ועדת המשנה לעניין בחינת ימי הלימודים במערכת החינוך, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2017-06-29 10:00

עודד פורר: חברים, בואו נפתח את הדיון.

עודד פורר: אני שמח לפתוח את דיון ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט לעניין בחינת ימי הלימוד במערכת החינוך.

עודד פורר: היום 29 ביוני 2017, ה' בתמוז תשע"ז.

עודד פורר: על סדר היום שלנו נמצא גם נושא חופשות הקיץ במערכת החינוך וחגי תשרי וכיצד אפשר לרבע את המעגל הזה.

עודד פורר: בחלק השני של הדיון ניגע בימי החופשה בחינוך המיוחד.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומר משהו כפתיח.

איילת נחמיאס ורבין: עודד מעודכן, אבל לצערי הרב המדינה ביקשה לדחות את מתן התגובה בבג"ץ שהגשתי בעניין הזה, וזה נדחה.

איילת נחמיאס ורבין: בניגוד לחופש הגדול שלא נדחה אף פעם, לצערי הבג"ץ התרצה ונתן למדינה אורכה של 30 יום, כך שתשובת המדינה תגיע רק ב-23 ביולי.

איילת נחמיאס ורבין: לצד זאת, אני רוצה לומר מה אולי היתרון, שאולי כאן בוועדה נוכל לייצר פלטפורמה אמיתית וממשית, כך שתשובת המדינה לבג"ץ לפחות תהיה מכבדת במובן הזה שהיא לא תתלה בכל מיני תירוצים, עילות, כי הנה אנחנו מגלים – מה שלא מפתיע אותי – שימי החופשה לא נשענים על הסכמים והכבוד למורים, שבעיני הוא נר לרגלי כל מי שיושב פה בחדר, חייב לעבוד לצד מנגנון שאנחנו ננסה לפתח ביחד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שהוא לא יהיה בכפייה, אני רוצה שהוא יהיה בשיתוף ולכן בפעם הקודמת דיברנו, כי יש לנו הערכה עצומה למורים, למורות ולגננות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מקווה שסוף סוף גם נזכה לראות כיצד אתם רואים את הדברים במובן הפרקטי, ולא רק שארגוני המורים יבואו ויאמרו לא, באל"ף רבתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שגם עליכם מוטלת אחריות במובן הציבורי, לבוא ולהגיד איך אתם חושבים שצריך לפתור את העניין מבלי לוותר על הזכויות שלכם.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אתם יכולים לבוא ולדבר על אופציות מבלי לוותר על זכויות המוקנות שיש למורים ממילא מכוח הנוהג.

איילת נחמיאס ורבין: לא מכוח הסכמים, אלא כנראה מכוח איזשהו נוהג.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני מאוד מאוד מקווה שקצב הדיונים יוגבר.

איילת נחמיאס ורבין: עודד, תרשה לי לברך אותך.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב, ולמרות שזה יום חמישי, שזה לא יום כנסת, אני חושבת שמאוד חשוב שאנחנו כאן.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שלקראת הישיבה הבאה נצטרך לבוא כבר עם סלי פתרונות, בין אם מדובר בפתרונות ממשלתיים ובין אם מדובר בפתרונות שאנחנו נציע אותם.

איילת נחמיאס ורבין: מה שנקרא, מיום שישי ועד איסרו-ל"ג, בעיני הכל פתוח.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

עודד פורר: תודה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עודד פורר: אני רוצה לומר כמה מילים לפתיחה, גם על מה שקרה פה מאז הדיון הקודם ועד היום.

עודד פורר: התכנסנו בינינו, חברי ועדת המשנה, וישבתי איתם גם מספר פעמים אחרי הדיונים, וגם עם חלק מהנוכחים כאן, כדי לנסות ולשמוע עוד דעות ועוד כיוונים.

עודד פורר: זאת גם הכוונה של הוועדה.

עודד פורר: כמו שאמרת, איילת, אין לנו כוונה לכפות, אבל יש לנו כוונה לשים הצעה שהיא רצינית מאוד על השולחן, שככל שלא תתייחסו אליה ברצינות אז נלך לנתיב שתמיד פתוח בפני חברי הכנסת, והוא נתיב החקיקה.

עודד פורר: גם הוועדה עצמה, כוועדה – וזה גם מה שהצעתי ליושב-ראש – יכולה לבוא ולהגיד שאנחנו מקדמים כוועדה הצעת חוק.

עודד פורר: אני רוצה להתייחס קצת לפרסומים שהיו בשבוע האחרון, גם לגבי פתרונות כאלה או אחרים שמשרד החינוך מציע או שנמצא במשא ומתן מול משרד האוצר.

עודד פורר: ראשית, חשוב לי לומר שהזמנתי את שר החינוך, פניתי אליו במכתב, לבוא בפני הוועדה ולהציג את עמדותיו, לשמוע את עמדותינו.

עודד פורר: אני חושב שזה חשוב וראוי.

עודד פורר: אני מקווה שהוא ימצא לנכון למצוא את הזמן.

איילת נחמיאס ורבין: תפסתי אותו השבוע ברגע חלש, בדיוק אני תרמתי דם והוא תרם דם.

איילת נחמיאס ורבין: חשבתי שזה בדיוק הרגע המתאים לדבר על מאבק החופשות, אבל הוא לא הסכים איתי.

עודד פורר: אין לי שום בעיה שלא יהיו הסכמות, אבל אני חושב שנכון וראוי שאנחנו נשמע אותו ושהוא ישמיע את דבריו פה, וגם שישמע אותנו.

עודד פורר: אני מקווה שבזמן הקרוב מלשכתו יתאמו איתנו את המועד.

עודד פורר: אני רוצה לפחות להתייחס לפרסומים שראינו עד עכשיו.

עודד פורר: אני חושב שהפתרונות ששמענו עליהם מהתקשורת – זה לא משהו שאני יכול להגיד שהוא פורמלי – פתרונות של החופש הגדול, אמרנו שמבחינתנו זה יכול להיות חלק מהפתרון, זה לא הפתרון.

עודד פורר: צריך לזכור שרק בשנה שעברה, כששר החינוך מבעיות תקציב כאלה או אחרות החליט לא להרחיב את בית-הספר של החופש הגדול.

עודד פורר: הפתרון הזה, שאולי יבוא לשנה הבאה, שנתיים אחר כך יבוא שר חינוך אחר ויגיד: אני מוריד את הפתרון הזה.

עודד פורר: וזה בדיוק ההפך ממה שהכוונה של הוועדה לעשות.

עודד פורר: הכוונה של הוועדה היא לייצר יציבות.

עודד פורר: הרצון שלנו הוא שההורים, המורים, התלמידים, ידעו איך בנויה חופשה של מערכת החינוך לדורות, לשנים קדימה.

עודד פורר: יכול להיות שבעוד10, 15, 20 שנה יבואו ויגידו שעכשיו צריך לעשות שינוי, כי אף אחד מאתנו לא יכול לצפות פני עתיד כל כך הרבה.

עודד פורר: אבל אחרי עשרות שנים ואחרי שהמשק הישראלי השתנה כל כך, השתנה דרמטית באחוזי תעסוקת נשים, אנחנו מובילים ב-OECD באחוזים האלה, וגם המדינה עושה כל שהיא יכולה מבחינת ההשקעות של משרד האוצר כדי להוציא עוד נשים לשוק העבודה.

עודד פורר: זה מבורך וטוב שכך, אבל צריך גם לאזן ולמצוא את האיזונים מנגד.

עודד פורר: לכן אני חושב שהפתרון הזה, כפי שהוא מוצג בתקשורת, הוא לא פתרון בעינינו.

עודד פורר: הוא יכול להיות חלק מפתרון, הוא יכול להיות משהו שיבוא בנוסף להסדרה כולה.

עודד פורר: כל הרצון שלנו כאן הוא לראות את הדברים בראייה הוליסטית.

עודד פורר: הדיון הבא שלנו, שנקיים ב-11 ביולי, יעסוק גם בנושאים הכלכליים וגם בהשלכות הכלכליות שיש לשינוי ותזוזה של לוח החופשות.

עודד פורר: לא הכל זה רק פיצוי החופשים או קיצור הימים, לפעמים גם כשאתה מזיז את הימים, אתה מייצר מציאות אחרת.

עודד פורר: לדוגמה, אני לא יודע מה כוונת משרד החינוך לגבי 1 בספטמבר השנה שאמור לצאת ביום שישי.

עודד פורר: זה גם הופך את כל היום חג הזה ליום חצי קצר ושבועיים אחר כך יוצאים לחופשת ראש השנה.

עודד פורר: אלה בדיוק הדברים שעליהם אנחנו צריכים לתת את הדעת ולשנות אותם, וזו גם הכוונה שלנו.

עודד פורר: אני חושב שיש לנו מה ללמוד גם מלוח החופשות במגזר החרדי, גם מלוח החופשות במקומות אחרים, וגם בעולם.

עודד פורר: ביקשתי מהממ"מ - מרכז המחקר והמידע של הכנסת - להציג כאן מה קורה בחופשת הקיץ בעולם.

עודד פורר: כולנו מדברים כל הזמן ומשווים, אבל חלק מהעניין הוא גם פיזור החופשות.

עודד פורר: כשחוגגים את חג מתן תורה, לא ניתן שם גם העובדה שחופשת הקיץ תהיה בחודשים יולי-אוגוסט והיא תתפרס בין שמונה לתשעה שבועות.

עודד פורר: אלה דברים שאנחנו, כבני אדם, יכולים לקבוע לעצמנו ולשנות אותם.

עודד פורר: בהחלט יש מה ללמוד מהעולם.

עודד פורר: אני לפחות למדתי שבחלק ממדינות העולם חופשת הקיץ אינה כל כך ארוכה, וזה במדינות רציניות.

עודד פורר: לכן יש לנו מה לשמוע גם במובנים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להציע עוד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: בשנה שעברה ביקשתי מהממ"מ ואני לא יכולה לומר שקיבלתי תשובה שלילית, כי הממ"מ אף פעם לא עונה בשלילה, הוא עונה שזה מסובך.

איילת נחמיאס ורבין: ביקשתי לנסות לקבל נתונים על אובדן הפריון במשק בחודש אוגוסט.

עודד פורר: אני כבר אומר שבישיבה הבאה, ב-11 ביולי, אנחנו נבקש מהגורמים הרלוונטיים לבוא ולהציג מה העלות הכלכלית בכלל, ולא רק בחודש אוגוסט.

עודד פורר: למשל, מה קורה שבוע לפני פסח, כשכל המשק בחופש.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה איתך, אבל אני אגיד לך למה בעיני פסח יכול להטעות אותך, כי פסח הוא ממילא חודש שבו המדד הוא גבוה, בגלל שאנשים קונים לחג.

איילת נחמיאס ורבין: אוגוסט, בהגדרה, הוא לדעתי פלוס פלוס.

עודד פורר: שמעתי גם ממשרד האוצר שאפשר לראות את הירידה בתקופות האלה.

עודד פורר: כלומר, ממש רואים את זה באופן חד.

עודד פורר: הדיון של ה-11 ביולי ייוחד לנושאים הכלכליים ולא לנושאים הפדגוגיים.

עודד פורר: אני חושב שיש גם משמעות פדגוגית בהזזה של החופש הגדול למועדים אחרים ברמה כזאת שהוא ייצר הרבה יותר יציבות ולא רצף כמו שאנחנו נתקלים בו כעת.

עודד פורר: יובל, נציג הממ"מ, הבמה שלך.

<יובל וורגן: אני אדבר על מסמך בנושא ימי החופשה בבתי-ספר יסודיים לעומת ימי החופשה לעובדים במשק בהשוואה בין-לאומית.

<יובל וורגן: את המסמך כתבה אורלי אלמגור-לוטן, שלא יכלה להיות היום בישיבה, אבל המסמך עצמו זמין באתר האינטרנט של הכנסת וניתן לעיין בו.

<יובל וורגן: שתי נקודות מקדימות – אנחנו חושבים שהמסמך שאני אדבר עליו הוא מסמך חשוב וטוב, הוא מצוטט בדיון הציבורי בנושא לעתים קרובות, אבל בכל זאת חשוב לזכור שני דברים: א.

<יובל וורגן: המסמך בא לענות על שאלה מאוד ממוקדת ומסוימת שנשאלנו בעת כתיבתו, והיא מה היקף הפער בין מספר ימי החופש בבתי-ספר יסודיים למספר הימים שהם שבתון או חופשה שנתית לכלל המועסקים במשק, והוא לא ענה על שאלות אחרות שאולי יכולות להיות רלוונטיות גם לנושא הכללי של החופשות.

<יובל וורגן: המסמך נכתב בשנת 2012.

<יובל וורגן: אנחנו מניחים שבתמונה הכוללת לא חלו שינויים שממש הופכים את התמונה על-פיה.

<יובל וורגן: יש פה הרבה מדינות השוואה, אבל בכל זאת צריך לקחת בחשבון שלא בדקנו את הנושא ואת השינויים שחלו בו בחמש השנים האחרונות.

<יובל וורגן: אנחנו יודעים שבישראל חלו שינויים, למשל בהעלאת מספר ימי החופשה לעובדים.

<יובל וורגן: אלה שתי הנקודות המקדימות.

<יובל וורגן: עכשיו אדבר על שני הממצאים העיקריים או הבולטים ביותר מאותו מסמך.

<יובל וורגן: בישראל היו בעת כתיבת המסמך עשרה ימי חופשה שנתית, כמספר המזערי שנקבע לעובדים בחוק לשנת העבודה הראשונה שלהם, ולעומת זאת 76 ימים שבהם לא התקיימו לימודים במהלך שנה.

<יובל וורגן: הפער הוא פער של 66 ימים.

<יובל וורגן: הממוצע במדינות אחרות שבדקנו – 25 מדינות ב-OECD – היו 20 ימי חופשה לעובדים ובממוצע 70 ימי עבודה שבהם לא מתקיימים לימודים.

<יובל וורגן: כלומר, הפער הוא 50.

<יובל וורגן: למעשה בישראל הפער בין מספר ימי החופשה השנתית של המועסקים לבין מספר הימים שבהם לא מתקיימים לימודים היה גדול כמעט מכל המדינות האחרות שבדקנו.

<יובל וורגן: מתוך 25 מדינות אחרות, רק בליטא הפער היה גדול יותר.

איילת נחמיאס ורבין: גם בארץ למעשה יש 22 ימים, בגלל ימי חג.

איילת נחמיאס ורבין: ה-20 ימים שמוקנים במדינות שבדקתם כוללים גם את ימי החגים?

<יובל וורגן: לא, לא כולל את ימי השבתון.

<יובל וורגן: 20 ימי חופשה שנתית.

<יובל וורגן: לגבי חופשת הקיץ – מהבדיקה שלנו חופשת הקיץ של תלמידים בישראל לא חריגה ביחס לחופשות הקיץ של תלמידים במדינות אחרות.

<יובל וורגן: מה ששונה דווקא הוא מספר ימי החופשה במהלך שנת הלימודים.

<יובל וורגן: בין המדינות שנבדקו, ישראל היתה במקום השני אחרי בריטניה במספר הימים שהם ימי חופשה במהלך שנת הלימודים שהם ימי עבודה במשק.

עודד פורר: מה אורך החופש הגדול בבריטניה?

<יובל וורגן: קצת יותר מישראל בשבועיים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מספר הימים הלא מסונכרנים הוא גדול מאשר אצלנו.

איילת נחמיאס ורבין: זו המדינה היחידה שמספר הימים הלא מסונכרנים גדול מאשר בישראל.

<יובל וורגן: יום אחד יותר.

<יובל וורגן: אצלם 37 ימים ואצלנו 36.

<יובל וורגן: המספר מתמקד בימי חופשה מלאים ולא בשעות.

<יובל וורגן: העניין של שעות העבודה הוא גם עניין שצריך לקחת אותו בחשבון.

<יובל וורגן: מפרסומי ה-OECD אנחנו יודעים שמספר השעות שתלמידים לומדים בישראל הוא גבוה ולא נמוך.

<יובל וורגן: הנושא הזה אולי קשור לנקודה נוספת שרציתי להזכיר, וזה אורך שבוע העבודה מול אורך שבוע הלימודים.

<יובל וורגן: צריך לקחת בחשבון שברוב הגדול של בתי-הספר והגנים בישראל מתקיימים לימודים בימי שישי.

<יובל וורגן: במקביל, עבור חלק לא מבוטל מההורים זה יום מנוחה שבועי.

<יובל וורגן: כלומר, במסמך שלנו ספרנו ימי עבודה שבהם לא מתקיימים לימודים, אבל במקביל יש מצב שבו מתקיימים לימודים בישראל ביום שמבחינת ההורים הוא יום מנוחה שבועי.

עודד פורר: אבל זה לא מבחינת כל ההורים.

<יובל וורגן: לא מבחינת כל העובדים.

איילת נחמיאס ורבין: יום שישי לא נחשב יום מנוחה מבחינת החוק.

איילת נחמיאס ורבין: המעבר הוא לחמישה ימי עבודה, לפעמים זה ביום שישי.

איילת נחמיאס ורבין: אצל המורים למשל, זה בימים אחרים.

עודד פורר: כמו בריטניה שהחופש הגדול קצר יותר מישראל, איזה עוד מדינות אנחנו מוצאים בסל הזה?

<יובל וורגן: אני אבדוק את זה ואשיב.

<יובל וורגן: נקודה אחרונה, כפי שגם ציינת, אדוני היושב-ראש, נושא המסגרות המשלימות כרוך באופן ישיר עם הנושא של ימי חופשה.

עודד פורר: בחו"ל?

<יובל וורגן: גם בחו"ל.

<יובל וורגן: יש לנו כמה מסמכים מפורטים שנכתבו בנושא הזה בממ"מ, שכתבה אתי שנמצאת פה לצדי.

<יובל וורגן: אנחנו יודעים ממחקרים בחו"ל שעסקו דווקא בהארכת יום הלימודים, שיש השפעה לא רק לעצם ההיצע של המסגרות האלה או לעלות שלהן, אלא גם לאיכות שלהן.

<יובל וורגן: זה משפיע על הביקוש.

<יובל וורגן: זאת אומרת, לא מספיק שיש מסגרות שייתנו מענה של בייביסיטר לצורך העניין, אלא חשובה גם איכותן כדי לתת מענה לפער הזה.

עודד פורר: אני רוצה לומר לכל הנרשמים שאני אתן לכם בהמשך לדבר לפי התור, אחרי שנשמע את הגורמים המקצועיים.

עודד פורר: החלק הראשון של הדיון ייוחד לנושא החופש הגדול וחגי תשרי והחלק השני לעניין החינוך המיוחד.

עודד פורר: רות, מהחינוך החרדי, תוכלי להציג לנו מה קורה בלוח החופשות במגזר החרדי, גם בהיבט של החופש הגדול וגם לוח חופשות החגים?

<רות אלמליח: אני מתנצלת, אני ביום של בחינת בגרות בתנ"ך ואני צריכה להיות במטה.

<רות אלמליח: הזימון היה בהתרעה קצרה, רק אתמול קיבלתי את ההודעה.

<רות אלמליח: לגבי לוח החופשות – בגדול, לוח החופשות במגזר החרדי תואם את הכללי.

<רות אלמליח: למה אני אומרת "בגדול"?

<רות אלמליח: מכיוון שלוח החופשות משתנה אצל הבנים במגזר החרדי, אבל הבנים שנמצאים במסגרות שנקראות תרבותי-ייחודי ופטור.

<רות אלמליח: אלה שתי מסגרות שהן שונות ממסגרת של בית-ספר מבחינת ההעסקה של המורים, מבחינת תנאי השכר שלהם.

<רות אלמליח: הם כפופים להסכם הקיבוצי וכו.

<רות אלמליח: משמעותי לומר את זה בתחילת הדברים.

<רות אלמליח: אצל הבנים, מקדמת דנא, לוח החופשות עובד על-פי הלוח העברי ולא על-פי הלוח הלועזי והן ממש קבועות.

<רות אלמליח: זאת אומרת, לא משנה מתי יוצא ה-1 בספטמבר, הם יתחילו את השנה בראש חודש אלול, א' באלול.

עודד פורר: לא חשוב מתי 1 בספטמבר, חשוב מתי א' באלול.

<רות אלמליח: בדיוק, זה מה שחשוב.

<רות אלמליח: החלוקה של החופשות שונה לחלוטין.

עודד פורר: בכל המסגרות החרדיות זה א' באלול?

<רות אלמליח: אני מדברת על מוסדות הפטור והבנים.

<רות אלמליח: רובם בנים.

<רות אלמליח: יש אחוז קטן של מסגרות שהן פטור בנות, אבל רובן בנים.

<רות אלמליח: אני חוזרת ואומרת, המסגרות האלה שונות מהמסגרות האחרות, מכיוון שכל ההתנהלות מולן, התקצוב שלהן, הסכמי השכר וכו', שונים לחלוטין.

<רות אלמליח: זה לא עובד אותו הדבר כמו בית-ספר.

<רות אלמליח: כאמור, הם מתחילים את השנה ב-א' באלול.

<רות אלמליח: החופשה הראשונה שלהם, חופשת החגים, מתחילה אחרי יום הכיפורים ומסתיימת בראש חודש חשון, ואז אין חופשה כל החורף, גם לא בחנוכה - לפעמים יש אולי יום אחד פגרה, אבל בדרך כלל אין חופשה – עד פסח.

<רות אלמליח: בפסח החופשה מתחילה בראש חודש ניסן.

עודד פורר: כלומר, מסוכות עד פסח אין חופשה.

עודד פורר: בחנוכה – אצל בתי-הספר החרדים מדליקים נרות בלי לצאת לחופש.

<רות אלמליח: כמו שאמרתי, זה נקרא זמן חורף, וכשיש שני אדר זה זמן מאוד ארוך.

<רות אלמליח: זה מתחיל בראש חודש חשון עד ראש חודש ניסן.

<רות אלמליח: בתוך ניסן יש לנו את פסח.

<רות אלמליח: החופשה היא פחות מחודש, מכיוון שיש שבוע וחצי שהוא חג.

<רות אלמליח: הם חוזרים בראש חודש אייר.

<רות אלמליח: החופשה הבאה היא יום אחרי תשעה באב.

<רות אלמליח: יש להם כשלושה שבועות חופשת קיץ, תלוי מתי נופל תשעה באב.

<רות אלמליח: זה לאותם בנים ולמעט מאוד בנות שהם במסגרות של פטור ותרבותי-ייחודי.

<רות אלמליח: אצל הבנות, המוכר שאינו רשמי, רשתות, על-יסודי וכו', זה ממש יום תמורת יום.

<רות אלמליח: זאת אומרת, יש לנו לוח ייחודי, אבל מבחינת מספר הימים, זה אותו מספר ימים.

<רות אלמליח: ממש סופרים.

<רות אלמליח: הלוח הייחודי מתייחס גם ללוח העברי.

<רות אלמליח: אם ה-1 בספטמבר נופל כמה ימים לפני ראש השנה, בדרך כלל הם יקדימו את השנה, כי הם רוצים להתארגן לחגים, ללמוד לחגים וכו'.

<רות אלמליח: השנה למשל, זה יוצא די סמוך – הם מתחילים את השנה ב-ח' באלול, שזה 30 באוגוסט.

<רות אלמליח: ה-1 בספטמבר יוצא ב-י' באלול והם רוצים עוד יומיים כדי להיכנס לענייני החגים ואווירת חודש אלול.

<רות אלמליח: הימים האלה מוחזרים במקום אחר.

עודד פורר: זאת אומרת, לכאורה העובדה שמתחילים ללמוד כבר בחודש אלול מתוך הבנה שצריך יותר זמן לתשרי, זו לא המצאה שלא מכירים אותה במשרד החינוך.

<רות אלמליח: אני חושבת שהיא מוכרת, כי יש לפעמים שהדתיים מצטרפים לזה.

<רות אלמליח: זה משהו מוכר, לא משהו שלא מוכר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אצלכם זה מרגע שהמערכת עמדה על דעתה וזה מתנהל באותה צורה עשרות שנים.

<רות אלמליח: הבנים מביניהם, מאות בשנים.

<רות אלמליח: כלומר, זה משהו מקדמת דנא.

<דובר: אני מעמותת "עלה" והחינוך המיוחד, אבל אני חרדית ואני יודעת שבשנים האחרונות, גם העממי עובדים בניסן עד ו' וז' וגם אחר כך יש מסגרת רק בלי הרבי, אלא עם מחליף.

<דובר: יש הרבה מוסדות פטור של בנות והם עובדים אותו הדבר.

<דובר: גם אחרי סוכות הם מתחילים - - -

עודד פורר: והם מתחילים את שנת הלימודים ב-א' באלול.

<דובר: כן.

<רות אלמליח: אני התייחסתי לאלה שהם בתרבותי-ייחודי, העל-יסודי בנים.

איילת נחמיאס ורבין: מעניין אותנו מאוד היסודי.

איילת נחמיאס ורבין: זה הכי מטריד אותנו.

<רות אלמליח: היסודיים בנים יש להם חופשה הרבה יותר מצומצמת.

<רות אלמליח: כל מוסד שהוא פטור, עונה על הדרישה, לא משנה אם יש כמה בנות.

<רות אלמליח: ברמה העקרונית, גם בתי-ספר שהם מוכר שאינו רשמי רוצים, או הורים דורשים, שיהיו פחות ימי חופשה.

<רות אלמליח: יש לנו בעיה בכל נושא הסכמי השכר עם העובדים.

<רות אלמליח: ברגע שאנחנו נדרוש יותר, כמובן - - -

עודד פורר: אבל גילינו שאין הסכמים לגבי החופש.

<רות אלמליח: שמעתי, אבל אני אומרת בעולם שאנחנו חיים בו עדיין.

<רות אלמליח: ביסודי אצל הבנים – הם לא חוזרים בראש חודש חשון, אלא שבוע קודם.

<רות אלמליח: מיד באסרו חג סוכות.

עודד פורר: מה קורה בחגים עצמם, יש שינוי?

עודד פורר: בין יום כיפור לסוכות למשל.

<רות אלמליח: בחנוכה הם עובדים כל חנוכה, להוציא יומיים; בפורים יש להם יום חופשה; בל"ג בעומר הם לומדים חצי יום.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי מחשבות שניות, נולדתי לא נכון.

<רות אלמליח: בל"ג בעומר הם לומדים חצי יום, הם מתחילים בעשר.

איילת נחמיאס ורבין: גם בחינוך הממלכתי, כשהיינו ילדים, בל"ג בעומר למדו.

<רות אלמליח: בדרך כלל מתחילים בעשר, בגלל המדורות לילה קודם.

<רות אלמליח: בפסח יש מקרים שהם יוצאים לחופשה יום לפני ליל הסדר.

עודד פורר: ופורים בירושלים?

<רות אלמליח: רק ביום שושן פורים.

<קריאה: אנחנו מדברים פה על חינוך עצמאי, על מוסדות תורה.

<קריאה: שילמדו גם מקצועות ליבה ואז נראה איך אפשר - - -

עודד פורר: אם זה יהיה התנאי של הסתדרות המורים כדי להחיל את לוח החופשות החרדי במגזר הממלכתי, יכול להיות שאולי נצליח לשכנע אותם.

עודד פורר: איך נראית החופשה בחגי תשרי?

<רות אלמליח: היסודיים מתחילים ב-א' באלול, יוצאים לחופשה בערב ראש השנה וחוזרים מיד ללימודים.

<רות אלמליח: יש כאלה שלוקחים יומיים חופשה בין יום כיפור לסוכות ויש כאלה שלא, תלוי במוסד וגם איך זה יוצא, אם זה שישי וראשון.

<רות אלמליח: בדרך כלל הם לא לוקחים.

<רות אלמליח: ההכוונה של הסמכות התורנית והרבנית היא כמה שפחות חופשה.

<רות אלמליח: זאת מבחינת המדיניות, אם נקרא לזה כך.

<רות אלמליח: הם חוזרים אחרי יום כיפור, או שלא, ואחר כך מייד לאחר סוכות, ממש באיסרו חג.

עודד פורר: כמה לוקחים את הגשר הזה בין יום כיפור לסוכות?

<רות אלמליח: זה יכול להיות או יומיים או שלושה, אבל הרוב לא לוקחים.

<רות אלמליח: אני מדברת כרגע על היסודי ולא על העל-יסודי.

<רות אלמליח: בעל-יסודי לוקחים את זה.

עודד פורר: אוקיי, כי זה יכול להיות פתרון נכון, אולי להחזר של ימים במקום אחר, כי אלה יומיים שנכנסים ויוצאים בלי משמעות.

עודד פורר: אני חייב לומר – אני מרשה לעצמי לדבר בשם חברי הוועדה ששוחחתי עם כולם – שהסיפור הזה של להתחיל את הלימודים, ואני עוד לא מדבר על מספר ימי החופשה, ב-א' באלול, מה שנותן חודש לימודים רצוף תמיד עד ראש השנה, הוא מאוד משמעותי גם מבחינה פדגוגית וגם מבחינת העובדה שזה לא חופש אחרי חופש, גם מבחינת היכולת להכיל כל כך הרבה חופש, וזה גם לא הופך את ההסתגלות לתהליך של חודשיים, כי היום ילד נכנס לכיתה, מסתגל שבוע, עוד לא סיים את ההסתגלות ויוצא לחופש, וכל ההסתגלות שלו בעצם מתחילה רק אחרי סוכות ואנחנו מפסידים הרבה מאוד בעניין הזה.

<קריאה: ועוד לא דיברנו על ילדים עם צרכים מיוחדים ואיזה נזק זה עושה להם.

עודד פורר: על זה נדבר בחלק השני של הדיון.

עודד פורר: בהחלט, זה כיוון מאוד מאוד מעניין.

עודד פורר: אני רוצה לתת חזרה את רשות הדיבור ליובל לגבי חופשות הקיץ במקומות אחרים בעולם.

<יובל וורגן: ארבע מדינות – אפשר לומר חמש, כי זה שתי מדינות בתוך אוסטרליה – שבהן חופשת הקיץ קצרה משמונה שבועות.

<יובל וורגן: אלה מדינות ויקטוריה וניו-סאות' ויילס באוסטרליה; ניו-זילנד; בריטניה ודנמרק.

<יובל וורגן: שם זה בין שישה לשבעה שבועות.

<יובל וורגן: בשאר המדינות זה שמונה שבועות או יותר.

עודד פורר: אצלנו זה בין שמונה לתשעה שבועות.

עודד פורר: שרון רוגוזינסקי, בבקשה.

<דורית חזן: אני אתחיל במקומה.

עודד פורר: אתן מאותו ארגון ולכן רק אחת תדבר, כדי שכולם יוכלו לדבר.

<דורית חזן: אני יושבת-ראש ארגון גננות מחנכות.

<דורית חזן: אני רוצה להודות לחבר הכנסת שקבע את הדיון ליום החופשי שלי, כדי שאני אוכל להיות כאן סוף סוף.

<דורית חזן: אני גננת בפועל.

עודד פורר: אני ארשה להם לחשוב שלפי זה קבענו את הדיון.

<דורית חזן: אני רוצה להתייחס לכמה דברים עוד לפני שאני מביאה את הדברים שלי.

<דורית חזן: דיברה הגברת כאן על לוח החופשות במוסדות חינוך חרדיים ועל המסמך של הממ"מ.

<דורית חזן: כשאתם באים לעשות השוואה, חשוב שתהיה השוואה כוללת, גם לשעות העבודה שלנו.

<דורית חזן: לפני שהגעתי לכאן, הסתכלתי על לוח החופשות, וכשאני מסתכלת על לוח החופשות במדינת ישראל, של המגזר הציבורי והמגזר הפרטי, אני רואה שיש פער מאוד רציני, כי במגזר הפרטי יש פחות ימי חופשה להורים, לעומת המגזר הציבורי שם יש הרבה יותר ימי חופש.

<דורית חזן: ביחס אנחנו מצמצמים את זה בחצי.

<דורית חזן: לדוגמה, במהלך שנת הלימודים, 43 ימים למוסדות החינוך ו-26 ימים במגזר הציבורי.

<דורית חזן: צריך להתייחס לנתון הזה.

<דורית חזן: כשמדברים על העסקת גננות במוסד חרדי - בפניות אישיות אלי, ואני יודעת שזה טופל גם בבתי-המשפט, הגננות במוסדות האלה מועסקות בתת-תנאים, הייתי אומרת אפילו במצב של עבדות.

<דורית חזן: אני לא רוצה להתעסק בזה, אני רוצה שאתם תתעסקו בזה ותבדקו את זה לפני שאתם כל כך שמחים ומודים על ההעסקה החרדית.

עודד פורר: חשוב להבין, לכל המורים, המורות, הגננים והגננות שנמצאים כאן, אין מחלוקת לגבי תנאי ההעסקה גם של המורים והמורות וגם של הגננים והגננות וגם ברצון שלנו, של כל חברי הכנסת – וגם פה אני מרשה לעצמי לדבר בשם כולם – לשפר את התנאים האלה.

עודד פורר: אני חושב שאולי דווקא ברפורמה כזאת שנעשה זו אחת ההזדמנויות לשפר את התנאים.

עודד פורר: אבל כרגע באנו ללמוד לגבי נושא אחד, שהוא חלוקת הימים ואיזה חלוקה היא חלוקה נכונה.

עודד פורר: אם נגלוש לדיון בתנאי השכר, הוא דיון חשוב, אבל זה לא הדיון הזה.

עודד פורר: חשוב לי להתייחס דווקא לתנאים של ימי החופשה והחלוקה על פני שנת הלימודים.

עודד פורר: אני אשמח שתתייחסי לזה, בהנחה שלא משתנה מספר ימי החופש, אם להתחיל את שנת הלימודים ב-א' באלול נשמע לך טוב יותר או טוב פחות.

<דורית חזן: דיברנו על זה אין-ספור פעמים, יש לנו את זה במסמך התשתית, שאנחנו חושבות שהחופשה צריכה להיות גמישה.

<דורית חזן: זה מה שנאמר.

<דורית חזן: אם אנחנו עושים השוואה בין העולם למדינת ישראל, הבעייתיות האמיתית היא שאין גמישות בלוח החופשות ושלהורים בעולם יש יותר ימי חופש לעומת הורים במדינת ישראל.

<דורית חזן: כלומר, אם תהיה גמישות לפי לוח השנה העברי – והיתה ישיבה עוד בזמן המנכ"לית דלית שטאובר וכל הארגונים באו ואמרו שצריך לעשות התאמה ללוח החופשות העברי, הם אמרו: אנחנו לא רוצים לעשות את זה, כי אז אתם תקבלו משכורת 13 אחת לכמה שנים כשיש שני אדרים.

<דורית חזן: אז צריך שגם האוצר יתייחס לנושא הזה.

<דורית חזן: אני רוצה להמשיך לדברים שלנו.

<דורית חזן: כשאני מסתכלת על לוח החופשות של מדינת ישראל, כולם כאן בחדר מסכימים שמשרד החינוך, עובדי חינוך, בעיקר בגנים, צריכים את החופש.

<דורית חזן: אנחנו לא המצאנו את זה.

<דורית חזן: בכל העולם יש חופש גדול.

<דורית חזן: צריך לעשות התאמה, אבל לעשות התאמה שתהיה טובה.

<דורית חזן: לדוגמה, אני גננת עם תואר שני, 17 שנות ותק, עובדת שש שעות ביום לעומת גננת בשוודיה שעובדת ארבע שעות ביום, עם 35 ילדים בגן לעומת גננת בשוודיה שעובדת עם ארבעה ילדים בגן ויש לה תנאים הרבה יותר טובים.

<דורית חזן: הטלפון האישי שלה לא נמסר להורים, היא עובדת את הארבע שעות, ובתוך בית-הספר יש מייל של בית-הספר.

<דורית חזן: המוסדות הציבוריים מעניקים מוסדות משלימים כך שההורים יוצאים לעבודה ביתר קלות.

<דורית חזן: ההורים עצמם יודעים שהם הולכים לעבודה ומפקידים את הילדים שלהם במוסד שיש בו אנשי צוות מקצועיים.

איילת נחמיאס ורבין: את יודעת שבשוודיה ובמדינות סקנדינביה חופשת לידה של שנה בתשלום.

איילת נחמיאס ורבין: מה שאני מנסה לכוון ולומר - - -

<דורית חזן: לכן אני אומרת שאתם לא צריכים להשוות את שוודיה למדינת ישראל.

עודד פורר: דווקא במקרה הזה לא השווינו את שוודיה.

עודד פורר: אני מנסה לכוון ולומר ששם המשחק הוא איזון, משם שבעתיד הקרוב כנראה לא נהיה שוודיה.

עודד פורר: יש לנו משאבים שהולכים ומתרבים, תודה לאל, אבל בעתיד הקרוב לא נהיה שוודיה.

<דורית חזן: ולכן, אם אתם עושים את ההשוואה, ההשוואה צריכה להיות גם בעניין הזה ואז למצוא את המקום המאזן, כי שוודיה לא נהיה.

<דורית חזן: גננת במדינת ישראל לא מקבלת 20,000 שקל.

איילת נחמיאס ורבין: לצערי.

איילת נחמיאס ורבין: בלי ציניות.

<דורית חזן: החופש הגדול במדינת ישראל – לכולם נדמה שאנחנו בחופש 60 ימים.

<דורית חזן: אנחנו לא באמת בחופש 60 ימים.

<דורית חזן: אני אגלה לכם משהו, בחופש הגדול אני עובדת לפחות 14 יום, ואם אני מגיעה לעבודה ונפצעת או קורה לי משהו, אני לא מבוטחת.

<דורית חזן: אם נכיר בעובדה שגננות צריכות להכין את הגן במהלך 14 יום במהלך החופשה והם יקבלו בתמורה ימי חופש, ולא כמו שאני מבשרת לכם שאתמול חגגתי ברית לנכד שלי, פעם ראשונה, ונאלצתי להיעדר וללכת ולקחת יום מחלה.

עודד פורר: החדשות בוועדה הזאת הן שאת סבתא.

עודד פורר: בהקשר הזה, אני אשמח בהמשך לשמוע התייחסות גם של משרד החינוך וגם של הסתדרות המורים לגבי הביטוח של מורים שמגיעים במהלך החופשות כדי להכין, גם אם זה מיוזמתם, את הכיתה או את הגן.

עודד פורר: אין פה בכלל שאלה לגבי העניין שאתן אמורות להיות מבוטחות.

עודד פורר: זה נושא שמבחינת הוועדה – אני אומר את זה גם לנציגי האוצר שיושבים פה בשורה השנייה – הוא נושא שהוא Non-negotiable , זה לא משא ומתן.

עודד פורר: זה לא משא ומתן על הסכמי שכר.

עודד פורר: עובדים מבוטחים לאורך כל ימי עבודתם, בוודאי כשהם מגיעים למקום העבודה, גם אם זה בתקופת החופשים שלהם.

עודד פורר: רוני מרטן, בבקשה.

<רוני מרטן: אני מורה לשעבר.

<רוני מרטן: למדתי הוראה, גם אשתי למדה הוראה, הכרנו במכללה.

<רוני מרטן: שנינו היינו מאוד מוצלחים, גם בלימודים, כל הציונים היו מעל 90.

<רוני מרטן: התחלתי לעבוד במערכת החינוך והצלחתי עם התלמידים, ואהבתי את העבודה.

<רוני מרטן: גם אשתי היתה כך.

<רוני מרטן: עם הזמן הבנו שאנחנו לא יכולים יותר להיות במערכת הזאת.

<רוני מרטן: לא יכולתי יותר לסבול את זה שבתקופת החופשות, כשאני הולך למכולת אני צריך להרגיש רע עם זה, לפגוש את האנשים שעכשיו צריכים לעשות ג'גלינג ולהסתדר.

<רוני מרטן: המעמד הזה של המורה העצלן, שיש לו יותר חופשות מכולם, לא יכולתי יותר להכיל את זה.

<רוני מרטן: גם אני וגם אשתי עזבנו את ההוראה, אשתי הלכה לתחום הסיעוד ולי יש עסקים אחרים.

<רוני מרטן: אני רוצה לדבר אתכם על המעמד של המורה ועל ההשפעה של החופשות על מעמד המורים.

<רוני מרטן: באחד העסקים שלי יש מאפייה.

<רוני מרטן: אני מוכר מאפים בימי שישי.

<רוני מרטן: אם מישהו בא אלי באמצע השבוע ואומר לי שהוא רוצה מאפים שלי גם באמצע השבוע, הדבר הראשון שאני עושה זה להגיד תודה, כי אני מוחמא, כי אם הם רוצים יותר את מה שאני עושה, זה אומר שמה שאני עושה טוב.

<רוני מרטן: אני אוהב לעשות את מה שאני עושה, אז אני מוחמא.

<רוני מרטן: הדבר השני, אני נכנס למשא ומתן לראות כמה יעלה לפתוח את כל המאפייה וכו'.

<רוני מרטן: מי שלא חושב ככה, מי שמבקשים ממנו לעבוד עוד והדבר הראשון שהוא אומר זה לא, נקודה, אז הוא לא נמצא במקום העבודה הנכון.

<רוני מרטן: כשהייתי בעבודה המעשית במכללה, לימדו אותנו על מורה הקיץ ומורה החורף.

<רוני מרטן: אלה מורים ששניהם יכולים להיות מקצועיים, שיודעים לעבוד טוב עם התלמידים, אבל יש מורה הקיץ שהחורף הוא הכנה לקיץ והמטרה שלהם זה החופשות.

<רוני מרטן: הם יכולים לתת את העבודה, לעבוד כמו שצריך, אבל הם רוצים את החופשות.

<רוני מרטן: ויש את מורי החורף – הם רוצים את הרצף הלימודי, הם רוצים לקדם את התלמידים, הם רוצים לעבוד.

<רוני מרטן: כשמגיעים בתחילת שנה ורק מתחילים את השנה ואז שוב פעם חופש, הם לא אוהבים את זה.

<רוני מרטן: הם לא אוהבים את זה, כי הם לא יכולים לעשות את העבודה שלהם כמו שצריך.

עודד פורר: תהיה יותר ממוקד בדבריך.

עודד פורר: מה המסר שאתה רוצה להגיד לוועדה לסיכום?

<רוני מרטן: הרבה מאוד מורים עוזבים את המערכת.

<רוני מרטן: יש מורים שעוזבים את המערכת בתחילת דרכם ויש שעוזבים במהלך דרכם.

<רוני מרטן: יש המון מורים, השאלה איזה מורים אנחנו רוצים לעודד.

<רוני מרטן: אנחנו רוצים למשוך למערכת את מורי החורף או שרוצים למשוך למערכת את מורי הקיץ?

<רוני מרטן: את מי אנחנו רוצים לשמור בתוך המערכת?

<רוני מרטן: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, לגבי הטענה שצריך להשוות לעולם ולהוסיף ימי חופש לשאר המשק.

<רוני מרטן: זו טענה שבמחילה אני לא חושב שראויה למורים.

<רוני מרטן: כל המשק טועה – בתי-חולים, מוסדות היי-טק, מפעלים, כולם טועים ורק המורים יודעים איך צריך להתייחס לעובדים וכמה ימי חופש צריך.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: עינת גבריאלי, ועד הגנים, בבקשה.

<עינת גבריאלי: אני יושבת-ראש ועד הגנים בגבעתיים וגם בפורום של ועדי ההורים היישוביים.

<עינת גבריאלי: אני רוצה להגיד תודה על כינוס הישיבה הזאת, על כך שהנושא הזה עולה בכלל לדיון ציבורי ואיכשהו נפתח.

<עינת גבריאלי: בואו נדבר רגע איך נראית השנה בגני הילדים.

<עינת גבריאלי: יש את חופשת החגים סביב ספטמבר – התחלנו כמה ימים ויצאנו כבר לחופש ופגענו ברצף החינוכי ובהסתגלות של הילדים, בעיקר בגנים.

<עינת גבריאלי: גם במהלך השנה יש כמות גדולה של חופשים, כמו פורים.

<עינת גבריאלי: בשעה 12 ביום המסיבה הגן מסתיים, אלא אם כן יש צהרון ואז זה עד השעה שלוש.

<עינת גבריאלי: אין הורה שיכול לצאת בשעה הזאת ולקחת חופש, זה כבר חצי יום חופש.

<עינת גבריאלי: לא לקחתי בחשבון מסיבת סיום, ילדים חולים, חיסונים למיניהם.

<עינת גבריאלי: ילדי הגנים, בניגוד לילדים יותר גדולים, עד כיתה ג', לא יכולים להישאר לבד, הם חייבים שמישהו ישגיח עליהם.

<עינת גבריאלי: כרגע הפתרונות שמקבלים זה קייטנות, שלרוב אינן איכותיות, והמחירים שלהן אסטרונומיים.

<עינת גבריאלי: בעצם חולבים את ההורים.

<עינת גבריאלי: אנחנו חייבים למצוא פתרון בראש ובראשונה לגנים.

<עינת גבריאלי: מה שאני מבקשת פה זה שהוועדה תמצא פתרון, והפתרון הראשון ייקח בראש ובראשונה את ילדי הגנים, ושלא יהיה פתרון שמוציא את הגנים מהפוקוס.

<עינת גבריאלי: אנחנו צריכים את הפתרון הזה הכי הרבה, אין לנו פתרונות אחרים.

עודד פורר: אני אענה לך בהקשר הזה.

עודד פורר: בהמשך לדברים שאמרתי בתחילת הדיון לגבי העובדה שבית-הספר של החופש הגדול הוא חלק מהפתרון.

עודד פורר: אנחנו מתייחסים בראש ובראשונה לגני הילדים ובית-ספר יסודי.

עודד פורר: כמובן שאם יהיה איזשהו שינוי, אנחנו ננסה להתאים אותו כך שיהיה רצף, אם למשל תחילת שנת הלימודים תשתנה, היא תשתנה בכל מערכת החינוך.

עודד פורר: ארגון המורים לצורך העניין פחות נוגע לעניין מספר ימי החופש.

עודד פורר: אני חושב שעל זה אין עוררין, גם בקרב חברי הוועדה.

עודד פורר: אי אפשר להציג פתרון שנוגע רק לבתי-הספר.

עודד פורר: פתרון שיציעו משרדח החינוך והאוצר שנוגע רק לבתי-הספר, הוא לא פתרון, הוא אפילו לא חלק מהפתרון.

<עינת גבריאלי: אני חושבת שפתרון חייב להיות פתרון שמבוסס על הצוותים החינוכיים, כל עוד זה אפשרי.

<עינת גבריאלי: אני גם חושבת שצריך להגדיל את ימי החופשה להורים או פתרון מיטבי ומשלב.

<עינת גבריאלי: לא לקחת מפה ומפה, אלא למצוא משהו לכולם.

<עינת גבריאלי: תודה.

עודד פורר: יערה ישורון, בבקשה.

<יערה ישורון: אנחנו כבר תשע שנים בסיפור הזה.

<יערה ישורון: בהתחלה היינו ההורים היחידים, אז זה מאוד כייף לראות את הנוכחות הזאת ביום שהכנסת לא עובדת.

<יערה ישורון: זה באמת כייף.

<יערה ישורון: שני עניינים ספציפיים – שמענו כאן כל הזמן את השאלה אם שואלים על היסודי או על העל-יסודי.

<יערה ישורון: יש הפרדה בלוח החופשות בין הגילאים השונים, דבר שהוא מאוד הגיוני.

<יערה ישורון: לעשות לוח חופשות זהה לילד בן 3 ולילד בן 18, זה מוזר.

<יערה ישורון: זה שאנחנו רגילים לזה במשך מאה השנים האחרונות, זה דבר נחמד, אבל הגיע הזמן לשנות את זה.

<יערה ישורון: ילדים בגן, עם כל הכבוד, לא זקוקים לחודשיים חופש.

<יערה ישורון: גם בחופש הגדול הם צריכים להישאר במסגרת שלהם, זה לא מפריע להם למלא חול בנעליים ולבדוק אחרי זה את השיער.

<יערה ישורון: סבבה.

<יערה ישורון: לכן צריך להפריד לפי הצרכים של הילדים ואז להתייחס לצרכים החינוכיים של כל שכבת גיל.

<יערה ישורון: צרכים חינוכיים של ילדים בני שלוש שמכניסים אותם ביום שישי למערכת, זה מאוד מאוד קשה.

<יערה ישורון: אחר שישי-שבת, אחרי זה עוד יומיים.

<יערה ישורון: לילדים בני 15 זה דווקא נחמד להגיע לארבע שעות ביום שישי, לפגוש את החבר'ה וכו'.

<יערה ישורון: יש הבדלים וחייבים להתייחס לזה אחת ולתמיד.

<יערה ישורון: הנקודה השנייה, זה הדבר המדהים הזה שאנחנו נורא נורא רגילים לחשוב שזה למעשה המגזר היחיד – אני חושבת, אפשר לנסות לחשוב על זה שוב, אני לא מצאתי – שבו המערכת עובדת לפי ההסכמים הקיבוציים עם העובדים.

<יערה ישורון: זה לא עובד במערכת הבריאות, זה לא עובד במערכת התחבורה, אין דבר כזה, אין לזה אח ורע.

<יערה ישורון: זה ממש לא הגיוני שמערכת החינוך – אנחנו מדברים על חינוך - -

<קריאה: הזנב מכשכש בכלב.

<יערה ישורון: - - מערכת החינוך צריכה לעבוד לפי התנאים הפדגוגיים ולפי הצרכים של מערכת החינוך.

<יערה ישורון: מה עושים בתוך הדבר הזה, מי עובד מתי – אחלה, בואו נשנה את הדבר הזה.

<יערה ישורון: בואו נפריד בין הדברים הבלתי הקשורים האלה ואז כל הדיון הזה ממילא יהיה הרבה יותר נוח ונחמד לכולם.

<יערה ישורון: ברור שמורים וגננות צריכים זמנים מאווררים ולא צריך לקחת יום מחלה בשביל ברית של הנכד.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: רות לוי, חטיבת חינוך הסתדרות המעו"ף.

<רות לוי: אני ראש חטיבת חינוך בהסתדרות המעו"ף ואני מייצגת את תומכי החינוך, כל אלה שעובדים אתכם, מסייעים לכם, זה הסייעות שלכם גם בבתי-הספר וגם בגנים, גם בחינוך הרגיל וגם בחינוך המיוחד, אבות הבית, מזכירות בתי-הספר, הספרנים בבתי-הספר, מלווי ההסעות, ואם שכחתי מישהו אז איתו הסליחה.

<רות לוי: הסתכלתי על השכר של גננת וקצת קינאתי.

<רות לוי: קחו סייעת שעובדת 15 שנה, לא שש שעות ביום אלא שמונה שעות וחצי, לא 60 ימי חופש אלא 22 ימי חופש, והשכר שלה ברוטו – לא הנטו - - -

עודד פורר: מה קורה עם הסייעת בקיץ?

<רות לוי: השכר שלה הוא 7,500 ברוטו.

<רות לוי: בקיץ – רק בקיץ הן יכולות לקבל את החופש שלהן, שזה 22 ימי חופש.

<רות לוי: הן מגיעות שמונה ימים לפני תחילת השנה, כדי לעשות היערכות.

<רות לוי: אחרי שצבעו את הגן וכו', הן מגיעות לעבוד יחד עם הגננת.

<רות לוי: יש מקומות שיש בהם קייטנות ואז הן מועסקות בקייטנות.

עודד פורר: ואם אין קייטנה?

עודד פורר: אני מעריך שבחודש יולי יש 22 ימי עבודה.

<רות לוי: יש להן שבוע אחד שהן יכולות ללכת להשתלמות מקצועית, ואת זה אפשר לעשות אך ורק בקיץ.

<רות לוי: יש לנו גם לחרדים וגם לחילונים.

<רות לוי: זו השתלמות מקצועית במסגרת סמינר חינוכי.

<קריאה: אבל זה שונה מרשות לרשות.

<רות לוי: ישנן רשויות שמעסיקות אותן בקייטנות וישנן רשויות שלא מעסיקות אותן בקייטנות, אלא בתפקידים אחרים.

עודד פורר: אוקיי, הן עובדות.

עודד פורר: כמה ימים בשבוע הן עובדות?

<רות לוי: הן עובדות 42 שעות בשבוע, משבע וחצי בבוקר.

<רות לוי: צריך לומר שאני לא מדברת רק על הסייעות - - -

עודד פורר: יש גם את המזכירות בבתי-הספר.

<רות לוי: יש אבות בית שהעבודה שלהם תוכפל, עובדי הניקיון בבתי-הספר, ומה עם מלווי ההסעות.

עודד פורר: מה עושים עובדי הניקיון בחודש יולי?

<רות לוי: מכיוון שצובעים את בית-הספר ועושים שיפוץ שם, יש להם עבודה מאוד מאוד קשה.

עודד פורר: בסדר, אז הם ימשיכו לעבוד.

<רות לוי: אבל עכשיו יש להם עבודה כפולה.

עודד פורר: אם עובד ניקיון עובד משמונה עד אחת או משמונה עד שלוש, ועכשיו בחודש יולי משמונה עד שלוש הוא מנקה אחרי הצבעים ולא אחרי הילדים - - -

<רות לוי: עכשיו הוא צריך גם וגם.

עודד פורר: לא, לא יהיו צבעים וילדים ביחד.

עודד פורר: זה לא יקרה ביחד.

<רות לוי: אני מבקשת לא לשכוח אותנו.

<רות לוי: לא, לא נשכח אותם.

<רות לוי: מטריד אותי שתהיה להם עבודה רבה יותר.

עודד פורר: לא נשכח אף אחד, בוודאי לא את המגזר הזה.

עודד פורר: אני אגיד יותר מזה, גם לא יהיה מצב שבו שני הדברים יקרו ביחד.

עודד פורר: דיברתי גם עם נציגת השלטון המקומי, היא התנצלה שהיא לא יכולה להגיע לפה היום.

עודד פורר: אם יזוז החופש הגדול ומספר הימים לא ישתנה, אז הם לא יעבדו יותר קשה.

עודד פורר: הם פשוט יעבדו בימים אחרים.

עודד פורר: אם החופש הגדול יקוצר קצת, אני יודע וגם בשלטון המקומי יודעים שהשיפוץ לא מתחיל ב-1 ביולי ומסתיים ב-30 באוגוסט.

<רות לוי: גם הם יוצאים לחופש.

עודד פורר: חלק מהעניין הוא לפתור גם את סוגיית החופשים, כדי לאפשר גם את החופשים במהלך שנת הלימודים.

עודד פורר: אני מבטיח לך שהם לא ישכחו.

עודד פורר: אני מבטיח לך והבטחתי את זה - - -

<רות לוי: אבל אני נמצאת פה כדי לעמוד על הדברים.

עודד פורר: בסדר גמור.

עודד פורר: הבטחתי את זה גם בדיון הקודם.

עודד פורר: יש מורות שהגיעו עצמאית ולא דרך הסתדרות המורים.

עודד פורר: מייה מושקוביץ שיש, בבקשה.

<מייה מושקוביץ שיש: שלום לכולם, אני רכזת אזרחות, מורה לאזרחות ומחנכת.

<מייה מושקוביץ שיש: יחד איתי נמצאת שירי, חברה שלי, שהיא רכזת חינוך מיוחד.

עודד פורר: מאיזו עיר באתם?

<מייה מושקוביץ שיש: מצור הדסה, ליד ירושלים.

<מייה מושקוביץ שיש: אני, באופן אישי, מכירה את שני צדי המתרס.

<מייה מושקוביץ שיש: לפני שעשיתי הסבה להוראה הייתי אימא שעבדה בסוכנות היהודית כמנהלת לשכה, וגם לי – כמו כולם במשק – היו 12 ימי חופשה, אז אני יודעת איך מתמודדים עם זה.

<מייה מושקוביץ שיש: לצערי, ממה שאני שומעת פה, גם ממורים לשעבר, מאוד מאוד כואב לי שאני רואה את הזלזול הניכר פה – הזנב מכשכש בכלב, מי שרוצה את החופשות לא צריך להיות במערכת - - -

עודד פורר: תתייחסי לעניין.

<מייה מושקוביץ שיש: לא, זה העניין.

<מייה מושקוביץ שיש: הדיון הזה, עם כל זה שמברכים אותו פה, בעיני הוא מאוד פוגע במעמד של עובדי ההוראה.

<מייה מושקוביץ שיש: הוא מזלזל, הוא לא מחובר לשטח, לעבודה האינטנסיבית שאנחנו עושים.

<מייה מושקוביץ שיש: כשמדברת פה רות, מהחינוך החרדי - - -

עודד פורר: תתייחסי לעניין ולא לרמה האישית.

<מייה מושקוביץ שיש: אבל זה קשור, הכל בהכל.

<מייה מושקוביץ שיש: אני מבקשת לסיים.

<מייה מושקוביץ שיש: אני רוצה לומר שכשמתייחסים למערכת החינוך החרדי, ואמרתי קודם בהתפרצות מדם לבי, זה לא נכון למערכת החינוך הממלכתית.

<מייה מושקוביץ שיש: זה לא נכון לזה שהיום יש בגרות בתנ"ך ויש עוד בגרויות לתוך יולי.

עודד פורר: בבתי-הספר היסודיים הפסיקו את הבגרויות מזמן.

<מייה מושקוביץ שיש: אנחנו צריכים לעשות הפרדה, ועם זה אני מסכימה, בין היסודי לבין חטיבות הביניים והתיכון.

עודד פורר: זה נאמר גם בדיון הקודם וגם בדיון הזה.

עודד פורר: אני אמרתי את זה לפחות פעמיים בדיון הזה.

<מייה מושקוביץ שיש: בדיון הקודם לא הייתי כי לימדתי באותו יום.

<מייה מושקוביץ שיש: אני חוזרת שוב, כי בדיון הקודם שלחתי ליהודית - - -

עודד פורר: אז אני חוזר בפעם השלישית: יש הפרדה בין היסודי לחטיבה העליונה.

<מייה מושקוביץ שיש: אוקיי, אז בואו נתייחס לכמה דברים עניינים, כי זה נורא נורא חשוב.

<מייה מושקוביץ שיש: ועדה כזאת - יש פה את אבי, ממשרד האוצר - צריכה להיות ועדה שמשרד האוצר צריך לספק פתרונות, אתם מדברים הרבה במונחים כלכליים, איך לתת את המענה הזה להורים, לעובדי המשק, כי יש פערים שהם לא ריאליים.

<מייה מושקוביץ שיש: אם יובל דיבר על המינימום של עשרה ימים ב-2012 – אנחנו מכירים את המסמכים האלה, כי עשינו את העבודה אל מול מינימום של 20 ימי חופשה – יש פה פערים שצריך להתייחס אליהם בראש ובראשונה.

<מייה מושקוביץ שיש: ממוצע ימי הלימוד לפי הדוח של ה-OECD הוא 220 ימי לימוד במדינת ישראל.

<מייה מושקוביץ שיש: לפעמים זה פחות, 218 או 219, אבל למרות זה במדינות ה-OECD ממוצע ימי הלימוד הוא 194.

<מייה מושקוביץ שיש: עדיין יש פה פערים שהם לא כל כך גדולים ועדיין צריך לתת לזה מענה.

<מייה מושקוביץ שיש: מדינות כמו שוודיה – קודם ציינו חמש מדינות שיש בהם פחות משמונה שבועות חופשה – יש בקיץ חודשיים חופשה עונתית, עשרה ימים בפסחא, שלושה שבועות בחג המולד.

עודד פורר: איפה?

<מייה מושקוביץ שיש: בשוודיה.

<מייה מושקוביץ שיש: בניו-יורק יש, לא חסר.

עודד פורר: שמעת מה אמרה חברת הכנסת נחמיאס.

<מייה מושקוביץ שיש: נכון, אנחנו לא נהיה שוודיה, אבל צריך למצוא את האיזון הזה, וזו לא הדרך.

עודד פורר: מה הדרך למצוא את האיזון?

עודד פורר: לשיטתך, המצב כרגע מאוזן?

<מייה מושקוביץ שיש: לא מאוזן, כי במשק יש פגיעה בהורים.

<שירי אמיר: מה שחורה זה שאפילו פעם אחת בדיון הזה לא הוזכר עניין הגדלת ימי החופשה להורים.

<שירי אמיר: כל הזמן מדברים רק על החופשה של המורים.

<שירי אמיר: זה חלק מהאיזון.

<שירי אמיר: עוד דבר, הפכנו להיות סוג של מחנות – הורים נגד מורים.

<שירי אמיר: כולנו באותו צד.

עודד פורר: ממש לא.

<שירי אמיר: אבל זה מה שקורה בשטח.

<שירי אמיר: כל האמירות האלה שמורים הם פרזיטים - -

עודד פורר: לא נאמר בוועדה.

<שירי אמיר: - - אבל שוכחים שעד אמצע יולי ומאמצע אוגוסט אנחנו עובדות, מכינות את השטח לשנה הבאה.

<שירי אמיר: לא נוכל לעשות את זה אם יהיו תלמידים בבית-הספר.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה.

<מייה מושקוביץ שיש: זו התדמית הציבורית כלפינו.

עודד פורר: אני חושב שהדרך שבה אתן מנהלות את המאבק הלגיטימי שלכן לגבי שמירת הסטטוס קוו בעניין ימי החופשה, אינה הדרך הנכונה.

עודד פורר: כמות הנאצות שאני קיבלתי ממורים ומורות בכל מיני ערוצים מראה איזו התייחסות עניינית יש לחלקם.

עודד פורר: מהצד השני, קיבלתי המון פניות רציניות, משמעותיות, גם של ארגון הגננות שפנו ואמרו: לנו יש הצעה כזאת או אחרת.

עודד פורר: דיברה פה מארגון הגננות, היא לא מסכימה איתי על 90% מהרצונות שלי בהקשר הזה, אבל היא באה עם הצעה שאומרת: כן, צריך לעשות איזון אחר.

עודד פורר: זה מה שאני מצפה מהמורים.

עודד פורר: זה מה שאני מצפה מהמורים, ולקפוץ ולצאת בצורה כזאת שהופכת את המאבק למאבק אישי - - -

<קריאה: זה לא מאבק אישי.

עודד פורר: הנה, אני אומר לכם, ברמה האישית, אשתי עושה הסבה להוראה.

עודד פורר: מה שאשתי קיבלה בחדר המורים ביום שהיא הגיעה, כשפורסם על הרצון הזה, זו בושה וחרפה למערכת ההוראה בישראל.

עודד פורר: איך שהתנהגו מורות בבית הספר – המורות האלה שפנו אליה לא ראויות לעמוד מול כיתה עם ילדים.

עודד פורר: אני אומר לכם את זה ברמה הכי אישית.

עודד פורר: בהקשר הזה, אני אומר לכם, תבואו ותעבירו לוועדה – גם אמרתי לך את זה, את פנית אלי במייל – וכל הצעה שלכם שהיא נכונה לגבי איזון, תישקל ותישקל בכל כובד הראש המתחייב.

עודד פורר: לגבי הגדלת מספר ימי החופשה במשק לציבור השכירים – אגב, הכנסת הזאת העלתה את מספר ימי החופשה מעשרה לשנים-עשר.

עודד פורר: היא לא הורידה מ-76 ל-74 את ימי החופש של המורים, כדי לסגור את זה בתנועת מלקחיים.

עודד פורר: תזכרו עוד ציבור – יש 150,000 מורים ומורות, מכובדים ומכובדות ככל שיהיו, ויש גם חצי מיליון עצמאים במדינת ישראל.

עודד פורר: חצי מיליון עצמאים אין להם לא יום ולא יומיים של חופש ולא יום ולא יומיים של מחלה.

עודד פורר: בכל פעם שאנחנו מוסיפים יום חופש במשק, הם אלה שמשלמים את יום החופש הזה מכיסם.

עודד פורר: אם יש להם עובד או שניים – אגב, לעתים העובדים האלה מרוויחים יותר מהעצמאים עצמם.

עודד פורר: לכן צריך לקחת את כל הפרמטרים האלה בחשבון.

עודד פורר: כמו שאמרתי בתחילת הדרך, בסיפור הזה כולם יצטרכו לתת את חלקם – האוצר יצטרך לתת את חלקו.

עודד פורר: הוא לא אוהב את זה, אבל הוא יצטרך לתת את חלקו גם ברמה של תוספות שכר בחלק מהמקרים; המורים והמורות יצטרכו לתת את חלקם בקצת פחות ימי חופש; ההורים והציבור של העצמאים יצטרכו לתת את חלקם גם במקום אחר.

עודד פורר: וגם בסידור אחר של ימי החופש, לעתים על אותה עוגה אנחנו יכולים ליצור מציאות הרבה יותר מאוזנת.

<מייה מושקוביץ שיש: שיישארו אותם ימי חופשה ויפרסו אחרת.

<מייה מושקוביץ שיש: כשחושבים על חופשה גמישה וימי בחירה, אנחנו יכולות לומר מהניסיון האישי שלנו - אפילו המנהלת שלנו שאלה איך היא תדאג למילויי המקום האלה – ואני, כמורה שמגישה לבגרות, שאם אני יודעת שיש עכשיו חופשה, איזשהו דיל חלומי ללונדון, ועדיין אני צריכה ללמד את התלמידים שלי, זה יהיה התיעדוף שלי, כי הם במקום הראשון ולכן זה לא ריאלי.

עודד פורר: אם יש לך חתונה לילד?

<מייה מושקוביץ שיש: אני יכולה להגיד לך מה עשיתי השנה, כשגם אחי וגם אחותי התחתנו.

<מייה מושקוביץ שיש: אני לקחתי ימי מחלה.

עודד פורר: זה לא איסרו חג, זה ישראבלוף.

<מייה מושקוביץ שיש: נכון, אבל זה לא ריאלי וצריך להיערך לזה.

עודד פורר: צריך למצוא את הפתרונות.

<מייה מושקוביץ שיש: נאמר גם על-ידי אחרים, אבל גם אנחנו חשבנו על זה והרגשנו את זה, בטח ובטח בעל-יסודי – המענה הקיים של בית-ספר של החופש הגדול בעינינו חייב להיות מורחב עד לכיתה ו'; יש את תנועות הנוער – לצורך העניין, תנועת הצופים יוצאת למחנה קיץ ואפשר לרתום אותם למאמץ הזה; חשוב וכדאי גם לתת לסטודנטים להוראה, אם זה ליסודי ולגננות, מעין פרקטיקום כזה, איזושהי התנסות בקיץ; תלמידים שעושים מחויבות אישית, שעות של התנדבות בקהילה; אפשר לחשוב על תוכנית שהיא אחרת.

<מייה מושקוביץ שיש: דיברו כאן על הסכמים קיבוציים.

<מייה מושקוביץ שיש: יש הסכמים קיבוציים, יכול להיות שהם לא חשופים.

<מייה מושקוביץ שיש: אני לא מכירה את זה, כי לי אין פה את הארגון שלי שמייצג אותי.

<מייה מושקוביץ שיש: אין לי שר חינוך שדואג לתנאים שלי כעובד הוראה.

<מייה מושקוביץ שיש: מתחילת השנה אנחנו במאבק על השכר שלנו.

<מייה מושקוביץ שיש: אני רוצה משפט אחרון - - -

עודד פורר: רשות הדיבור שלך הסתיימה.

עודד פורר: היית במשפט אחרון כבר כמה וכמה משפטים.

עודד פורר: תודה.

<מייה מושקוביץ שיש: התדמית שלנו חייבת להשתנות.

<מייה מושקוביץ שיש: מתייחסים אלינו בזלזול - - -

עודד פורר: גברתי, תצאי בבקשה מהאולם.

עודד פורר: גברת מינה גנם, ממשרד התיירות, הדיון הבא ייוחד לעניינים הכלכליים, כולל מצגת של משרד התיירות.

עודד פורר: אם את רוצה להגיד שניים או שלושה משפטים בהקשר של חשיבות פריסת ימי החופש, זה הזמן.

<מינה גנם: למה משרד התיירות פה?

<מינה גנם: כי התיירות חשובה גם לאיכות החיים, להקניית ערכים, לכלכלה.

<מינה גנם: ההתייחסות הזאת, שאולי האיזון, פיזור ימי החופשה באופן יותר מאוזן במשך השנה יביא לאפשרויות יותר מגוונות לאנשים לצאת לחופשה.

<מינה גנם: זה מה שאנחנו רוצים – אנחנו רוצים להגדיל את האפשרויות.

<מינה גנם: כשימים בודדים באמצע השבוע יתחברו לסוף שבוע, זה מאפשר למשפחות לצאת לטיול בארץ.

<מינה גנם: אנחנו רוצים להשפיע, גם באמצעות מערכת ימי החופשה, על הפיזור העונתי של התיירות בישראל.

עודד פורר: באמצעות גשרים וכו'?

<מינה גנם: כן.

<קריאה: ואז המחירים יהיו בהתאם.

עודד פורר: אנחנו נתייחס לזה בדיון הבא.

עודד פורר: מאיר אסרף, הסתדרות המורים.

<מאיר אסרף: אחרי הדיון האחרון גברת יפה בן דוד שוחחה עם שר החינוך מר נפתלי בנט.

<מאיר אסרף: לאחר השיחה הזאת שר החינוך הודיע שהפתרון שמקובל עליו אינו פתרון שנוגע לשינוי תנאי העבודה של עובדי ההוראה, אלא פתרון של הרחבת המענה במסגרת בית-הספר של החופש הגדול.

<מאיר אסרף: לכן כל מי שתוהה מה עמדת משרד החינוך, אזי עמדת החינוך היא שאין לשנות את תנאי העבודה של עובדי ההוראה.

עודד פורר: תגיד את עמדת הסתדרות המורים ולא את עמדת משרד החינוך.

<מאיר אסרף: הסתדרות המורים מתנגדת לשינוי של תנאי העבודה של עובדי ההוראה.

<מאיר אסרף: אנחנו לא מסכימים - - -

עודד פורר: יש לנו כותרת.

<מאיר אסרף: אני לא עוסק בכותרות.

עודד פורר: זה בצחוק.

עודד פורר: אפשר גם בחיוך.

עודד פורר: אתם לא מסכימים גם לפריסה אחרת של הימים?

<מאיר אסרף: אנחנו לא מסכימים לשינוי שנעשה באופן הזה.

<מאיר אסרף: העובדה שיש מצוקה של הורים שמביעים כאן בוועדה, אנחנו שומעים, מקשיבים, אנחנו לא אטומים לנושא הזה.

<מאיר אסרף: הפתרון לא נמצא אצלנו.

<מאיר אסרף: גם בנייר של הממ"מ וגם בנתוני ה-OECD שבדקנו עולה שעובדי ההוראה במערכת החינוך בישראל עובדים קשה יותר, מקבלים שכר נמוך יותר ומספר ימי הלימוד רבים ממרבית מדינות ה-OECD.

<מאיר אסרף: לא אני אמרתי את זה, גם נציגי משרד האוצר אמרו את זה וגם הממ"מ במסקנות שלו גילה את זה.

<מאיר אסרף: לכן הדיון לא אמור להיות נסוב סביב תנאי העבודה של עובדי ההוראה.

<מאיר אסרף: אני גם מניח שחברי הכנסת הנכבדים לא מעוניינים לפגוע בתנאי העבודה של עובדי ההוראה, אלא למצוא פתרון לבעיה.

<מאיר אסרף: תודה רבה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רק אומר בהקשר הזה – המסר שלי להסתדרות המורים וגם לארגון המורים: לכשיהיו הצעות כאלה או אחרות שיעלו, אני מציע לכם להיות גם עם ראש פתוח, לב פתוח ונפש חפצה, מהסיבה הפשוטה: אם – ואני מקווה שלא יהיה – יידרש מאבק סביב העניין הזה, אתם עלולים, וזה קרה לחלק מארגוני העובדים, למצוא את עצמכם בלי ציבור.

עודד פורר: יש 150,000 מורות ומורים, מכובדים ומכובדות ככל שיהיו, אבל יש ציבור נוסף במדינת ישראל, ונצטרך למצוא את האיזון הזה.

עודד פורר: אני אומר לכם שוב, אני מצפה למצוא את האיזון הזה יחד, בחשיבה פתוחה וברצון להגיע לאיזשהן הסכמות.

עודד פורר: אני גם שליח שלכם וחלק מהאינטרסים שלכם הם גם האינטרסים שלנו, גם בהקשר של תנאי ההוראה האחרים, כי תנאי הוראה זה לא רק ימי החופשה.

עודד פורר: ארגון המורים, בבקשה.

<משה אוחיון: אני חבר הנהלת ארגון המורים העל-יסודיים.

<משה אוחיון: אני אדבר בכותרות.

<משה אוחיון: עושה לי רושם – זה הרושם שלי, לא הייתי בדיון הקודם – שהדיון בעיקרו, לפחות לפי רוב הדוברים, הוא טכני או פופוליסטי או שניהם ביחד, וזה חבל לי.

<משה אוחיון: מה שלא עולה כאן, בעיני – אני שמח, וציינת את זה יותר מפעם אחת, שיש הבחנה ברורה בין החינוך היסודי לבין העל-יסודי, וזה מתקשר למה שאני חושב שצריך להיות יותר חשוב בדיון הזה, וזה הנושא של האפקטיביות של הלמידה בימים כאלה או אחרים.

עודד פורר: הנה, התייחסתי לחודש אלול.

עודד פורר: מה עמדתכם בשאלה אם להתחיל את שנת הלימודים בחודש אלול, מבלי לפגוע בהיקף ימי החופש?

<משה אוחיון: אני לא יכול בשום פנים ואופן להשוות את החינוך הממלכתי הרגיל עם החינוך החרדי, או כפי שהוצג פה.

<משה אוחיון: אני בטוח שאף אחד מחברי הכנסת לא יבוא וגם לא ינסו לשנות בחקיקה את ימי החופשה של החינוך החרדי.

<משה אוחיון: אני מניח שבזה אף אחד לא ייגע, אבל קל יותר לדבר על החינוך הממלכתי הרגיל.

<משה אוחיון: כמובן שיש מקום לאיזונים, העניין הוא כמה זה מעשי.

<משה אוחיון: מה שנאמר פה לגבי גמישות של חופשות, זה לא מעשי.

עודד פורר: הנושא שעומד על סדר היום בהקשר הזה הוא חופשת הקיץ וחגי תשרי כמובן והקשר ביניהם.

עודד פורר: למשל הוצגה פה העובדה שבחלק מבתי-הספר במגזר החרדי מתחילים את שנת הלימודים ב-א' באלול.

עודד פורר: כמובן שזה אומר שיוצאים לחופש – בהנחה שלא משתנים ימי החופשה.

עודד פורר: אני לא אומר שזו תהיה ההמלצה – ומזיזים את החופש הגדול והוא יהיה למשל תמוז ואב ושנת הלימודים תתחיל ב-א' באלול, מה שייתן רצף חינוכי מ-א' באלול ועד א' בתשרי.

עודד פורר: הסתדרות המורים אמרה: מבחינתנו כל שינוי כזה זה שינוי בתנאי העבודה.

עודד פורר: האם גם מבחינתכם?

<משה אוחיון: א', זה שינוי בתנאי העבודה.

<משה אוחיון: זה ברור.

עודד פורר: אז אתם מסתכלים על זה כמשא-ומתן לנסות לתפוס עוד איזה משהו.

עודד פורר: לנו אומרים: מה שמעניין אתכם זה בייביסיטר.

עודד פורר: אתם באתם לפה בלי לדבר מילה אחת על הפדגוגיה.

עודד פורר: הייתי מצפה מארגון המורים לבוא ולהגיד שזה אינטרס פדגוגי שיתחילו ללמוד ב-א' באלול ושיהיה חודש לימודים עד ראש השנה, ולא הפוך.

<משה אוחיון: בהחלט.

<משה אוחיון: אם העניין הוא פדגוגי, אז קודם כל הוא מקצועי והפורום שצריך לדון בזה ולטפל בזה הוא פדגוגי-מקצועי.

<משה אוחיון: צריך לבוא ולראות את בית-הספר מבפנים בחודש אלול – שהוא שיא הקיץ – ומה קורה שם.

<משה אוחיון: לפחות בבית-הספר העל-יסודי, אני פחות מכיר מה קורה בגן הילדים ובבית-ספר יסודי.

<משה אוחיון: בעל-יסודי – תבואו לראות מבפנים מה קורה.

<משה אוחיון: לא בתחילת אוגוסט או באמצע אוגוסט, אלא בסוף יוני או בתחילת יוני.

<משה אוחיון: אם זה דיון פדגוגי, אני לא בטוח שזה הפורום.

עודד פורר: לא הבנתי מה קורה שם, אבל בסדר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני עובר לחלק השני של הדיון, לנושא החינוך המיוחד.

עודד פורר: אני מבקש שוב מהממ"מ לתת סקירה קצרה על העניין הזה.

<אתי וייסבלאי: אני אציג כמה נתונים בסיסיים על הנושא של החופשות בחינוך המיוחד.

<אתי וייסבלאי: הדברים מבוססים על מסמך שכתבתי בשנת 2015 שמופיע באתר הממ"מ.

<אתי וייסבלאי: לפני כשנה משרד החינוך הודיע על שינויים בנושא הזה ואני אציג אותם בקצרה.

<אתי וייסבלאי: נציגי משרד החינוך שנמצאים כאן יוכלו להרחיב.

<אתי וייסבלאי: בשנת הלימודים הקודמת, תשע"ו, היו כ-214,000 תלמידי חינוך מיוחד, מתוך כ-85,000 תלמידים במסגרות חינוך מיוחד וכ-130,000 תלמידי חינוך מיוחד שמשולבים בחינוך הרגיל.

<אתי וייסבלאי: בכל הנוגע לתלמידים משולבים, כ-60% מהתלמידים של החינוך המיוחד לומדים לפי לוח החינוך הרגיל של משרד החינוך ויש בעיה של השתלבות בקייטנות, אבל זה פחות הנושא.

<אתי וייסבלאי: לגבי החופשות של החינוך המיוחד – הנושא הזה מוסדר בחוזר מנכ"ל של משרד החינוך משנת 2004, נוהל הפעלת תוכניות החופשות בחינוך המיוחד.

<אתי וייסבלאי: זה קובע חופשות שונות לתלמידים במסגרות ועם לקויות שונות.

<אתי וייסבלאי: אנחנו מדברים פה על 85,000 תלמידים במסגרות חינוך מיוחד, כ-40% מתוכם תלמידים שסובלים מלקויות שכיחות יותר, כמו לקויות למידה, הפרעות התנהגות ועוד, והם לומדים בכיתות חינוך מיוחד במסגרות הרגילות והם לא זכאים בכלל להארכת שנת הלימודים.

<אתי וייסבלאי: היתר, כ-50,000 תלמידים, זכאים להארכה שהמשך שלה תלוי במסגרת וגם בסוג הלקות שלהם.

<אתי וייסבלאי: רובם, כ-30,000 תלמידים שסובלים מלקויות יותר שכיחות, כמו הפרעות התנהגות, לקויות למידה, ולומדים במסגרות חינוך מיוחד והם זכאים להארכת הלימודים עד ה-30 ביולי.

<אתי וייסבלאי: כ-20,000 תלמידים נוספים, שסובלים מלקויות - -

<רויטל לן כהן: הם לא סובלים, יש להם.

<אתי וייסבלאי: - - שיש להם לקויות שכיחות פחות, דוגמת נכויות פיזיות קשות, שיתוק מוחין, תלמידים סיעודיים, אוטיזם, הפרעות נפשיות קשות, זכאים להארכת שנת הלימודים עד ה-15 באוגוסט ללא קשר למסגרת שבה הם לומדים.

<אתי וייסבלאי: בתוך הקבוצה הזאת יש 2,000 תלמידים שלוקים בעיוורון או בחרשות, כבדי שמיעה וליקויי ראייה, שעד השנה האחרונה לא היו זכאים ללימודים בחופשות בית-הספר, והשנה הודיע משרד החינוך על שינוי בנושא הזה.

<רויטל לן כהן: אגב, זה לא נכון, הם היו זכאים גם קודם.

<רויטל לן כהן: זו פיקציה של משרד החינוך.

עודד פורר: עוד פעם, מה היה המשפט האחרון?

עודד פורר: עד השנה הם לא היו זכאים ל- - -

<אתי וייסבלאי: ללימודים גם בחופשות של מערכת החינוך במהלך השנה.

<אתי וייסבלאי: בשנה הקודמת משרד החינוך הודיע בישיבת ועדת החינוך שהם יהיו זכאים ללמוד עד ה-15 באוגוסט כמו תמיד והוסיפו להם לימודים בזמן חופשות בתי -הספר בתוך השנה.

עודד פורר: חופשת הקיץ לא השתנתה, החופשים במהלך השנה השתנו.

<רויטל לן כהן: בגלל זה אמרתי שזו פיקציה שהמשרד עשה.

<אתי וייסבלאי: אוכלוסיה נוספת שהמשרד הודיע על שינוי בנוגע אליה היא כ-2,500 תלמידים שלוקים בפיגור קל ולומדים במסגרות חינוך מיוחד.

<רויטל לן כהן: לא אומרים פיגור, זה חוק שעבר בכנסת.

<רויטל לן כהן: יש להם מוגבלות שכלית.

<רויטל לן כהן: אני ממש מבקשת להקפיד על זה, אלה הילדים שלנו.

עודד פורר: קיבלנו את ההערה.

<יובל וורגן: המסמך הוא מ-2015.

עודד פורר: ההערה נכונה, התקבלה ונרשמה.

<אתי וייסבלאי: למיטב ידיעתי, בנהלים של משרד החינוך עדיין משתמשים במונח הזה.

עודד פורר: אז כדאי שמשרד החינוך יעדכן את נהליו.

<קריאה: אני מבקשת לא לדבר בשם משרד החינוך.

<אתי וייסבלאי: אני קוראת מתוך חוזר מנכ"ל.

<אתי וייסבלאי: 2,500 ילדים שיש להם מוגבלות שכלית קלה ולומדים במסגרות חינוך מיוחד, על-פי הודעה של משרד החינוך מאוגוסט 2016, השנה הם אמורים להיות זכאים להארכת שנת הלימודים עד אמצע אוגוסט.

עודד פורר: תודה לאתי ממרכז המחקר והמידע.

עודד פורר: רחלי, משרד החינוך, בבקשה.

<רחל אברמזון: אני מנהלת האגף לחינוך מיוחד.

<רחל אברמזון: אני אברך, כמו כולם, על הדיון החשוב הזה.

<רחל אברמזון: אני רק רוצה להציג תמונת מצב ולהשלים.

<רחל אברמזון: הבשורה המשמעותית שהיתה היא שהתחלנו להתייחס ולראות את הצרכים של הילדים ולראות את המורכבות שיש בהתמודדות היום-יומית לגבי אוכלוסיות שלא היו בעבר ולא נכללו בתוכנית הארכת חופשת הלימודים על-פי הזכאות שלהם.

<רחל אברמזון: כפי שאתי ציינה, אותם תלמידים באוכלוסיית התלמידים בשכיחות הנמוכה אליה התווספו התלמידים עם המוגבלות השכלית הקלה – אתם יודעים, התייחסו למילה "קלה", אז אולי זה לא מספיק כדי לתת את הזכות שמוקנית להם, ולכן באופן מאוד משמעותי הארכנו בשבועיים ימים את חופשת הקיץ עבורם, עד ה-15 באוגוסט.

<רחל אברמזון: בעבר הם קיבלו עד ה-30 ביולי בלבד.

<רחל אברמזון: נוספו להם גם הימים בסוכות, חנוכה ושבוע בחופשת הפסח.

<רחל אברמזון: לגבי תלמידים עם לקויות ראייה ולקויות שמיעה – זאת היתה פשוט טעות שלא בוצעה.

<רחל אברמזון: הם מקבלים לאורך השנה, כי הם נמצאים בשכיחות שמזכה אותם בהארכת שנת לימודים.

<רחל אברמזון: כנראה שבטעות לא נכללו בהארכה.

<רחל אברמזון: לכן זו לא פיקציה, זה תיקון טעות שהיתה כדי לתת להם עוד שבועיים נוספים בחופשת הקיץ, כי בכל החופשות האחרות הם זכאים לקבל – בסוכות, חנוכה ופסח – והם מקבלים את זה גם היום.

<רחל אברמזון: אני רוצה לומר שלגבי האוכלוסיה של הצוותים בחינוך המיוחד, אנחנו כן מפעילים תוכנית של חופשה גמישה למורים.

<רחל אברמזון: אנחנו מאפשרים להם את האוורור הזה גם במהלך השנה, כך שעומדת לרשותם הזכות לאפשר את זה.

<רחל אברמזון: פנינו – וגם השלטון המקומי איתנו בשיח הזה ושיתוף הפעולה – לגבי הצוותים התומכים, כדי לאפשר להם, כי הסייעות שמלוות, אותם צוותים שמלווים גם בחופשת הקיץ את הילדים בתוך הארכת שנת הלימודים, זקוקים לימים האלה.

<רחל אברמזון: אני יודעת שגם בשלטון המקומי לגבי אוכלוסיית התלמידים בחינוך המיוחד יש נכונות והם מאפשרים את הפעלת החופשה הגמישה הזאת.

<רחל אברמזון: השיח הוא באמת שיח מאוד משתף ומאוד פתוח.

<רחל אברמזון: אנחנו נמצאים עדיין בשיח מול ארגוני המורים, בעיקר מול ההסתדרות, כי אנחנו מדברים עכשיו על הילדים הצעירים יותר, ואמורה להתקיים פגישה הבא.

<רחל אברמזון: אנחנו נשב איתם לראות איך אנחנו מתקדמים ומה אנחנו עושים, כי נכון לרגע זה זה נכון.

<רחל אברמזון: אנחנו, מבחינת המשרד, מודיעים שתוכנית הארכת שנת הלימודים מתקיימת כסדרה, כפי שקבענו.

<רחל אברמזון: יחד עם זאת, אין חובה בחוק או בנוהל לחייב מורה לעבוד.

<רחל אברמזון: זאת זכותו לקחת את חופשת הקיץ שלו והוא יכול לבחור לצאת.

<רחל אברמזון: אני יכולה לומר ולבשר שמבחינתנו, כשאני בודקת את זה, אני רואה שכ-80% מהמסגרות שלנו פועלות כסדרן וכן מקיימות את תוכנית הלימודים והמורים והצוותים משתפים פעולה.

<רחל אברמזון: ישנם מקומות שעדיין יש שמנהל בית-הספר וצוותו אומרים: אנחנו בוחרים אחרת.

<רחל אברמזון: אז צריך לדבר על ההתמודדויות וגם להעריך את אלה שעושים מלאכתם נאמנה ונמצאים שם.

<רחל אברמזון: לא להתבלבל, הרבה מאוד מהתלמידים שלנו לומדים גם בסוכות, גם בחנוכה, גם בחופשת פסח וגם עד 15 באוגוסט.

<רחל אברמזון: ככלל, רובם עובדים עד ה-30 ביולי.

עודד פורר: יש לי שתי שאלות אלייך בהקשר זה: הראשונה, מה ההתייחסות לגבי תלמידים משולבים.

עודד פורר: אני חושב שזה אחד הדברים הטובים והבאמת מדהימים.

עודד פורר: נתקלתי בזה בבתי-הספר וזה באמת מדהים.

עודד פורר: אבל מה קורה כשאותו תלמיד משולב יוצא פתאום לאותה חופשת קיץ ארוכה ויוצא מאיפוס?

עודד פורר: השאלה השנייה, גם בהקשר של הנושאים שעלו פה קודם, אני חושב שאותו רצף חינוכי הוא הרבה יותר קריטי בחינוך המיוחד לעניין החגים.

עודד פורר: אם הוא חוזר מחופשה, אפילו שהיא לא חודשיים אלא שבועיים, מ-15 באוגוסט עד ה-1 בספטמבר, וב-5 או ב-7 או ב-10 בספטמבר הוא יוצא פתאום לראש השנה.

עודד פורר: האם אין מקום, לשיטתכם, לומר שבחינוך המיוחד שווה לחשוב על תזוזה כזאת שתאפשר את חודש אלול כחודש רצוף עד חגי תשרי.

<רחל אברמזון: זה דיון שכנראה שנצטרך לחשוב ולקיים אותו.

<רחל אברמזון: אני רק יכולה להבטיח שאולי נביא אותו חזרה לדיון.

<רחל אברמזון: אנחנו אכן עובדים על-פי מערכת הלימודים הממלכתית הרגילה עם תחילת שנת לימודים ועם סיום, כשאני מסייגת ואומרת שאותם תלמידים שיש להם את הזכאות לשירותי חינוך מיוחד מקבלים את תוכנית החופשות כפי שאמרתי וכפי שהוצג קודם.

איילת נחמיאס ורבין: ומה לגבי המשולבים?

<רחל אברמזון: לגבי התלמידים שנמצאים בשילוב – אנחנו כל הזמן מנהלים את השיח הזה עם ההורים, בשולחן העגול שלנו עם ההורים.

<רחל אברמזון: מצד אחד, התלמידים האלה נמצאים במעטפת של מערכת החינוך הרגילה והם נמצאים שם עם חבריהם.

<רחל אברמזון: עכשיו להתחיל לחשוב על מה נכון יותר – לשלב בתוך המסגרות הרגילות, בקייטנות הרשותיות שמתקיימות וכו', אם לייצר קבוצות נפרדות ולהגיד שאולי בחופשה הם צריכים בכל זאת את קבוצת השווים.

<רחל אברמזון: זאת התלבטות.

<רחל אברמזון: אני מודה שזו התלבטות.

<רחל אברמזון: אם דיברו קודם על הפן הפדגוגי, צריך לקחת גם את זה בחשבון.

<רחל אברמזון: אם במשך כל שנת הלימודים הם נמצאים עם החברים האחרים שלהם, אז מה לייצר בחופש אחרת ממה שזה?

איילת נחמיאס ורבין: זה שוב תלוי גיל.

<רחל אברמזון: נכון שעולים שם צרכים נוספים – אני מדברת על הילדים עם המוגבלויות היותר מורכבות, אותם תלמידים שנמצאים בשכיחות הנמוכה באוכלוסיה, שהיום מגיעים לבתי-הספר.

<רחל אברמזון: לגביהם אני מודה שאנחנו עושים איזושהי חשיבה מאוד ממוקדת, אבל עדיין לא גיבשנו תוכנית מיוחדת או ספציפית.

<רחל אברמזון: זה עדיין נמצא בחשיבה.

<רחל אברמזון: השותפים שלי מלווים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון להיום הילדים המשולבים יוצאים לחופש יחד עם חבריהם ב-30 ביוני?

<רחל אברמזון: הם יוצאים לחופשה - - -

<רויטל לן כהן: לא נכון להגיד יחד עם חבריהם, כי הם מנותקים מחבריהם.

<רויטל לן כהן: הם לבד.

<רויטל לן כהן: הם פשוט יוצאים לוואקום ארוך.

<רחל אברמזון: אני לא רוצה לדבר על ניתוק ועל לא ניתוק, אבל לפחות ממה שאנחנו יודעים הרבה מאוד ילדים כן משתלבים בתוך המסגרות הרשותיות.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה "הרבה ילדים"?

איילת נחמיאס ורבין: את יודעת להגיד כמה?

איילת נחמיאס ורבין: 30%, 80%?

איילת נחמיאס ורבין: את יודעת להגיד כמה מתוך הילדים המשולבים משתלבים?

<רחל אברמזון: אני לא יודעת להגיד ברגע זה, אני יודעת את זה מהצד האחר.

<רחל אברמזון: אני יכולה להעיד על הרבה מאוד ילדים, אני לא אתחייב על אחוז, כי מן הצד האחר אותן מלוות אישיות שמלוות את הילדים האלה לאורך כל שנת הלימודים, מלוות אותם גם בקייטנה.

<רחל אברמזון: על זה גם השלטון המקומי וגם אנחנו מסכימים שזה מה שקורה.

איילת נחמיאס ורבין: בקיץ שלפני האחרון אני עצמי טיפלתי בילדות חולות שזקוקות לסייעות – ילדות סוכרתיות – שלא יכלו להשתלב בקייטנות, משום שלא היו סייעות.

איילת נחמיאס ורבין: רק בעזרתם של שני ראשי רשויות פשוט הפכנו עולמות, כולל רשות אחת שהיא עם חשב מלווה, ומצאנו את המשאבים לסייעת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אי אפשר לפתור את הבעיות האלה כל הזמן בצורה נקודתית.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לפתור אותן בצורה מערכתית.

איילת נחמיאס ורבין: רחל, אני יודעת שאתם מודדים הרבה דברים, זה דבר שחשוב למדוד.

איילת נחמיאס ורבין: אם ילד מתאים לשילוב, צריך לראות איך הוא מתאים להיות בשילוב.

עודד פורר: מה קורה מבחינת בית-הספר של החופש הגדול.

<רחל אברמזון: תכף נענה, אבל אני רוצה לעשות הפרדה ולדייק – הסייעות הרפואיות הן לא הסייעות שמטפלות בילדי החינוך המיוחד, ויחד עם זה גם הן, היום, בהסכם כפי שאני יודעת, ממשיכות.

<קריאה: הן קיבלו מכתב פיטורים.

<רחל אברמזון: לכן הסייעות הרפואיות דינן כדין הסייעות בחינוך המיוחד, הן ממשיכות ומקבלות ברצף 12 חודשים בשנה.

<רחל אברמזון: לגבי המסגרות של החופש הגדול – הילדים שלנו נמצאים שם.

<רחל אברמזון: בדיוק אותן כיתות שאתי דיברה עליהן, שלא היו מוכרות בעבר בתוך בתי הספר הרגילים לקבל את הזכאות להארכת לשנת לימודים,

<רחל אברמזון: מקבלות במסגרת התוכנית של בית-הספר של החופש הגדול.

עודד פורר: נניח שיש ילד משולב בכיתה.

עודד פורר: כשיוצאים לבית-הספר של החופש הגדול, לא כל הילדים בכיתה נרשמו לבית-הספר של החופש הגדול וכו'.

עודד פורר: האם הוא מקבל את הסיוע כילד משולב?

<רחל אברמזון: אותו הדבר.

<רחל אברמזון: הוא יכול להיות שם בדיוק כפי שכל חבריו לכיתה, כולל הסיוע שמלווה אותו במהלך שנת הלימודים.

עודד פורר: רות, בבקשה.

<רות לוי: בשנת 2014 נעשה הסכם עם סייעות צמודות ילד ובשנת 2015 לסייעות רפואיות.

<רות לוי: היום כל הסייעות הצמודות – הרפואיות והלא רפואיות – נשארות עם הילדים.

<רות לוי: הן מקבלות שכר 12 חודשים.

<רות לוי: אם יש רשות שמפטרת אותן, היא עובדת שלא כדין ואני מבקשת להפנות את זה אלי.

<רות לוי: סייעת צריכה לקבל שכר של 12 חודשים והיא מלווה את הילד גם בקייטנות.

עודד פורר: חשוב מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: טוב שנפגשתם.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת את זה בלי טיפה של ציניות, היינו חלק מהמאבק.

<רויטל לן כהן: אני מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: אני מודה על הדיון, אני רק רוצה להגיד שאנחנו מקיימים את אותו דיון שנה אחרי שנה.

<רויטל לן כהן: התחלתי בפעילות שלי כשהבן שלי אלעד היה בן 4, היום הוא בן 14, עולה לכיתה ט'.

<רויטל לן כהן: אנחנו מקיימים את אותו דיון שנה אחרי שנה והתחושה היא שלמרות שיש רוח חדשה שמנשבת ופעם ראשונה בשנים האחרונות שחושבים איתנו - - -

עודד פורר: זה דיון במסגרת הכוללת.

עודד פורר: מידי שנה עולים הנושאים שקשורים בילדים עם צרכים מיוחדים.

עודד פורר: הפעם זה אגב.

עודד פורר: כשיצאנו לדרך עם הוועדה לבחינת ימי החופש, היא בוחנת כללית.

עודד פורר: זה במסגרת משלבת, מה שנקרא.

<רויטל לן כהן: אבל דווקא מתוך ההערה של אדוני אני רוצה לצאת לאחת הנקודות שנאמרו כאן קודם.

<רויטל לן כהן: אי אפשר להגיד לילדי החינוך המיוחד להתחיל ב-א' באלול, כי לילדי החינוך המיוחד יש אחים והם לומדים במסגרת הרגילה.

<רויטל לן כהן: ההורים של שני הילדים האלה הם אותם הורים.

עודד פורר: כשאני מדבר על א' באלול, אני מתכוון שכל המערכת תצטרך להתכנס לתוך העניין.

עודד פורר: אבל כשאתה בוחן את זה, יש השלכות.

<רויטל לן כהן: אני רק מזכירה שאי אפשר שחלק מהילדים יתחילו ב-א' באלול וחלק ב-1 בספטמבר.

עודד פורר: זאת לא הכוונה.

עודד פורר: הכוונה היא לייצר אופטימום.

<רויטל לן כהן: זו משפחה, וכמשפחה זה צריך להיות אותו הדבר.

עודד פורר: חד-משמעית.

עודד פורר: אגב, גם לגבי ארגון המורים.

עודד פורר: לא סתם שאלתי קודם את ארגון המורים.

עודד פורר: אני שב ואומר, אין כוונה לפגוע מבחינת היקף ימי החופש בהקשר של ארגון המורים, כי בגילאים האלה הנושא הזה לא עולה.

עודד פורר: אבל אם עושים רפורמה שמשמעותה גם הרכב אחר של החופשים, פיזור אחר של החופשים, בלי לפגוע במספר ימי החופש, אני חושב שנכון שגם ביסודי וגם בחטיבה יתחילו את שנת הלימודים באותו מועד.

עודד פורר: יכול להיות שכמו עכשיו יהיה הפרש של עשרה ימים בחופש הגדול, אבל זה יהיה בסמוך לאותו מועד.

עודד פורר: אני חושב שהיום פתיחת שנת הלימודים צריכה להיות במועד אחד בכל מדינת ישראל.

<משה אוחיון: כמו שאמרתי קודם, צריך לבחון את זה מקצועית.

<משה אוחיון: זה הכל.

<משה אוחיון: גם מעשית, כי כל העניין של הגמישות - - -

עודד פורר: זו לא גמישות.

<רויטל לן כהן: אימא שלי מורה, היתה מורה בכירה 35 שנה.

<רויטל לן כהן: גדלתי בבית של מורים, יש לי המון כבוד לאנשי הוראה.

<רויטל לן כהן: אני יודעת בדיוק כמה ימים אימא שלי עובדת בשנה, איפה שאנשים חשבו שהיא בחופש.

<רויטל לן כהן: ועדיין זו מערכת חינוך.

<רויטל לן כהן: וכשאני אומרת שהזנב לא יכול לכשכש בכלב, לא יכול להיות שהסכם קיבוצי יקבע את החלקים הפדגוגיים.

<רויטל לן כהן: צריכה להיות אמירה פדגוגית, מקצועית, למה נכון לילדים, כי המערכת אמורה לשרת אותם ולא הפוך.

<רויטל לן כהן: ברוב העולם החופשים נמצאים מתוך הבנה שגם המורים וגם הילדים זקוקים לאוורורים.

<רויטל לן כהן: יש להם חופשת אביב, חופשת סתיו וחופשה יותר גדולה בקיץ, אבל הם לא לא מאורגנים בגלל שיש להם את החגים האלה, את החגים האחרים.

<רויטל לן כהן: לכן החשיבה צריכה להיות מה נכון למורים, מה נכון לילדים ובהתאם לזה לקבוע מחדש את לוח החופשות.

עודד פורר: ואז לגשת לעשות הסכמי עבודה שמתאימים למה שהמערכת צריכה.

איילת נחמיאס ורבין: הכי אני אוהבת שעכשיו שניכם פשוט לא אמרתם כלום – כאילו ממש, לעשות ככה, לעשות ככה, לעשות ככה.

איילת נחמיאס ורבין: הבאתי את מקל הקסמים, הוא באוטו.

<רויטל לן כהן: עבודת ההוראה היא מאוד קשה, ועכשיו אני חוזרת לחינוך המיוחד – היא קשה שבעתיים בחינוך המיוחד, גם להורים, גם לצוותים המסייעים, לכל מי שנמצא בדבר הזה.

<רויטל לן כהן: חייבת להיות חשיבה מחודשת על איך לארגן את שנת הלימודים כך שגם הילדים וגם הצוותים לא יגיעו לקצה בחלק מהשנה ויצאו מאיפוס בחלק האחר של השנה.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להתייחס לנושא הזה שילדים בחינוך המיוחד לא רק לומדים פדגוגיה, אלא הם מקבלים את הטיפולים שלהם בתוך מערכת החינוך.

<רויטל לן כהן: כשאנחנו מוציאים אותם לחודשיים או לחודש או לשבועיים ואז שוב פעם, הם לא מקבלים את הטיפולים הפרא-רפואיים שלהם.

<רויטל לן כהן: צריך להגיד, הם לא מקבלים אותם בכלל ביולי ואוגוסט.

<רויטל לן כהן: זאת אומרת, יש להם נתק.

<רויטל לן כהן: לא שאין רצף טיפולי, יש להם נתק טיפולי.

עודד פורר: הם לא מקבלים מקופות החולים.

<רויטל לן כהן: הם לא מקבלים גם מקופות החולים, למרות שקופות החולים משלמות 12 חודשים למשרד החינוך.

<רויטל לן כהן: דבר אחר, קופת החולים אומרת שהיא לא יכולה בילד שהיא אינה מכירה לטפל בו פתאום שבועיים.

<רויטל לן כהן: גם אל תשכחו שיש את התורים שילדים אחרים עומדים בהם.

<רויטל לן כהן: אז אי אפשר פתאום להפסיק לילד אחר בקיץ בגלל כי נותנים לילד הזה.

<רויטל לן כהן: ואחר כך, כשהם חוזרים לבית-הספר, חוץ מהחגים, עד שבונים להם את התוכנית האישית וכו', יוצא שהילדים האלה בעצם מטופלים רק חצי שנה, ובחצי השנה האחרת הם חוזרים אחורה.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לדבר על הנושא של הקייטנות.

<רויטל לן כהן: זה לא בייביסיטר.

<רויטל לן כהן: זה חייב להיאמר.

<רויטל לן כהן: הרבה פעמים, בחלק מהמקומות, זה סתם.

<רויטל לן כהן: אנחנו צריכים להיות פה?

<רויטל לן כהן: אז אנחנו פה.

<רויטל לן כהן: גם לגבי הילדים המשולבים, יש ילדים שיכולים להשתתף בקייטנות, ונכון שהסייעת המשלבת יכולה להמשיך איתם, אבל – וזה אבל מאוד גדול – מגיל מסוים אין קייטנות ואז הם לבד.

<רויטל לן כהן: הם ממש לבד.

<רויטל לן כהן: האמירה של משרד החינוך היא שאפשר לקבל את המשלבת רק בתוך המסגרות המוכרות וכבר שנים אנחנו אומרים שגם אם לא נעשה לכולם ביחד, אם היינו מאפשרים למשלבת של הילד להמשיך לעבוד עם הילד, ויש הרבה מה לעבוד והרבה מה לעשות לא רק בתוך בית-הספר, היה אפשר לעשות איזשהו רצף תפקודי.

<רויטל לן כהן: ילדים עם בדיוק אותה הגדרה אבחונית, יכולים לבחור להיות משולבים או בכיתת חינוך מיוחד בבית-ספר רגיל או בבית-ספר לחינוך מיוחד.

<רויטל לן כהן: יוצא שילד בבית-ספר לחינוך מיוחד עם הגדרה מסוימת ממשיך, ולא רק הילד המשולב, אלא גם הילד בכיתה הקטנה בבית-ספר רגיל לא מקבל את אותו הדבר.

<רויטל לן כהן: זאת אומרת שיש פה אי-שוויון ופער בין ילדים עם אותן הגדרות גם בתוך המסגרת של החינוך המיוחד.

עודד פורר: אביבית ברקאי אהרונוף, בבקשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני אמשיך מאותה נקודה של רויטל.

<אביבית ברקאי אהרונוף: כל הנושא של החינוך המיוחד מתחלק לילדים שנמצאים בשילוב ולילדים שנמצאים במסגרות של חינוך מיוחד, כאשר מסגרות של חינוך מיוחד כוללות גם כיתות חינוך מיוחד.

<אביבית ברקאי אהרונוף: שתי הערות לגבי ילדי שילוב: ילדי שילוב אמנם נקראים כך, אבל על-פי חוק החינוך המיוחד הם מוגדרים כילדים בעלי צרכים מיוחדים ובדיוק באותה מידה הם יכלו להיות במסגרת של חינוך מיוחד ולקבל שם את הסל, שכולל חופשה – לחלקם – גם עד ה-15 באוגוסט.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נקודה שנייה, מדיניות משרד החינוך, כפי שמוצהרת מעל כל במה, היא לעודד את השילוב.

<אביבית ברקאי אהרונוף: יחד עם זאת, בעצם הפתרון שמשרד החינוך מציע לילדי השילוב הוא רק הסייעת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: כפי שנאמר כאן, אמנם אפשר להשתמש בשירותיה של הסייעת גם בחופשת הקיץ בקייטנות, אבל זה אך ורק קייטנות שמפוקחות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הקייטנות הללו בחלקן יקרות מאוד ולא כל הורה יכול להרשות לעצמו לרשום את ילדו לקייטנה ולהשתמש בזכאות הזאת של הסייעת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: מעבר לכך, לא כל קייטנה נגישה ולכן לא כל הילדים יוכלו ליהנות מהזכאות לסייעת והם בעצם יוצאים לחודשיים של חופשה, חודשיים ללא מענה רפואי, ללא מענה חברתי, כאשר הסייעת ממשיכה לעבוד 12 חודשים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: איפה פה העידוד של ההורים לשלוח לילדי שילוב?

<אביבית ברקאי אהרונוף: יש פה נתק בין המדיניות של משרד החינוך לעודד שילוב לבין הסל שהם נותנים לילדים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: מה עושים במצב הזה?

איילת נחמיאס ורבין: הרי הסייעת מקבלת רצף, כפי שהיה צריך להיות.

איילת נחמיאס ורבין: נניח ילד שלא יכול להשתלב בגלל בעיית נגישות, אז הסייעת מגיעה אליו הביתה?

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה אחד הפתרונות שאפשר היה לחשוב עליהם.

<קריאה: גם לספרייה היא לא יכולה ללכת איתו.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה פתרון מאוד הגיוני ומשרד החינוך מתנגד לו.

איילת נחמיאס ורבין: כי?

עודד פורר: רחלי, למה אתם מתנגדים לרעיון?

<רחל אברמזון: הסייעת היא סייעת שמועסקת ברשות המקומית, היא לא עובדת משרד החינוך.

<רחל אברמזון: היא מועסקת לצורכי חינוך וליווי הילד בתוך המסגרות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הכסף עובר ממשרד החינוך.

עודד פורר: מה עמדתכם העקרונית, לא הסכמי עבודה וכו'.

<רחל אברמזון: השאלה היא מי מפקח על מה שקורה אחר כך כשהסייעת נמצאת שם?

<רחל אברמזון: זאת אומרת, כשסייעת מגיעה ללוות ילד, היא מלווה אותו במסגרת חינוכית.

עודד פורר: מי מפקח על עובדת סוציאלית שמגיעה לבית של מישהו כדי לעשות הערכות לביטוח לאומי?

<רחל אברמזון: אני לא יודעת מה קורה ברווחה, אני יודעת מה קורה במשרד החינוך.

עודד פורר: נציג משרד הרווחה, כשמגיעה עובדת סוציאלית לתוך בית כדי לבחון, היא מגיעה לבד ולא מגיעה עם צוות פיקוח מאחוריה.

עודד פורר: מי מפקח עליה מה היא עושה בתוך הבית?

<רחל אברמזון: יש לזה כללים.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: אני שואל ברמה העקרונית.

עודד פורר: אפשר לקבוע את הכללים, השאלה מה הנכון.

<רחל אברמזון: המערכת היא מערכת חינוך.

<רחל אברמזון: הילד מקבל את הסייעת כמלווה וכתומכת בתוך המסגרות החינוכיות.

<רחל אברמזון: היא לא תומכת ומלווה בשעות הפנאי, כשהילד נמצא מחוץ למסגרת החינוכית.

<רחל אברמזון: הסייעת כן מלווה בכל מסגרת חינוכית שפועלת בחופשה והיא מאושרת על-ידי הרשות המקומית ועל-ידי משרד החינוך.

<רחל אברמזון: זה הנוהל לגבי קייטנות – הם צוותי חינוך לחופשה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אם הקייטנה לא נגישה?

<רחל אברמזון: אז בואו נדבר על זה - - -

עודד פורר: מה קורה לילד בכיתה ח' שלו אין קייטנות?

<רחל אברמזון: אני לא יודעת אם אין קייטנות.

<קריאה: איזה ילד בחטיבה ובתיכון הולך לקייטנה?

<רחל אברמזון: גם לזה מינהל חברה ונוער נתן פעילות ומענה לחופשות הקיץ .

<רחל אברמזון: כל יחידות הנוער פועלות ברשויות המקומיות ומפעילות מה שנקרא "קיץ אחר".

<רויטל לן כהן: אבל אי אפשר לקבל את הסייעת, אין לזה סמל מוסד.

<רחל אברמזון: שם, כן.

<רחל אברמזון: יחידת נוער פועלת בתוך מסגרת של הרשות המקומית, מפוקחת על-ידי הרשות המקומית והמשרד.

<רחל אברמזון: לכן הפעילויות האלה הן פעילויות מוכרות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אומרת רויטל שאין לזה סמל מוסד ולכן הסייעת לא יכולה ללוות שם.

<רויטל לן כהן: כן, זה כתוב בחוזר מנכ"ל.

<רויטל לן כהן: רק סמל מוסד.

<רחל אברמזון: זה לא קשור לסמל מוסד, זה קשור לפעילות שהיא פעילות מוכרת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ישנם ילדים חולים שיושבים בבית ומקבלים את שירותי החינוך בבית על-ידי חברה בשם "קדימה מדע".

<אביבית ברקאי אהרונוף: כלומר, אם יש רצון, יש אפשרות שמורים ילמדו גם בבית, וגם עליהם מידת הפיקוח היא בסימן שאלה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי החינוך המיוחד, הערה מאוד חשובה – מדובר בהארכת שנת הלימודים ולא בחופשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: יש לזה משמעות משפטית, כי ילדים ששנת הלימודים שלהם מוארכת, הם זכאים בשנת הלימודים המוארכת – בין אם זה עד סוף חודש יולי או עד 15 באוגוסט – לשירותים שהם זכאים במהלך כל השנה, קרי שירותים פרא-רפואיים, הזנה וכו'.

<אביבית ברקאי אהרונוף: משום מה, באותה הארכת שנת הלימודים שמיועדת לילדי החינוך המיוחד, הם לא נהנים לא משירותים פרא-רפואיים ולא מהזנה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: תודה רבה.

<איילת דיין: אני מאלו"ט.

<איילת דיין: לגבי המשולבים – בתחילת כל שנה נבנית על-ידי צוות מקצועי תוכנית לימוד יחידנית.

<איילת דיין: אם בתוכנית הזאת יוכנסו חודשי הקיץ, ייקבעו המטרות לסייעת בחודשי הקיץ, הדברים שהיא צריכה לעבוד עם הילד בחודשי הקיץ, נוכל גם לפקח על מה שהיא עושה איתו בחודשי הקיץ ולאפשר לה לעבוד איתו ולא לנתק אותו בחודשיים האלה מכל מה שקורה במהלך השנה ומכל הקניית הכישורים שהוא צריך לקבל גם במהלך החופשה.

עודד פורר: בהקשר למה שנאמר קודם, בעצם בחודשי הקיץ לא מקבלים הזנה?

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה לא במימון משרד החינוך.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ילדים עם אוטיזם שזכאים ללמוד עד רבע לחמש, לא מקבלים הזנה בחופשת הקיץ, כי משרד החינוך קורא לזה חופשה ולא הארכת שנת לימודים.

<איילת דיין: בנקודה הזאת שזה נקרא חופשה ולא הארכת שנת הלימודים, אמנם לוח עצמו הוא יפה, הוא עד ה-15 באוגוסט, יום לימודים ארוך עד רבע לחמש, בפועל, בחודשיים האחרונים כל רגע אנחנו מקבלים פנייה על בתי-ספר שמקצרים עד שתים וחצי, שלא עובדים בימי שישי, שבמקום עד ה-15 הם מקצרים ל-30 ביולי.

<איילת דיין: זה מכל מיני סיבות, חלקן תקציביות.

<איילת דיין: הרבה פעמים כשההורים פונים, בית-הספר אומר להם: נעשה לכם את הלימודים גם בשישי, אבל זה יהיה צוות שהילדים לא מכירים, שלא יודע לעבוד איתם, כי זה הצוות שיש לנו בתקופה הזאת.

<איילת דיין: עכשיו, תחליטו מה אתם רוצים.

<איילת דיין: זה מעמיד את ההורים במצב בלתי אפשרי.

<איילת דיין: יש לי רשימה של מספר לא מבוטל של בתי-ספר שזה המצב בהם.

<איילת דיין: אז למרות שהתוכנית טובה, היישום שלה חלקי, והרבה פעמים זה על הפער של המימון עם הרשויות המקומיות.

<הניה מרמורשטיין: אנחנו מפעילים את הילדים שכן מגיעה להם את ההארכה עד ה-15 באוגוסט, ואני רוצה להסביר איך זה הולך.

<הניה מרמורשטיין: המורות צריכות לקבל את ה-125%.

<הניה מרמורשטיין: יש סכום מסוים שהן מקבלות, לא לפי הוותק, לא לפי ולא לפי התעודה שיש להן.

<הניה מרמורשטיין: לכן רוב המורות מעדיפות לא לקבל את זה, משום שזה סכום מסוים שלא מתאים למספר השעות שהן צריכות לעבוד ולא במה שמגיע להן.

<הניה מרמורשטיין: לכן הן מעדיפות לא לעבוד ואז אנחנו צריכים לחפש מורות ממלאות-מקום.

<הניה מרמורשטיין: גם הסייעות עצמן, שקשה להן מאוד, כמו אצלנו במוסד שבו הילדים הם סיעודיים קשים ועם מוגבלות שכלית קשה, העבודה היא מאוד קשה.

<הניה מרמורשטיין: זה החתלות, לפעמים זה האכלה בגגנוסטום.

<הניה מרמורשטיין: הן גם צריכות חופש ואין להן תוספת שכר.

<הניה מרמורשטיין: דבר נוסף, החינוך הוא עד רבע לאחת.

<הניה מרמורשטיין: ההורים לא גומרים לעבוד ברבע לאחת ולכן לרוב הילדים יש את המסגרת של אחר הצהרים, צהרונית של הרווחה, ואין הזנה.

<הניה מרמורשטיין: אני לא יכולה להגיד לילדים תביאו הזנה מהבית, בגלל שיש ילדים שאוכלים טחון, יש ילדים שאוכלים גרוס, יש ילדים שאוכלים בכל מיני צורות.

<הניה מרמורשטיין: אני לא יכולה להגיד להם להביא אוכל מהבית ואז העמותה שלי צריכה לתת הזנה ל-120 ילדים בחינוך ול-50 ילדים בגנים, יום יום במשך חודש וחצי.

<הניה מרמורשטיין: צוות פרא-רפואי – גם זה מוגבל בסכום ולכן חלק גדול מהצוות הזה בכלל לא מעוניין לעבוד, אלא אם כן אני מוסיפה להם תוספת מהעמותה, אחרת אני אקבל את הילדים ב-1 בספטמבר עם רגרסיה ששנה שלמה לא אוכל להפעיל.

עודד פורר: דורית, בבקשה.

<דורית חזן: לגבי הקייטנות של הקיץ, החופשים – נכנסים צוותים חדשים, לא מיומנים, נתק מוחלט בין מה שקורה עם הצוותים שלנו, והעבודה שלנו הופכת קשה יותר בתחילת שנה, כי אנחנו מקבלות חורבה.

<דורית חזן: הגן עצמו לא נשמר, הם לא שומרים על הציוד.

<דורית חזן: זה נזק בלתי הפיך גם לרשויות המקומיות.

<דורית חזן: צריך לחשוב על זה.

<הניה מרמורשטיין: רציתי להוסיף שבחודשים יולי אוגוסט יש אירועים חריגים מעל ומעבר, מכיוון שהצוות לא מספיק מיומן והוא לא הצוות המקצועי הרגיל.

<מאיה יוסיפוביץ: אני חברה בעמותה של ארגון מורים.

<מאיה יוסיפוביץ: אני רוצה לומר במשפט משהו שלא עלה כאן.

<מאיה יוסיפוביץ: אנחנו נמצאים פה בוועדת חינוך.

<מאיה יוסיפוביץ: אנחנו אמורים לדבר על מה שקשור להיבט הפדגוגי גם בעיניים של המורים.

<מאיה יוסיפוביץ: להפוך את כל הדיון הזה לעניין טכני, לאיך להזיז ולשבץ, זה בעיני לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: כשאנחנו מדברים על רצף חינוכי, זה לדבר על פדגוגיה.

<מאיה יוסיפוביץ: רצף חינוכי, בסדר, אני מסכימה עם זה, אבל זה לבוא ולקחת גם את החופשות האלה ולראות מה המורים עושים בחופשות האלה ואיך הם עובדים.

<מאיה יוסיפוביץ: הייתי מציעה לקחת שבוע מאיפשהו ולשים בין סמסטר ראשון לסמסטר שני.

עודד פורר: במקום חנוכה או בנוסף לחנוכה?

<מאיה יוסיפוביץ: אני מדברת בשם עצמי כרגע.

<מאיה יוסיפוביץ: אני מציעה לקחת מהחופש הגדול שבוע ולשים לנו סמסטר חורף.

<מאיה יוסיפוביץ: אי אפשר, אנחנו נותנים להם תעודות בט"ו בשבט ויומיים אחרי חוזרים והתחיל סמסטר ב', בלי שאנחנו נשמנו, בלי שאנחנו התכוננו, בלי שגם להם יש איזה רגיעה שאפשר לעשות בין סמסטר ראשון לשני, כמו שיש באקדמיה וכמו שיש גם במדינות ב-OECD.

איילת נחמיאס ורבין: הזמנו, ואנחנו ממשיכים להזמין ותמיד נזמין, כל מורה שרואה חשיבות בדיון הזה, גם בהיבט הטכני כמו שקראת לו, שהוא לחלוטין לא טכני – אני מקבלת, ובישיבה הראשונה גם הקראתי מייל שקיבלתי מאיזושהי מורה שמדברת על זה שהחופשות פוגעות ביכולת החינוכית שלה.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא היחידה, אנחנו מקבלים הרבה מיילים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן כל מורה שמוכן לבוא ולקיים את הדיון הזה בצורה אפקטיבית, אדרבה.

<מאיה יוסיפוביץ: העניין של החופשות מקביל לאיכות ההוראה ולמה שקורה אחרי זה בכיתות.

<מאיה יוסיפוביץ: צריך לקחת את זה בחשבון, כי גם אנחנו צריכים את החופש שלנו וגם התלמידים.

עודד פורר: ברור, ברור, על זה אין ויכוח.

עודד פורר: נציג הסתדרות המורים, אתה רוצה לומר עוד משהו לפני שאני מסכם?

<מאיר אסרף: למעט העובדה שאנחנו במלוא הרגישות כלפי החינוך המיוחד, צריך לתת לנושא הזה את מלוא תשומת הלב.

<מאיר אסרף: כפי שציינתי, חלק מהמענים שדיברו עליהם כאן, ניתנים באמצעים אחרים, לא באמצעות תנאי עבודה ושכר של עובדי הוראה, אלא באמצעות סייעות וגופים אחרים.

<מאיר אסרף: אני חושב שזה נושא שצריך לייחד לו ישיבה נפרדת ולא לדון בזה במסגרת הזאת.

עודד פורר: ועדת החינוך עוסקת בנושא הזה הרבה מאוד באופן נפרד.

עודד פורר: אני חושב שיש חשיבות לזה שכאן אנחנו רואים את כל המערכת, אנחנו מסתכלים בבת אחת.

עודד פורר: זה הרצון שלנו כאן – אני אומר את זה גם למורות שהגיעו לכאן – להסתכל על הכל.

<מאיר אסרף: אני רוצה רק לציין שאנחנו מייצגים גם את עובדי ההוראה שעובדים בחינוך המיוחד.

<מאיר אסרף: הם סקטור שנמצא בשחיקה משמעותית - - -

עודד פורר: נכון, חד-משמעית.

<מאיר אסרף: ולכן גם כאן אנחנו מתנגדים לשינוי בתנאי העבודה, כי דווקא בסקטור יש הרבה נקודות שצריך ללבן בשיח ובטח לא בפורום כזה שאין את האפשרות להציג.

<מאיר אסרף: צריך להתייחס גם לשיפטינג של ימי החופשה, שזה דבר שלא ציינתי.

עודד פורר: אנחנו צריכים לסכם.

עודד פורר: אני רוצה לומר שבעיני זה היה דיון גם מרתק וגם מועיל, אבל אני רוצה להמשיך דווקא מהדברים של חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

עודד פורר: הרצון שלנו כאן הוא לראות פעם אחת את המערכת בראייה הוליסטית.

עודד פורר: אני אחזור על מה שאמרתי בתחילת הדיון, לפחות מה שפורסם בתקשורת על הפתרונות לכאורה שהושגו בין משרד החינוך למשרד האוצר, זה בדיוק פלסטר שאותו אנחנו לא רוצים שיהיה.

עודד פורר: להגיד: סתמנו פה את החור, סתמנו עכשיו לאיזה קבוצה של הורים או לקבוצה של מורות, סתמנו להם את הפה, נתנו עוד כמה ימים של בית-ספר של החופש הגדול – זה לא הפתרון.

עודד פורר: אני חושב שהשעה שנקרתה בדרכינו, יש לפעמים איזה התכנסות של כל הגורמים יחד שמבינים שצריך לקרות משהו אחר.

עודד פורר: זה המצב כרגע – לכל המערכות ברור שמשהו פה צריך להשתנות.

עודד פורר: אנחנו לא מדברים על מה, אנחנו לא מדברים על איך.

עודד פורר: יש המון פניות, מכתבים, מיילים, חלקם עם תוכניות מפורטות.

עודד פורר: יש מורות ומורים ששלחו לי תוכנית מפורטת – מתי מתחיל החופש, מתי נגמר החופש.

עודד פורר: ארגון גננות ומחנכות שלח לי ממש סמסטרים, איך הוא רואה.

עודד פורר: אנחנו משכילים מכל דיון ומכל אמירה כזאת ומכל פנייה כזאת.

עודד פורר: כמובן שלא הכל יתקבל ובסוף יש גם מגבלות אחרות.

עודד פורר: כן חשוב לי לומר שצריך להסתכל על הדבר הזה רגע בלי המגבלות שכובלות אותנו בחשיבה כל הזמן.

עודד פורר: יש הסכמי שכר, יש הסכמים כאלה, יש אוצר – הם יושבים פה ומשגיחים שלא נחרוג – בואו שנייה נגיד מה אנחנו רוצים, מה האופטימום.

עודד פורר: בסדר, זה האופטימום, ועכשיו נראה מה אנחנו יכולים.

עודד פורר: אבל בואו נכוון לאן אנחנו רוצים להגיע.

עודד פורר: אם לא היו לי מגבלות של תקציב, ולא היו לי מגבלות של הסכמי שכר, איזה מערכת חינוך הייתי רוצה?

עודד פורר: איך הייתי רוצה שתיראה שנת הלימודים?

עודד פורר: מה נכון מבחינת החופש למורים?

עודד פורר: נכון שיהיו להם שלושה חודשים רצופים או שיהיו להם שלושה חודשים פזורים על פני השנה?

עודד פורר: את זה אנחנו מנסים להכין תוך כדי שאנחנו מנסים לראות גם נקודות אחרות במשק, כמו של משרד התיירות, של משרדים אחרים, של כלכלה, מה זה עושה למשק הישראלי, מה זה עושה לתעשייה הישראלית.

עודד פורר: לדוגמה, יש הצעה של חבר הכנסת אלי כהן לשישה ימי חופשה.

עודד פורר: איפה היא משתלבת בתוך העניין הזה?

איילת נחמיאס ורבין: אני עליתי להתנגד להצעת החוק לא בגלל שאני מתנגדת לימי הראשון, אלא משום שאמרתי שאי אפשר להביא דבר כזה לשולחן מבלי להסתכל על כל המערכת.

עודד פורר: זה מה שאנחנו באמת רוצים לעשות פה בוועדה וגם במסמך שאנחנו נגיש.

עודד פורר: אני רוצה לעשות סיכום של הדברים שרשמתי לי בדיון הזה לקראת הדיון הבא: 1.

עודד פורר: כפי שאמרתי קודם, אנחנו לא רואים בחופשות של בית-הספר של החופש הגדול כפתרון, אלא כחלק מפתרון.

עודד פורר: לא יכול להיות פתרון שלא יתייחס לגני הילדים ולא יכול להיות פתרון שלא יראה את כל הראייה ההוליסטית לגבי כל פריסת ימי החופש במגזר.

עודד פורר: 2.

עודד פורר: למדנו ממגזר החינוך החרדי העצמאי על הנושא של תחילת שנת הלימודים ב-א' באלול שיוצר רצף חינוכי עד חגי תשרי.

עודד פורר: אני מבקש לקבל התייחסות של משרד החינוך והאוצר ושל הסתדרות המורים וארגון המורים, חוות דעתם בנושא זה בהנחה שלא נפגעים ימי חופשה המוסכמים, אלא רק מזיזים את החופש כך ששנת הלימודים תחל ב-א' באלול, כולל זה שאולי אם יקוצר במקום אחד החופש הגדול, יינתנו הגשר בין יום כיפור לסוכות, כפי שזה במערכת החינוך החרדית, מה שיוצר רצף חינוכי נכון והיערכות קלה יותר למשק.

עודד פורר: 3.

עודד פורר: מה המשמעות של קיצור החופש הגדול בשבועיים, כדי להשוות אותו למדינות כמו בריטניה, בתמורה לימים אחרים ולגשרים שיינתנו במהלך השנה, בדומה לגשר שדיברנו עליו בין יום כיפור לסוכות.

עודד פורר: 4.

עודד פורר: אנחנו נבקש לשמוע כיצד ניתן למצוא פתרון לילדים משולבים בתוך הקייטנות ובתוך המסגרות, וכיצד מעגנים את זה, וכן מה קורה כשהם מחוץ לקייטנה.

עודד פורר: וכן מה הפתרונות שהמשרד יודע לתת לעניין הזה.

עודד פורר: בנוסף, אנחנו קוראים למשרד החינוך לבחון אפשרות לכך שסייעת תוכל ללוות ילד גם לפעילות אחרת שהיא מחוץ לקייטנה או למסגרת חינוכית מוכרת במקרים של חינוך מיוחד, כשם שילדים חולים, כפי שהוצג פה, מקבלים אפשרויות לימודים בבית.

עודד פורר: מה עמדתכם ואם ניתן למצוא את הפתרונות שיעשו את זה.

עודד פורר: אני מבקש גם את התייחסות משרד החינוך מדוע לא יכריז על הימים שבהם בחופשת הקיץ מתבצעים לימודים בחינוך המיוחד כהארכת שנת הלימודים ובכך יפתרו את סוגיות הרצף הטיפולי בנושאים הפרא-רפואיים וההזנה.

עודד פורר: לסיכום, אני רוצה לבקש מהממ"מ, ככל שהם יוכלו להביא לנו לדיון הבא – אני כבר אומר לכם שהנתונים נמצאים בשליפה – מהי העלות של יום הוראה בבתי-הספר היסודיים ומהי העלות של יום הוראה בגני הילדים, כמו גם מה המשמעות הכלכלית של החופשות.

עודד פורר: כלומר, כמה מפסיד המשק הישראלי ומה אנחנו רואים כירידה בתוצר בתקופה של חופשות ארוכות, כמו חופשת הקיץ וחופשת הפסח, החגים וחנוכה.

עודד פורר: הדיון הבא יתקיים ב-11 ביולי בשעה 10.

עודד פורר: אנחנו נוציא הודעה מסודרת על הנושא הזה וזימון מיוחד.

עודד פורר: הוא יעסוק בסוגיות הכלכליות.

<רויטל לן כהן: יש אפשרות להתייחס לפער שיש בין ילדים שהם בכיתת חינוך מיוחד לבין ילדים שהם בבית ספר לחינוך מיוחד?

<רויטל לן כהן: אותו ילד – זה בחופש וזה לא בחופש?

עודד פורר: אנחנו נבדוק גם את הסוגיה הזאת.

עודד פורר: .

עודד פורר: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.