<אתי כהן: אגב, הייתי מורה עשרים שנה ואני ממש בעניינים.

<אתי כהן: כשעשיתי סדנאות לגמילה מעישון ואלכוהול בפנימיות, אמרתי למנהל שאני מוכנה לעשות את זה, בתנאי שזה יהיה בתוך מערכת הלימודים ולא בתום היום כדי שהם ירגישו שזה לא משהו שהוא לא סתם, עוד חוג, אלא משהו שקשור לכישורי חיים.

<אתי כהן: בנושא הזה צריך עבודה מאוד מאוד יסודית.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: מוחמד מחיסן, תתקדם קדימה כדי שנשמע אותך, רק מאוד מאוד מהר.

<מוחמד מחיסן: אני רוצה להגיד שליד בתי-הספר יש הרבה בתי עסק עם נרגילה וגם בתי-ספר שמוכרים לילדים סיגריות.

<מוחמד מחיסן: אין בכלל פרסום לגמילה מעישון.

<מוחמד מחיסן: לתלמידים בבתי-הספר וגם לעם אין מודעות בכלל לסדנאות לגמילה מעישון.

<מוחמד מחיסן: חוסר אכיפה של חוק איסור העישון, גם למורים וגם לתלמידים בבתי-הספר.

<מוחמד מחיסן: ברחבה של בתי-הספר יש מורים ותלמידים שמעשנים גם סיגריות וגם יותר מזה בסביבה של בתי-הספר.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: מידד, בבקשה.

<מידד גיסין: אני רוצה לספר לכם על אשתי, זיכרונה לברכה, שנפטרה מעישון.

<מידד גיסין: היה לה סרטן, היה לה סוכרת – כל המחלות היו לה ובסוף היא נפטרה מ-COPD, מהעישון, אחרי ש-6 שנים לפני שהיא נפטרה היא הפסיקה לעשן.

<מידד גיסין: מאוחר מדי.

<מידד גיסין: לדעתי אנחנו לא סופרים בישראל את המתים בכלל.

<מידד גיסין: היום הזכירו פה 8,000 מתים מסיגריות.

<מידד גיסין: יש עוד מתים מזיהומים במערכת הבריאות.

<מידד גיסין: יש יותר מ-25,000 איש שמתים כל שנה ואפשר למנוע חלק מהם.

<מידד גיסין: לדעתי, כל התוכניות היפות של כל המשרדים הן בסדר גמור, צריך להפחיד את הנוער.

<מידד גיסין: להפחיד אותו פשוט, להראות לו ולספר לו את הסיפור של מתים.

<מידד גיסין: יש לי 12 נכדים וחמישה נינים.

<מידד גיסין: הנינים עוד לא מעשנים, אבל אף אחד מהנכדים שלי לא יעשן בחיים בגלל הסבתא שלהם.

<מידד גיסין: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, שלא ייתכן שכל המשרדים יגידו לנו שבשנה הבאה יש תוכנית, עוד שלושה תוכנית יגישו תוכנית.

<מידד גיסין: יש דברים שצריך לעשות מיד והממשלה יכולה להחליט מיד שהיא מפסיקה את הפרסום של הסיגריות.

<מידד גיסין: זאת פשוט הפקרות, לדעתי, שכל דבר דוחים לשנה הבאה.

<מידד גיסין: תודה.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: אלעד שפר.

<אלעד שפר: האוריינטציה שלי היא בעיקר בנושא של האכיפה.

<אלעד שפר: האכיפה היא כישלון מוחלט.

<אלעד שפר: בשנת 2009 שלחתי תלונה למבקר המדינה על הכשל של המדינה במאבק בעישון.

<אלעד שפר: ב-2010 כונסה ישיבה של הוועדה לביקורת המדינה ובעקבותיה חודשה פעילות הוועדה לצמצום העישון ונזקיו והוחלט שבראשה יעמוד מנכ"ל משרד הבריאות דאז, פרופ' רוני גמזו.

<אלעד שפר: לא הרבה השתנה מאז.

<אלעד שפר: לא הרבה השתנה.

דב חנין: יש אפילו תחושת נסיגה.

איל בן ראובן: כן, כן, אנחנו כבר אחרי.

<אלעד שפר: התלוננתי באופן אישי ובשם מתלוננת שפנתה לעמותת אוויר נקי על עיריית תל אביב.

<אלעד שפר: שלחתי תלונה לנציב תלונות הציבור, שזה מבקר המדינה.

<אלעד שפר: ענתה לי עורכת הדין גילה טוראל ואמרה שאין סיבה להתערב בהחלטות של עיריית תל אביב.

<אלעד שפר: עיריית תל אביב לא אוכפת את החוק.

<אלעד שפר: פשוט לא אוכפת את החוק.

איל בן ראובן: ברור.

<אלעד שפר: פניתי גם למפכ"ל המשטרה בבקשה לאכוף את החוק.

<אלעד שפר: התשובה שקיבלתי הייתה שהרשויות המקומיות הן האחראיות, למרות שזה לא נכון.

<אלעד שפר: החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים מטיל חובה גם על המשטרה לאכוף את החוק.

<אלעד שפר: כמובן, זה חוק פלילי.

איל בן ראובן: ברור, תודה.

איל בן ראובן: רבותי, כמו שאמרתי לכם, ב-10:20 אמור הייתי להתחיל לסכם, אבל אני אתן עוד מילה קצרה לחבר הכנסת דב חנין ואז אסכם.

איל בן ראובן: אני מתנצל מראש עם אלה שלא הספיקו לדבר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מברך על קיום הישיבה החשובה הזו.

דב חנין: אני מתנצל שבגלל ישיבות אחרות יכולתי להצטרף רק בסוף, אבל אני רוצה לחזק את ידיך ואת ידי אנשי המבקר בפעילות בנושא הזה.

דב חנין: כמו שאמרתי בקריאת הביניים שלי, התחושה המצערת היא שאנחנו נמצאים בנסיגה.

דב חנין: הייתה תקופה בה הייתה תחושה שמאמץ ציבורי מצליח לייצר שינוי ועכשיו התחושה היא שיש איזושהי הרפיה במערכת וההרפיה הזו מייצרת נזקים.

דב חנין: לכן התגייסות של מערכות המדינה כדי לעשות את מה שהן יכולות לעשות לצמצום העישון, זו התגייסות נדרשת.

דב חנין: אנחנו צריכים לחזור למאמץ מאוד מאוד אינטנסיבי בעניין הזה.

דב חנין: אני שוב חוזר ומברך על הישיבה הזאת.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: 8,000 ואולי יותר מתים בשנה.

איל בן ראובן: נתון זה מחייב, גם על בסיס כל מה ששמענו פה, הגדרה קשה.

איל בן ראובן: מדוע?

איל בן ראובן: מפני שאני מאמין שכדי לטפל בבעיה צריך קודם כל להכיר בה ולדעת שאנחנו בבעיה אמיתית.

איל בן ראובן: אני תכף אגדיר אותה עוד יותר לעומק.

איל בן ראובן: אני מגדיר את המצב כמשהו מעין מצב כישלוני שדורש תוכנית חירום.

איל בן ראובן: זאת פשוט סיטואציה בלתי נסבלת של תוצאות כאלה שהולכות ונעשות רעות למול תוכנית שסוכמה על ידי הממשלה.

איל בן ראובן: אני אומר לכם בצורה חד-משמעית, אני אומר את זה פה לממשלת ישראל ואני אגיד את זה במקומות נוספים, חברות הטבק מביסות את ממשלת ישראל.

איל בן ראובן: פשוט מביסות את ממשלת ישראל.

איל בן ראובן: כדאי שנגיד את זה בקול רם.

איל בן ראובן: אני מכיר את ראש הממשלה שלנו ואני מזהה, הם לא אוהבים את ההגדרות האלה, את התבוסות, אבל הנה, זה עולה פה, לדעתי, גם ממשרדי הממשלה.

איל בן ראובן: אנחנו פשוט מובסים על ידי חברות טבק שמכניסות לילדים שלנו רעל מידי יום והילדים שלנו משלמים את המחיר.

איל בן ראובן: הילדים שלנו, החברים שלנו.

איל בן ראובן: אנחנו משלמים את המחיר והמחיר הוא בלתי נסבל.

איל בן ראובן: הדיון הזה הוא באמת דיון קשה, אני מוכרח להגיד, כי מאחורי המספרים עומדים אנשים.

איל בן ראובן: המספר 8,000 - דיבר פה אדם שאיבד את אשתו – אלה 8,000 משפחות שכולות שמאבדות את חייהן במצב הזה.

איל בן ראובן: לכן הדבר הזה מחייב פעולה.

איל בן ראובן: אני מברך את מבקר המדינה על כך שהוא נכנס לעניין.

איל בן ראובן: שמעתם את נציגת מבקר המדינה שאומרת:

איל בן ראובן: נכנסנו לעניין לא כי באיזושהי תוכנית כתוב עישון, אלא כי הבנו שיש פה מחדל.

איל בן ראובן: מבקר המדינה, חלק מתפקידיו להצביע לנו על הנקודה, על המחדל כדי שאנחנו נעשה.

איל בן ראובן: אני אומר למבקר שלצערי הזמן לא לטובתנו בעניין הזה, כלומר אנחנו לא יכולים לחכות.

איל בן ראובן: אני אומר למשרדי הממשלה שאנחנו לא יכולים לחכות לדוח מבקר המדינה, שנכיר אותו והוא יהיה, כנראה, מאוד בהיר ומאוד ברור, כמו שאני מכיר את מבקר המדינה.

איל בן ראובן: הוא יבוא אלינו בסביבות מאי 2018 והמשמעות היא שעד אז נאבד, כנראה, עוד 8,000 אנשים בתוצאות של זה.

איל בן ראובן: לכן אנחנו חייבים להתכנס הרבה-הרבה קודם למעשה.

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד שאני מאוד-מאוד מודאג מנושא בני הנוער, מנושא החיילים.

איל בן ראובן: מאוד-מאוד מדאיג הנושא הזה.

<ברכה טל: נקודה שלא דיברתם עליה היא נשים הרות.

איל בן ראובן: יש עוד נקודות, כנראה, שלא דיברנו עליהן.

איל בן ראובן: אני מתייחס כרגע למה שדיברנו ואני חושב שזה מספיק בשביל ללכת לעבוד.

איל בן ראובן: נושא בני הנוער והחיילים, שמבחינתי הם בני נוער – בעוד חודש אני שולח את הילד שלי להיות חייל, אז אני יודע בדיוק על מה אני מדבר – מדאיג מאוד.

איל בן ראובן: בדברים האלה אני חושב שצריכים להיות מאוד-מאוד נוקבים וברורים.

איל בן ראובן: דיברתי קודם עם משרד החינוך וראיתי את הדוחות על תוכניות עבודה שאתם עושים.

איל בן ראובן: זה יפה, זה טוב וזה חשוב, אבל כנראה צריך להיות פה עוד יותר חזקים.

איל בן ראובן: דיברתי קודם על חוזר מנכ"ל שצריך להגדיר בצורה חד-משמעית, בהירה וברורה שאין מצב שבבית-הספר ילד מעשן.

איל בן ראובן: בבית-ספר שבו מעשן ילד או מורה - - -

<קרן רוט איטח: סליחה, על זה יש חוזר מנכ"ל.

<מירי זיו: אבל הוא לא נאכף.

<מירי זיו: הוא לא מספיק נאכף.

איל בן ראובן: אם יש, אני מאוד אשמח לראות את חוזר המנכ"ל הזה, אבל אני עוד יותר אשמח לשמוע על התוצאות.

איל בן ראובן: התוצאות צריכות להיות, בין השאר, שבית-ספר שלא עומד במבחן בעניין הזה, מישהו צריך לבוא ולהסביר מדוע זה קורה, וצריך באיזושהי צורה לייצר מדד של הרתעה ואכיפה, אחרת זה לא ישתנה.

<חגי לוין: אפילו אין שילוט בבתי-הספר.

איל בן ראובן: משרד הבריאות – כמו שאמרתי קודם, שמחתי לשמוע שאתם לוקחים אחריות, אבל ללקיחת האחריות הזאת צריך להיות נמשל, והנמשל הוא מעשה.

איל בן ראובן: מעשה חריף וברור.

איל בן ראובן: אני כבר מגדיר שבעוד שלושה חודשים אנחנו נקיים דיון מעקב בנושא וניכנס למערכת של דיוני מעקב, כאשר בדיונים הבאים אני לא ארצה לשמוע את מה ששמעתי היום, את התמונה.

איל בן ראובן: אני ארצה לשמוע תוצאות – מעשה ותוצאה.

איל בן ראובן: לכן אני מבקש ממשרד הבריאות לדיון הבא שיהיה פה להגדיר קודם כל יעדים, יעדים מוגדרים במספרים.

איל בן ראובן: מה לעשות, באתי ממערכות שעובדות עם מדדים.

איל בן ראובן: לפעמים לא נעים להגדיר מדד שאומר שאם היום מתים 8,000, אני רוצה שהמספר ירד ל-5,000, כי ברור שאלה 5,000 יותר מדי, אבל כדי להתקדם וכדי לדעת איפה אתה נמצא במעלה הדרך, האם אתה מתקדם או שאתה צועד אחורה, אתה מוכרח מדדים.

איל בן ראובן: אני מבקש מאוד להגדיר תוכנית ואני מבקש לראות בדיון הבא את תוכנית 2018.

איל בן ראובן: מבחינתי תוכנית היא דבר מאוד ברור.

איל בן ראובן: תוכנית אומרת מה היעדים, מה השיטה – איך מבצעים אותם, ומשאבים.

איל בן ראובן: ולדעת שהתוכנית הזאת גם מתוקצבת ושיש לה סיכוי להתממש.

איל בן ראובן: כלומר, תוכנית בניירות לא עושה לנו שום דבר.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים לראות שהיא ממומשת ולכן אני מבקש לראות את זה.

איל בן ראובן: אני מבקש גם ממשרד הבריאות לתת תשובה לוועדה באשר לאותה הנחיה של משרדי הממשלה לגבי יחידה שעוסקת בנושא הזה, ולא אדם.

איל בן ראובן: יחידה.

איל בן ראובן: יש החלטת שמגדירה איך צריכה להיראות היחידה הזאת.

איל בן ראובן: אפשר גם לכתוב לי ועם זה אני אצטרך להתמודד מול מי שצריך להתמודד, שאנחנו לא מבצעים את החלטת הממשלה.

איל בן ראובן: שהממשלה תתמודד עם זה שהיא החליטה משהו ולא מבצעים את החלטותיה, אבל אני מבקש לקבל דיווח על העניין הזה.

איל בן ראובן: אני חושב, עם כל הכבוד, שלבד זה לא יעבוד.

איל בן ראובן: אתה צריך איזשהו נפח בסיסי.

איל בן ראובן: אני לא מתכוון להקים רשות אבל במשרד הבריאות צריך שיהיה איזשהו נפח בסיסי שיכול להתמודד עם בעיה כל כך אקוטית וכל כך בעייתית אני מאוד מבקש לשמוע ממשרד הבריאות בדיון הבא, ואם אפשר כבר לפני כן, בנושא החקיקה.

איל בן ראובן: יש פה נושאי חקיקה שצריך לטוס עליהם.

איל בן ראובן: עניין הפרסום הוא אבי אבות הטומאה, רבותי.

איל בן ראובן: אם כל ילד שלנו שפותח היום את המחשב ואת הטלוויזיה וקורה לו מה שקורה לי, כמו שאמרה יעל גרמן – אנחנו פותחים וטראח, רואים את הדבר הזה – על הילדים האלה זה עובד.

איל בן ראובן: ומה יותר פשוט מלחוקק חוק שהדבר הזה אסור.

איל בן ראובן: לשים קץ לתבוסה הזאת.

איל בן ראובן: אנחנו פשוט מובסים.

איל בן ראובן: אני יודע שיש הרבה כסף שעומד סביב העניין הזה, אבל אצלי לפחות, בערכים שלי, כאשר עומד כסף מול חיי אדם, אין שאלה.

איל בן ראובן: פה הכסף מנצח וזה בלתי נסבל.

איל בן ראובן: לכן אני מאוד מבקש לראות את נושא החקיקה בעניין הפרסום, שצריך לעצור אותו בכל הרשתות.

איל בן ראובן: בכל הרשתות.

איל בן ראובן: דרך אגב, לילדים הרשתות החברתיות הכי חזקות.

איל בן ראובן: הם שם כל הזמן ולכן צריך לעצור את זה.

איל בן ראובן: לעבוד עם משרד המשפטים ואם צריך שאנחנו נעזור קצת בעניין, אנחנו נעשה את זה.

איל בן ראובן: אני מבקש לראות את תוכנית הפעולה למגזר הערבי.

איל בן ראובן: רבותי, אין ספק שהמגזר הערבי בעניין הזה – תרבות וכולי – הוא בבעיה.

איל בן ראובן: לכן אני מבקש לראות תוכנית מסודרת למגזר הערבי.

איל בן ראובן: אני מדבר פה גם על משרד הבריאות וגם על משרד התוכנית.

איל בן ראובן: אני רוצה לראות את התוכנית למגזר הערבי.

איל בן ראובן: תוכנית בשבילי זה יעדים, זה שיטה וזה תקצוב.

איל בן ראובן: פחות מזה, זה לא תוכנית.

איל בן ראובן: אני מבקש לראות את זה בדיון הבא.

איל בן ראובן: אני מצפה משר הבריאות, ואני גם אדבר אתו, להיות המושך.

איל בן ראובן: הוא צריך להוביל בעניין הזה כי מדובר פה על בריאות.

<חגי לוין: הוא מושך.

<קריאה: לכיוון השני.

איל בן ראובן: רבותי, אפשר להיות ציני ואפשר לעשות דברים אחרים.

איל בן ראובן: שר הבריאות שלנו, אני יודע שיש ביקורות כאלה ואחרות, יש דברים שהוא עושה ואני מתייחס אליו בצורה רצינית מאוד.

איל בן ראובן: אז אנא מכם.

איל בן ראובן: אני מבקש משר הבריאות להוביל בנושא הזה.

איל בן ראובן: צריך לראות שגם בחקיקה העסק הזה רץ מהר.

איל בן ראובן: משרד האוצר לא נמצא פה.

איל בן ראובן: אני מבקש לקבל ממשרד האוצר הסבר ברור לגבי סוגיית המיסוי, מדוע הנושא הזה לא רץ.

איל בן ראובן: לא נמצאים פה עכשיו חברי הכנסת, הם בטח התפזרו, אבל אנחנו נתנפל על העניין הזה, אם צריך בחקיקה פרטית ואנחנו נדחוף כדי שהדבר הזה יקרה.

איל בן ראובן: לא ייתכן שהמיסוי שהוא כל כך ברור על כל סוגיית הגלגול והנרגילות, לא קורה.

איל בן ראובן: זאת חקיקה וצריך לשים אותה.

<מירי זיו: הוא צריך לחתום, צריך לחתום.

איל בן ראובן: זה גם לא צריך לעלות כסף.

איל בן ראובן: להפך, זה צריך להביא כסף ובכסף הזה צריך להשתמש לטובת המאבק בעניין הזה.

איל בן ראובן: כך צריך לגלגל את הכספים האלה ואני מקווה שגם הדבר הזה יקרה.

איל בן ראובן: אני מבקש ממשרד הפנים להעביר לוועדה דיווח לגבי סוגיית אחריות הרשויות המקומיות בנושא העישון בגזרתן.

איל בן ראובן: מה הם עושים לגבי אכיפת החוק ואיך הם מתכננים לעמוד במשימה הזאת.

איל בן ראובן: זה יוצג לנו.

<אירית מנטש: כבוד היושב-ראש, תוכל להתייחס לתקציב הסל, שחברת הכנסת תמר זנדברג דיברה עליו.

<אירית מנטש: התקציב לגמילה מעישון שהוא לא מספיק.

איל בן ראובן: אמרתי קודם שמי שמתפרץ, זה לא בבית-ספרנו.

איל בן ראובן: לכן אני אתייחס למה שאני אתייחס ויהיו כנראה דברים שאני לא אתייחס אליהם כרגע.

איל בן ראובן: זה לא אומר שאני לא לוקח אותם ברצינות.

איל בן ראובן: צה"ל – לא שמענו אתכם, אומנם, אבל אני יודע שאתם עושים פעולות.

איל בן ראובן: גם צה"ל, נא להעביר את המסר שצריך להמשיך לטפל בזה.

איל בן ראובן: אנחנו יודעים שלחיילים לפעמים זה נותן קצת אוויר, אבל צריך להתמודד עם זה.

איל בן ראובן: אני מבקש גם מצה"ל לפעול בנושא הזה בצורה כפי שצה"ל יודע להתמודד עם בעיות שכאלה.

איל בן ראובן: בצה"ל, כשנותנים פקודות, אמורים לממש אותן ולכן אני מבקש שהדבר הזה יקרה.

איל בן ראובן: אני רוצה לסכם ולומר כך, תראו, חברים, המבחן הוא לא במילים.

איל בן ראובן: אנחנו יכולים לשבת, לדבר ולשפוך הרבה אוויר חם.

איל בן ראובן: זה לא עושה שום דבר.

איל בן ראובן: המבחן הוא לקיחת אחריות של כל אחד על המערכת שלו ותוצאות.

איל בן ראובן: תוצאות בשטח וזה, כמובן, על בסיס מעשה.

איל בן ראובן: אני מאוד מצפה שבדיון המעקב שיהיה פה בעוד שלושה חודשים, פלוס-מינוס, נשמע על מעשים וגם נתחיל לראות תוצאות.

איל בן ראובן: תודה רבה.