ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 555, 2017-06-28 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, אנחנו היום ב-28 ביוני 2017, ד' בתמוז תשע"ז, השעה תשע וארבע דקות.

אלי אלאלוף: הנושא הוא הפליה על רקע משקל.

אלי אלאלוף: לא רציתי להעביר את הדיון למישהו אחר כדי שתדעו שאני גם במשקל עודף וכל יום זה נאמר לי לפחות שלוש פעמים על ידי אשתי.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שכשקראתי את המסמך של אדם ומלואו, הזדעזעתי.

אלי אלאלוף: לא הייתי מודע לזה למרות הגיל.

אלי אלאלוף: אני מודה באופן אישי שתמיד הייתי נחשב לגדול, יפה אפילו בעיני אימא, זיכרונה לברכה, ולא ידעתי שאנשים סובלים כל כך מהפיזיולוגיה האישית שלהם.

אלי אלאלוף: אני מתנצל בשם חברי הטוב שהביא את הנושא לדיון, יעקב פרי, שלא מרגיש טוב והוא מאושפז.

אלי אלאלוף: נאחל לו רק בריאות טובה וחזרה מהירה לעבודה.

אלי אלאלוף: הוא פשוט אדיר ואנחנו זקוקים לו.

אלי אלאלוף: הנושא הזה, טוב שנדון בו ונקווה שנגיע להמלצות מעשיות, למרות שזה דיון ראשוני ואחר כך נחליט מה עושים הלאה.

אלי אלאלוף: מי שיפתח זה נציג אדם ומלואו ואחר כך חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: זה בסדר?

אלי אלאלוף: מקובל?

אילן גילאון: בטח.

אלי אלאלוף: מי מטעם אדם ומלואו רוצה להציג?

<איילת קלטר: בוקר טוב, ואני יחד עם פרופ' זמיר הלפרין הקמנו את אדם ומלואו, הארגון הישראלי למניעת הפליה על רקע משקל.

<איילת קלטר: אני רוצה להתחיל בכמה מילות תודה לחברי הכנסת יעקב פרי, לנחמן שי, ולך, כבוד היושב-ראש, על קיום הדיון הזה שבעיניי הוא מאוד-מאוד חשוב.

<איילת קלטר: אני גם רוצה להציג את פרופ' זמיר הלפרין, שיחד אתי הקים את הארגון ולעורך הדין בני ברץ שמלווה אותנו במסירות מיום ההקמה של העמותה.

<איילת קלטר: סוגיית ההפליה על רקע משקל היא סוגיה באמת עלומה בחברה הישראלית, למרות שבעצם בפועל, כמעט 80% מהאוכלוסייה סובל ממנה בדרך זו או אחרת.

<איילת קלטר: אני רוצה לשאול אתכם האם קרה לכם שהילד שלכם בכיתה א' חזר בוכה מבית-הספר כי קיבל כרטיס מאשים בגין משקלו?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שהילד שלכם חזר מבית-הספר בוכה כי כשלמדו בכיתה ב' בספר מולדת, חברה ואזרחות על תכונות האופי, הוא למד שרזה זאת תכונה?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שהילד שלכם חזר הביתה ואמר שהמורה קראה לו לשיחה והסבירה לו שהוא חייב לתפוס את עצמו בידיים?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שהלכתם לרופא להתלונן על כאבים בברכיים או על כאבי גרון ודבר ראשון הוא אמר לכם שאתם חייבים לרדת במשקל ורק אחר כך לחזור אליו?

<איילת קלטר: קרה לכם שפחדתם ללכת לרופא בגלל היחס השמנופובי שלו?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שמנעתם ונמנעתם מללכת לקניות כי ידעתם בוודאות שאף חנות לא תמכור לכם בגדים?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שבן משפחת

<איילת קלטר: כם לא אושפז במוסד סיעודי כי הצוות לא הסכים לטפל בו בגלל משקלו?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שראיתם בטלוויזיה שכאשר מדברים על השמנה, תמיד מציגים תמונות של אנשים בלי פנים שאוכלים ג'אנק פוד או יושבים על כורסה?

<איילת קלטר: האם קרה לכם שלא קיבלו אתכם לעבודה כי משקלכם לא תאם את הנורמה השלטת?

<איילת קלטר: שאף חברת ביטוח לא הסכימה לבטח אתכם בגלל משקלכם?

<איילת קלטר: שאנשים הניחו שבגלל שאתם עם עודף משקל אתם לא בריאים, חסרי כוח רצון, לא עושים ספורט, בטוח אוכלים לא בריא וכנראה גם טיפשים ועצלנים?

<איילת קלטר: כנראה הגעתם לישראל 2017, בה איש אינו רוצה להיות שמן.

<איילת קלטר: הורה לא רוצה ילד שמן, גבר אינו רוצה אישה שמנה ואישה אינה רוצה בעל שמן.

<איילת קלטר: הגעתם לישראל שבה הגוף השמן מסמן העדר אסתטיות, חולי ופגמים מוסריים ואישיותיים.

<איילת קלטר: הגעתם למדינה שבה דיאטה מוצלחת היא עדות לכבוד, יכולת, נחישות והצלחה והרזון הוא עדות לאישיות חזקה וראויה.

<איילת קלטר: והגעתם למדינה שבה נתפס הגוף השמן כמקולקל וככזה שיש לתקן אותו וכאילו אפשר לתקן אותו.

<איילת קלטר: הגעתם לישראל 2017.

<איילת קלטר: ממחקר שעשינו ברשת לפני שנתיים ראינו שכאשר אדם עם עודף משקל צועד, ל-85% מהאנשים עוברות מחשבות שליליות לגבי מי הוא.

<איילת קלטר: להיות שמן בישראל זאת קללה.

<איילת קלטר: בחברה ובמדינה שבה 63% מהאוכלוסייה עם עודף משקל והשמנה, הפליה על רקע משקל היא בעיה חברתית אמיתית בכל הגילאים, בכל המעמדות ובכל הסקטורים.

<איילת קלטר: ישראל 2017 סובלת משמנופוביה עמוקה.

<איילת קלטר: איש-איש אל עצמו, על הגוף שלו, איש-איש ביחסו לאחר, לא משנה כמה הוא שוקל.

<איילת קלטר: אבל הבעיה היא שהשמנופוביה היא לא רק בעיה של שמנים.

<איילת קלטר: שנאת השמן והשומן היא חזות השיח החברתי בארץ והיא מרדדת את האדם הנמדד לפי מספר הקילוגרמים שלו.

<איילת קלטר: אני מדלגת על ההגדרה ובעצם אני חושבת שהדבר החשוב ביותר להבין הוא שהפליה על רקע משקל נשענת על התפיסה השגויה שהמשקל הוא באחריותנו ובשליטתנו המלאה.

<איילת קלטר: כאילו אנחנו אשמים במשקל הגוף שלנו.

<איילת קלטר: ולמה דווקא הוועדה הזאת כל כך חשובה?

<איילת קלטר: כי היא בעצם נוגסת בכל תחומי החיים שלנו.

<איילת קלטר: ברווחה, במשפחה, בנגישות, בעבודה, במערכת החינוך, בתקשורת ובשירותי הבריאות.

<איילת קלטר: אנחנו נציג רק שני מקרים ושתי דוגמאות, למרות שיש לנו בשפע.

<איילת קלטר: במשפחה, ביחס של ההורה לילד, המחקרים מדברים על 70%-60% הפליה בין ההורים לילדים, ביחס המאשים והשיפוטי אליהם.

<איילת קלטר: תכף נציג שתי דוגמאות במערכת הבריאות והחינוך.

<איילת קלטר: אני רוצה לתת את הבמה לגברת רונית קמאי שהסכימה בנחישות ובאומץ רב לבוא ולדבר כאן.

אלי אלאלוף: לא היא נתנה לך את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה שיהיה ברור, שלא יגידו שאני לא ממלא את תפקידי.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<רונית קמאי: אני בת 56, לובשת מכנסיים במידה 42-40 ואין לי שום כוונה לומר לכם כמה אני שוקלת כי זה לא העסק של אף אחד.

<רונית קמאי: ועל זה מתקיים הדיון כאן.

<רונית קמאי: כשאני הולכת לקופת חולים, עוד לפני שאני מספרת לרופאה שלי למה בכלל באתי ומה כואב לי, היא שואלת אותי האם רזיתי לאחרונה ומה אני עושה בנדון.

<רונית קמאי: זאת לא תהיה הגזמה לומר שבכל פעם מחדש מחצית מזמן הביקור שלי אצלה מוקדש לנושא המשקל, כי על פי הטבלאות של קופת החולים אני אמורה לרדת בין 20 ל-25 קילו, זאת למרות שכל מדדי הבריאות שלי נורמטיביים, יציבים וטובים ואני לא זקוקה לתרופות.

<רונית קמאי: בכל פעם מחדש אני יוצאת מקופת החולים כשאני בוכה, נעלבת ומבטיחה לעצמי שאני לעולם לא אחזור לשם.

<רונית קמאי: לפני כשנתיים, בעקבות תאונת ספורט שעברתי, פיזיותרפיסט ומומחה לשיקום, כאן בירושלים, הודיע לי שאין לו כוונה לטפל בי עד שאני לא ארזה 14 קילו.

<רונית קמאי: אז נכון שהוא נתן לי הנחה של כמה קילוגרמים לעומת רופאת המשפחה, אבל אני חוזרת ואומרת שאם כל המדדים שלי תקינים ואם נזקקתי לטיפול אורתופדי בעקבות פעילות ספורטיבית מאומצת, הרי שהמשקל שלי לא אמור לשמש נושא לדיון ובטח שלא לאולטימטומים.

<רונית קמאי: בשנים האחרונות, לא רק סטנדרטים רפואיים התכווצו אלא גם מידות הבגדים.

<רונית קמאי: מה שהיה פעם מדיום הפך להיות לארג' או אפילו אקסטרה לארג'.

<רונית קמאי: יש חנויות ורשתות שלא מוכרות מידות גדולות, כאלה שאני לא אכנס אליהן לעולם כי אני ונשים אחרות במידה שלי נחשבות שם לפיגוע אופנה.

<רונית קמאי: היחס אלינו בחנויות האלה הוא כאל מי שעצם נוכחותה מבריח לקוחות וקרה לי יותר מפעם אחת, בדרך כלל בתל אביב דווקא, שמוכרת הגיעה לברר אם אני בחנות הנכונה וליידע אותי כבר בדלת ש"אין כאן בגדים שיתאימו למידה שלי".

<רונית קמאי: לאחרונה, גם בחנות לנעליים אורתופדיות זכיתי להערה מעליבה ממוכר שקבע: חבל על הכסף שאת משקיעה בנעליים.

<רונית קמאי: אם לא תרזי, זה לא יעזור לך.

<רונית קמאי: יכולתי להסתפק במכתבי תלונה, יכולתי לקחת את הפרטים של כל אותם אנשים שפגעו בי ולפגוע בהם או בפרנסתם.

<רונית קמאי: אבל זה לא מספיק כי ברור לי שזה מדיניות וסטנדרטים שמוכתבים מלמעלה.

<רונית קמאי: לכן בחרתי לבוא לכאן, לוועדה של הכנסת, למוסד שלדעתי יכול להכתיב מדיניות שונה ולעדכן סטנדרטים.

<רונית קמאי: אני נמצאת כאן היום כי אני אישה חזקה שנשואה באושר 35 שנה לגבר שאוהב אותי כמו שאני, ואין לי שום כוונה להרשות לאנשים לדבר אליי ככה או להתייחס אליי באופן שלדעתי אינו מכבד.

<רונית קמאי: אני נחשפת כאן היום כי אין שום סיבה שעוד אנשים יחזרו הביתה בוכים אחרי ביקור בקופת חולים.

<רונית קמאי: אני לא קוראת לכולם להשמין, אני לא טוענת שאנשים שמנים בריאים יותר.

<רונית קמאי: אני כן אומרת שאני לא אשמה במשקל שלי.

<רונית קמאי: לפני כמה ימים ביקשה בת אחותי לראיין אותי על משהו משמעותי שעשיתי בחיים שלי.

<רונית קמאי: אני אשמח להפוך את האירוע הזה כאן, את הוועדה שבשבילי היא אירוע משמעותי, ולצאת מהדיון הזה בידיעה שאם אנחנו עומדים על העקרונות שלנו, אפשר לעשות שינוי.

<רונית קמאי: אני רוצה לצאת מפה עם החלטה שתכתיב לעובדי מערכת הבריאות לעדכן מדדי משקל, להפסיק את השקילות בבתי-הספר, להטמיע תסריטי שיחות מכבדים ולא פוגעניים גם אם המטופל חורג מטבלת המשקל.

<רונית קמאי: אני שואפת לצאת מפה עם איזשהו קמפיין חברתי לשינוי השיח בנושא השמנה ובידיעה שכל אחד מהנוכחים כאן בחדר יעשה את כל שביכולתו למנוע הפליה ויפעל ליצירת שוויון הזדמנויות בעבודה.

<רונית קמאי: בבתי-הספר ובמוסדות החינוך משננים כל הזמן את המנטרה של קבלת האחר.

<רונית קמאי: אבל במרחב הציבורי, המציאות שונה לגמרי ומכתיבה אחידות ורזון.

<רונית קמאי: אז בואו נעשה היום צעד ראשון לקבלה אמיתית של אדם בכל צורה ומשקל, ונמנע את ההדרה של אנשים בעלי משקל עודף במרחב הציבורי.

<רונית קמאי: תודה.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

<איילת קלטר: סליחה, לא גמרתי את ההרצאה.

אלי אלאלוף: לא, יש גבול.

אלי אלאלוף: יש לוח זמנים, אוקיי?

<איילת קלטר: רציתי להציע את ההמלצות שהכנתי.

אלי אלאלוף: נגיע לזה, נקיים דיון.

אלי אלאלוף: בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה לכל האורחים שבאו.

נחמן שי: אני מודה שקיבלתי פנייה של אדם ומלואו להתגייס לעניין הזה לפני חודשיים-שלושה.

אלי אלאלוף: אני לא מבין למה הם פונים רק לרזים.

נחמן שי: לא עשיתי ספורט הבוקר ואני כולי עצוב.

נחמן שי: תדע לך שיש לזה השפעה פסיכולוגית.

נחמן שי: הם פונים לאלה שהם מאמינים שיכולים לעזור, אבל הם פנו אליך ואתה קבעת את הישיבה.

נחמן שי: על זה רציתי לשבח אותך, כי לדעתי אתה פותח פה חזית מאוד חשובה שבתוך כל העניינים השוטפים של הכנסת אנחנו לא כל כך פנויים לטפל בה.

נחמן שי: מי שמסתובב בעולם או קורא ספרות עולמית יודע שזאת ה-מכה של המאה עשרים ואחת, ויש לה השלכות עמוקות וארוכות על מגוון תחומים.

נחמן שי: לא רק על הבריאות, על תרבות.

נחמן שי: לכן גם אנחנו צריכים לעשות את זה פה בכנסת, לדעתי.

נחמן שי: אם תיקח את ההובלה אני אהיה אתך, כמובן, כי כפי שאמרתי וכפי שאמרו איילת והאורחת שלנו, בצדק, זה נוגע להרבה מאוד אנשים.

נחמן שי: זה לא משהו שהוא ספציפי.

נחמן שי: בעיקר זה לחשוב על המניעה כדי לא להגיע בכלל למקום הזה.

נחמן שי: זה לא רק לטפל במי שנמצא שם ומשלם מחיר כל כך כבד, אלא אלה שעלולים להגיע לשם, החל מאותו תלמיד כיתה א' שקיבל את ההערה והמזון שאוכלים והסביבה.

נחמן שי: כל אחד מבין וזה כל כך מובן מאליו, ועם זאת, מסתבר שיש פה מרחב פתוח שלא טיפלנו בו עד עכשיו.

נחמן שי: אני כבר הגשתי הצעת חוק אחת שמטפלת בסוגיה הזאת, שמדברת על הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים.

נחמן שי: היא כבר מונחת על שולחן הכנסת ונוכל להעלות אותה במועד ראשון שנוכל, אבל אני חושב שזה לא יעזור אם לא נפתח גם במקביל במערכה ציבורית.

נחמן שי: גם השרים שיושבים בוועדה הזאת, אם הם לא משתכנעים שיש לזה רקע אמיתי ושיש קבוצה גדולה בציבור שתומכת בעניין, הם לא יעשו את זה.

נחמן שי: אם כן, אני חושב שזה יהיה תחילתו של מסע ארוך מאוד שישפיע השפעה עמוקה על הציבור בארץ.

נחמן שי: אלי, אני מוכן לחבור אליך, אם אתה לוקח את זה.

נחמן שי: אתה הבאת היום אינפורמציה מהבית, מאשתך, ויש נטייה גם להתייחס לזה קצת בהומור וזה מצחיק, אבל זה לא כל כך מצחיק.

נחמן שי: תשמע את הרופאים והם יסבירו לך לאיזה עלויות הם מביא למערכת הבריאות במדינת ישראל וכדומה.

נחמן שי: בוא נעשה את זה ביחד ונגייס אלינו אחרים.

נחמן שי: העמותה הזאת היא עמותה קטנה והיא לא כל כך חזקה.

נחמן שי: אני מכיר עמותות הרבה יותר חזקות במרחב הציבורי במדינת ישראל, אבל אם ניתן להם דחיפה, הם לא יאמינו לאן הם יגיעו בהמשך מבחינת התמיכה הציבורית.

נחמן שי: אני מודה לכם שדחפתם את זה כי אתם עושים שירות ציבורי ממדרגה ראשונה.

נחמן שי: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ד"ר עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: יש לי דעה אחרת ואני אגיד אותה אחר כך.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא רוצה להפתיע אתכם, אבל אני אשמע את עמדת הקולגות שלי.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר את העמדה שלהם, אבל אני רוצה לשמוע.

עבדאללה אבו מערוף: העמדה שלי נוגדת לאופי הדיון, דרך אגב.

עבדאללה אבו מערוף: אני אדבר על זה אחר כך.

אלי אלאלוף: נכון שאני עושה הרבה הומור מסביב למשקל האישי שלי, אבל אני גם אגיד לכם שלא הייתי מודע לכל ההפליות שאתם מדברים עליהן.

אלי אלאלוף: יש מחלקה במשרד המשפטים שעוסקת בהפליות ובשוויון זכויות וכוללת את הנושא של המשקל העודף כחלק מההפליות הקיימות במערכת.

אלי אלאלוף: לא הייתי מודע שזה כך.

אלי אלאלוף: אני מוכן להקשיב, אבל אל תעשו מהשמנים אנשים מדוכאים, עצלנים, לא חושבים, השכל עייף.

אלי אלאלוף: אני כנראה דוגמה מוזרה כזאת, אבל אני לא נראה עייף כל יום, למרות הגיל.

אלי אלאלוף: זה יותר גיל מאשר המשקל.

אלי אלאלוף: הפליה?

אלי אלאלוף: אני לא זוכר שמישהו אמר לי לא להיכנס.

אלי אלאלוף: אני זוכר שהוא רק הצטער שאין לו המידות הנדרשות ואמר: אל תחפש, אתה לא פה.

אלי אלאלוף: בדרך כלל אומרים על השמנים שם דווקא שמחים יותר.

אלי אלאלוף: פעם השתתפתי בבאר שבע, היכן שאני גר, במצעד היפות השמנות.

אלי אלאלוף: אני לא אוהב מצעדים של נשים בכלל, ואני כבר לא יודע מי הצליח לשכנע אותי להופיע שם כמה דקות, וראיתי רק נשים שמחות.

אלי אלאלוף: זה ברור שלמשקל יש מרכיב רפואי גדול, עם השלכות קשות.

אלי אלאלוף: לא לנסות להתחמק מהעובדה הזאת.

אלי אלאלוף: פרופסורים מלומדים שנמצאים פה ודאי יגידו את זה ואל תנסו להגיד שמשקל זה לא בעיה רפואית אמיתית.

אלי אלאלוף: להגיד בבתי-הספר לא לשקול את הילדים זה לברוח מאחריות.

אלי אלאלוף: אני לא רואה שום צורך לתת לו הרגשה שבגלל ששוקלים אותו ושהוא רזה או שמן, מי ששמן נפגע ומי שרזה לא אמור להיפגע מזה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שצריך להיות מאוד זהיר כי הנושא של משקל עודף מפריע בחיים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם את זה אפילו באופן אישי.

אלי אלאלוף: למרות שאני עולה על המשקל כמה פעמים בשבוע ואחרי שאני עושה תרגילים אני מנסה לראות אם כמה גרמים ברחו ממני וזה נפלא.

אילן גילאון: אני רזיתי בחיים יותר מאלף קילו.

אלי אלאלוף: נכון, זאת גם מחלה מדבקת.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי רוצה להגיד שעודף משקל זה בריאות.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: צריך להתמודד ולראות שבקבלה לעבודה אנשים לא יכולים להתקבל?

אלי אלאלוף: אני אגיד לכם את האמת, כן, זאת עובדת חיים.

נחמן שי: צריך להציף את זה.

אלי אלאלוף: להציף בשביל מה?

אלי אלאלוף: אני בעד מלחמות דון-קישוטיות כמה שאתה רוצה בחיים.

אלי אלאלוף: זאת האהבה שלי, אבל אני יודע שזה לא יקרה.

אלי אלאלוף: לא יקרה.

אלי אלאלוף: חברים, אני מצטער להגיד לכם.

אלי אלאלוף: מי שבא לחפש עבודה עם 200 קילו, לא ימצא.

אלי אלאלוף: לא ימצא.

אלי אלאלוף: שלא יהיו אשליות.

נחמן שי: הוא גם לא ימצא מקום במטוס.

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: אתמול היינו בדיון וראינו חבר שכולנו אוהבים, כולל אתה.

אלי אלאלוף: הוא יושב קשה ואף אחד לא תכנן לו כיסא הולם, וזה נכון, אבל שלא ננסה ליפול בקיצוניות השנייה ונגיד: חבר'ה, תשתוללו, תאכלו מה שתרצו וזה לא נורא.

אלי אלאלוף: אני מזהיר.

אלי אלאלוף: אני מעדיף להזהיר.

אלי אלאלוף: בבקשה, מי שאת רוצה שידבר.

עבדאללה אבו מערוף: תודה שהתבטאת ככה.

אלי אלאלוף: זה נראה כל כך היגיון.

אלי אלאלוף: אתה תגיד את זה במונחים מקצועיים, אני מדבר מתחושות אישיות.

עבדאללה אבו מערוף: אז אתה כנראה הבנת אותי ישר.

<פרופ' זמיר הלפרין: אני רופא, אני גסטרואנטרולוג, אני מתעסק הרבה בתזונה ובהשמנה.

<פרופ' זמיר הלפרין: עזרתי לאיילת להקים את העמותה.

<פרופ' זמיר הלפרין: זה לא נושא הדיון אבל אני אגיד כמה מילים.

<פרופ' זמיר הלפרין: הנושא של משקל ובריאות הוא נושא מורכב מבחינה רפואית.

<פרופ' זמיר הלפרין: אנחנו חיים היום בעולם שרוב החולים שאני מטפל בהם סובלים ממחלות כרוניות.

<פרופ' זמיר הלפרין: אין כמעט היום מחלות אקוטיות שאנחנו מתעסקים בהן, ואפשר לפתור אותן בקלות.

<פרופ' זמיר הלפרין: רוב הבעיות של החולים הן מחלות כרוניות ואחת המחלות הכרוניות העיקריות הן עודף משקל.

<פרופ' זמיר הלפרין: האם עודף משקל הוא סכנה לבריאות או לא?

<פרופ' זמיר הלפרין: זהו אחד הנושאים המורכבים ביותר וכולנו מדברים על 200 קילו, שבסקאלה של המשקלים הוא הקצה הגדול ושם אין ויכוח שהוא מחלה.

<פרופ' זמיר הלפרין: יש ויכוח גדול מאוד האם עודף משקל קל הוא מחלה, כן או לא.

<פרופ' זמיר הלפרין: אנשים מדברים היום על כך שאולי אנשים עם עודף משקל קל הם אנשים יותר בריאים.

<פרופ' זמיר הלפרין: הנושא של עודף משקל קל לעומת קשה זה לא אותה מחלה.

<פרופ' זמיר הלפרין: פה מדובר על מחלה קשה מאוד, כרונית, שדורשת טיפולים מורכבים, בעיקר ניתוחים, ועודף משקל קל יש טענה אפילו שאולי זה יותר בריא.

<פרופ' זמיר הלפרין: הבעיה העיקרית שלנו היא שזאת אחת המחלות היחידות שאין לנו טיפול בה, למרות שכמו שאתה אומר, אתה עולה על המשקל שלוש פעמים בשבוע, אתה מתאמן ומתאמץ.

<פרופ' זמיר הלפרין: יש אנשים שעולים על המשקל פעם בשלושה חודשים והם רזים ואנחנו שמנים.

<פרופ' זמיר הלפרין: אין לנו פתרון טוב.

<פרופ' זמיר הלפרין: הפתרון הוא לא ברמה האישית שלנו, אלא אולי בדברים שאנחנו עושים היום בנושא של תזונה ומשרד הבריאות.

<פרופ' זמיר הלפרין: עושים פה הרבה מאוד לנסות לשנות את השיח הציבורי לגבי אוכל.

<פרופ' זמיר הלפרין: לאדם הבודד היום מאוד קשה מאוד להתמודד עם עודף משקל קל, אבל זו אחת המחלות היחידות שלא יעלה על הדעת – אמרתי לד"ר רכס לפני דקה שלא יעלה על הדעת שיבוא מישהו עם לחץ דם גבוה והמערכת הרפואית תגיד לו: אני לא מטפלת בך עד שלא תרד במשקל.

<פרופ' זמיר הלפרין: או שיבוא אדם עם סוכרת ואני לא אתן לו אינסולין אם הוא לא ירד במשקל.

<פרופ' זמיר הלפרין: לגבי עודף משקל, אלה דברים שאנחנו שומעים כל הזמן.

<פרופ' זמיר הלפרין: ההפליה הזאת לא נעשית רק במערכת הרפואית.

<פרופ' זמיר הלפרין: זה החלק הקטן ביותר.

<פרופ' זמיר הלפרין: היא נעשית לאורך כל החיים.

<פרופ' זמיר הלפרין: בטלוויזיה כן מציגים אותם כשמנים, בתוך המשפחה ההורים רואים כישלון לעצמם שיש להם ילד שמן, גם במערכת החינוך.

<פרופ' זמיר הלפרין: אנחנו יודעים מה קורה היום באינטרנט, בשיימינג שעושים לכל הילדים.

<פרופ' זמיר הלפרין: ההפליה, זה הנושא העיקרי וממנו אנחנו מנסים להימנע.

<פרופ' זמיר הלפרין: הלוואי שהייתה לי דרך לתת למישהו איזשהו טיפול ולגרום לכל האנשים שלא רוצים להיות שמנים, לרזות.

<פרופ' זמיר הלפרין: אז לא היה דיון כאן, קרוב לוודאי, אבל הבעיה היא שאין פתרון רפואי לכל האנשים הללו ולכן מדובר בבעיה כרונית.

<פרופ' זמיר הלפרין: לכן נוצרת הפליה.

<פרופ' זמיר הלפרין: למה נוצרת הפליה?

<פרופ' זמיר הלפרין: זה נושא הרבה יותר מורכב, אבל העובדה קיימת.

<פרופ' זמיר הלפרין: יש הפליה בכל מקום, הפליה קיצונית ביותר לאנשים השמנים קיצונית, והפליה גם קשה לאנשים הפחות שמנים.

<פרופ' זמיר הלפרין: הם לא מקובלים חברתית, הם נלחמים היום על משקלם.

<פרופ' זמיר הלפרין: יש הפרעות אכילה לאורך כל הכיוונים היום בגלל זה, קלות או מורכבות, כי אין לנו פתרון לבעיה הזאת.

<פרופ' זמיר הלפרין: לכן, כמו שנאמר, חייבים להציף את הבעיה הזאת כי היא לאורך כל שדרות הציבור, מהבית דרך החינוך, דרך הרפואה, דרך האופנה.

<פרופ' זמיר הלפרין: יש לזה הרבה מאוד אשמים ואנחנו מנסים לעשות היום תיקונים במניעה, בתזונה, בחינוך, אבל עדיין בפועל אין לנו שום דרך לפתור את הבעיה הזאת.

<פרופ' זמיר הלפרין: לכן נוצרת ההפליה הקשה הזאת.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: פרופ' רכס, בבקשה.

<פרופ' אבינעם רכס: אני רופא נוירולוג בדימוס מהדסה עין כרם.

<פרופ' אבינעם רכס: הייתי יושב-ראש הלשכה לאתיקה במשך שלוש קדנציות ועכשיו אני יושב-ראש בית הדין של ההסתדרות הרפואית.

<פרופ' אבינעם רכס: אני רוצה לקחת את הדיון שלב אחד קודם ולראות מאיפה הוא נגזר.

<פרופ' אבינעם רכס: The beauty is in the eyes of the beholder.

<פרופ' אבינעם רכס: היופי הוא בעיניים של המתבונן.

<פרופ' אבינעם רכס: אם אנחנו נסתכל על התמונות, על הציורים של רובנס, האישה האידיאלית הייתה אישה בשרנית.

<פרופ' אבינעם רכס: הייתה שמנה עם שדיים גדולה, כבדה, ולדנית, מניקה.

<פרופ' אבינעם רכס: הציורים של בוטרו גם היום הם תמונות של נשים גדולות ושמנות.

אלי אלאלוף: לא רק נשים.

אילן גילאון: גם בריאי גוף.

<פרופ' אבינעם רכס: גברים בדרך כלל מאוד גמדיים מול התמונות של הנשים.

<פרופ' אבינעם רכס: יש לו איזה קומפלקס, או עם אימא או עם אשתו, אבל זה לא נושא הדיון עכשיו.

<פרופ' אבינעם רכס: אני חושב שנקודת המפנה בהסתכלות שלנו על משקל של בן אדם הייתה בשנות השישים של המאה הקודמת, כשהופיעה טוויגי.

<פרופ' אבינעם רכס: אני בטוח שהמבוגרים שבינינו יודעים.

<פרופ' אבינעם רכס: זאת הייתה דוגמנית בריטית שנראתה כמו twig.

<פרופ' אבינעם רכס: Twig בעברית זה ענף, זלזל של עץ.

אילן גילאון: היה לה רק פס אחד בפיג'מה.

<פרופ' אבינעם רכס: נכון.

<פרופ' אבינעם רכס: היא הייתה רזה וקטנה.

<פרופ' אבינעם רכס: אני רוצה לומר לכם שה-BMI שלה, אותו מדד של מסת הגוף, היה 14.8, כשארגון הבריאות הבינלאומי מגדיר תת-תזונה ב-18.5 ורעב ב-15.

<פרופ' אבינעם רכס: זאת אומרת שהיא הייתה מתחת לסטנדרטים הכי קיצוניים של משקל וזה היה אז אידאל היופי.

<פרופ' אבינעם רכס: נוצרה תעשייה של דיאטות, שהיא בלוף אחד גדול שמגלגל מיליארדים.

<פרופ' אבינעם רכס: כמו שאמרת קודם, אנשים מורידים טונה וחוזרים.

<פרופ' אבינעם רכס: ורזה הוא יפה ורזה הוא בריא ומשם נוצרות כל הצרות.

<פרופ' אבינעם רכס: כשבודקים את הספרות הרפואית יש בספרות הרפואית fat שיימינג.

<פרופ' אבינעם רכס: אני רוצה לדבר על הקולגות שלי, על מידע לא מהארץ.

<פרופ' אבינעם רכס: בארץ זה לא נבדק.

<פרופ' אבינעם רכס: אני מדבר על עבודות מחקר שנעשו בארצות הברית.

<פרופ' אבינעם רכס: רופאים, יש להם דעה מוקדמת כנגד שמנים והדבר הזה מתבטא באופן explicit ו-implicit, זאת אומרת במוצהר ובמשתמע.

<פרופ' אבינעם רכס: הם מבטאים הרבה פחות אמפתיה כשהם רואים חולה שמן.

<פרופ' אבינעם רכס: זמן הביקור אצל רופא כשהלקוח שמן הוא יותר קצר.

<פרופ' אבינעם רכס: הם פחות נוגעים בו פיזית כביטוי של אמפתיה.

<פרופ' אבינעם רכס: יש רופאים שלא ינתחו אותך אם יש לך BMI מעבר לממד מסוים.

<פרופ' אבינעם רכס: הם לא רוצים שתקלקל להם את הסטטיסטיקות מפני שאתה סיכון ניתוחי אם אתה שמן ולכן תרד במשקל ואחרי זה תבוא אליו.

<פרופ' אבינעם רכס: דוחים חולים ולא מקבלים אותם.

<פרופ' אבינעם רכס: חלק גדול מהרופאים נוטים הרבה פעמים לייחס סימפטומים של חולים למשקל שלהם.

<פרופ' אבינעם רכס: ממש קראתי אתמול בלילה, לקראת הדיון פה, על חולה שהייתה לה טרומבוזה בריאות, היה לה קוצר נשימה ואמרו לה הרופאים: יש לך קוצר נשימה כי את שמנה, לכי תרזי.

<פרופ' אבינעם רכס: היא חזרה לחדר מיון ויצאה שלוש-ארבע פעמים עד שמישהו עשה לה בדיקה מסודרת.

<פרופ' אבינעם רכס: יש גם אלמנטים פסיכולוגיים מאוד חשובים.

<פרופ' אבינעם רכס: רופאים נוטים לראות באנשים שמנים, וכמובן לא בצדק, אנשים שהם יותר עצלנים, יותר טיפשים, חסרי ערך, אבל זה הולך כמו בומרנג.

<פרופ' אבינעם רכס: גם חולים חושבים אותו דבר על הרופאים שלהם.

<פרופ' אבינעם רכס: כשהם רואים רופא שמן הם אומרים: זה לא רופא טוב.

אלי אלאלוף: מה שאתה מציין זה שכאילו זה מתחיל ממערכת הבריאות והיחס שלה לשמנים.

<פרופ' אבינעם רכס: אני חושב שצריך לעשות חריש עמוק מאוד.

<פרופ' אבינעם רכס: אחרי שבדקתי אדם שמן אני רוצה לשלוח אותו ל-MRI.

<פרופ' אבינעם רכס: אני רוצה לספר לכם שבמחלקה שלנו היה אדם ששלחו אותו לעשות MRI בהולנד, במכשיר לפרות, משום שאנשים מסוימים מעבר למשקל מסוים, לא נכנסים.

אילן גילאון: פרופ' רכס, אני מכיר מקרה עם עודף משקל של 300 קילוגרם ואין מיטה בשום בית חולים שיכולה היום לתת מענה לאדם הזה.

<פרופ' אבינעם רכס: לדעתי אין במדינת ישראל מכשירי MRI שמותאמים לאנשים שמנים.

<פרופ' אבינעם רכס: צריך יותר גדול כי לא כולם נכנסים דרך הקוף של המחט.

<פרופ' אבינעם רכס: היה צריך לשלוח אותו להולנד וזה סיפור אמיתי, אני לא ממציא.

<פרופ' אבינעם רכס: הסטנדרטים של הרפואה – כמה מיליגרמים תרופה מסוימת לתת לחולה?

<פרופ' אבינעם רכס: כשאתה לוקח אנטיביוטיקה, אומרים לך: קח 250 מיליגרם.

<פרופ' אבינעם רכס: זה מחושב לחולה הסטנדרטי.

<פרופ' אבינעם רכס: החולה הסטנדרטי הוא 70 קילוגרם.

<פרופ' אבינעם רכס: אין תחשיבים שמתקנים את זה.

<פרופ' אבינעם רכס: לכן אני חושב שיש הפליה והמגזר שאני מייצג הוא רק מגזר אחד, רפואה.

<פרופ' אבינעם רכס: אני בטוח שיש הפליות בכל מקום אחר ואנשים ישקפו את זה.

<פרופ' אבינעם רכס: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות פה מהלך גדול מאוד, שאולי לך תהיה הזכות להוביל אותו, וזה קודם כל לחנך למודעות.

<פרופ' אבינעם רכס: לחנך למודעות ויש לכם, תודה לאל, המון מטרות.

<פרופ' אבינעם רכס: קחו את תעשיית המזון, את הג'אנק פוד.

<פרופ' אבינעם רכס: הרי יש סיפור ידוע על עיתונאי בארצות הברית שהלך ואכל רק במק'דונלד במשך חודשיים.

<פרופ' אבינעם רכס: הוא העלה מאה קילו.

<פרופ' אבינעם רכס: ואני חושב שיש לנו בעיה גדולה מאוד עם הג'אנק פוד במדינת ישראל.

<פרופ' אבינעם רכס: ליצמן מנהל את המלחמות האלה, וממה שקראתי הבוקר, גם עם זה יש לו קושי.

אלי אלאלוף: זה מה שיקרה לנו, לחברי הכנסת, שאוכלים פה.

<פרופ' אבינעם רכס: אני חושב שאם תאכל חסה כל היום, אדוני, בסופו של דבר תרד במשקל בכל זאת.

<פרופ' אבינעם רכס: חבר הכנסת אלאלוף, כדי להצליח באמת לרדת במשקל בדיאטה אתה צריך להיות רעב 24 שעות ביממה וזה דבר שאף בן אנוש לא יכול לעמוד בו.

<פרופ' רונית אנדוולט: זה לא נכון ולא מדויק.

<פרופ' אבינעם רכס: בסדר.

<פרופ' אבינעם רכס: אני חושב שהכנסת נכנסה לזה עם חוק הפוטושופ שעבר בכנסת, ואסר לעשות פוטושופ לדוגמניות ולהפסיק את המסר של הטוויגי.

<פרופ' אבינעם רכס: אני עדיין רוצה להצטרף למה שנאמר קודם, שהשמנה היא בעיה של Public Hazard.

<פרופ' אבינעם רכס: התחלואה גבוהה מאוד, ההוצאות הנלוות של אירועי לב ואירועים מוחיים, מחלות וסוכרת וכל השאר, גבוהות מאוד.

<פרופ' אבינעם רכס: אסור לנו שייצא מפה מסר ששמן זה יפה ושמן זה טוב ונכון וראוי.

<פרופ' אבינעם רכס: המסר הוא שצריך להתייחס בהבנה ובאמפתיה לבעיה שאני חושב שהיא מחלה.

<פרופ' אבינעם רכס: אני חושב שהיא מחלה מעבר לממדים מסוימים.

<פרופ' אבינעם רכס: צריך להתייחס לזה באמפתיה וצריך לעשות כל מה שאפשר כדי שהציבור, ובמיוחד הילדים שלנו, לא יגיעו למצב הזה.

<פרופ' אבינעם רכס: חלק גדול מהבעיה בידיים שלכם, זה סיבות סביבתיות שניתנות לשליטה של הרגולטורים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אולי נקפוץ למשרד הבריאות ונחזור לחברים.

<פרופ' רונית אנדוולט: אני ראש האגף לתזונה במשרד הבריאות ואני שמחה על הדיון.

<פרופ' רונית אנדוולט: אנחנו מובילים כבר מספר שנים תוכנית לאומית, יחד עם משרד החינוך ומשרד התרבות והספורט, שנקראת אפשרי-בריא, שמטרתה למנוע מחלות תלויות תזונה ולקדם התנהגות בריאותית, כולל פעילות גופנית וכולל תזונה בריאה.

<פרופ' רונית אנדוולט: במסגרת התהליך הזה היו מספר חוקים שעברו גם בכנסת, כגון חוק התזונה הבריאה שעכשיו הולך לקבל אישור סופי במערכת החינוך.

<פרופ' רונית אנדוולט: עכשיו אנחנו מקדמים את חוק תזונה בריאה בצהרונים.

<פרופ' רונית אנדוולט: הייתה ועדת הסדרה תזונתית שעמד בראשה מנכ"ל משרד הבריאות ויצאו משם הרבה מאוד המלצות, כולל סימון בחזית האריזה, שאני מקווה שחברים אחרים פה לא יכשילו את זה, כי זה אחד הדברים החשובים באמת.

אלי אלאלוף: אף אחד לא רוצה להכשיל מסיבה של בריאות אלא רק מסיבה כלכלית.

<פרופ' רונית אנדוולט: אין סיבה כלכלית.

<פרופ' רונית אנדוולט: בדקנו את זה וזה לא הולך לעלות כמעט כלום.

אלי אלאלוף: בינתיים, התירוצים שמגיעים לשולחני - - -

עבדאללה אבו מערוף: דנו בזה, ולא מכשילים.

<רונית אנדוולט: מצוין, יופי.

<רונית אנדוולט: זה מאוד מאוד חשוב.

<רונית אנדוולט: זאת התרומה המרכזית שלכם לעניין הזה.

<רונית אנדוולט: חייבים לציין ש-25% מהאנשים שמקבלים הבטחת הכנסה במדינת ישראל סובלים מסוכרת.

<רונית אנדוולט: סוכרת מס' 2 היא מחלה תלוית השמנה וכמו שנאמר כאן, גם על ידי קודמיי הרופאים, השמנה היא מחלה.

<רונית אנדוולט: לכן יש לה הרבה מאוד תופעות לוואי, הרבה מאוד מחלות נלוות וצריך למנוע את ההשמנה.

<רונית אנדוולט: עם זאת, אני מסכימה שלא צריך להדיר אנשים על רקע של השמנה.

<רונית אנדוולט: במשרד הבריאות הוקמה ועדה למניעת הדרה של האוכלוסייה.

<רונית אנדוולט: הוועדה נקראת הוועדה למניעת הדרה וגזענות, והיא דנה גם בנושא ההדרה בתחום ההשמנה במערכת הרפואית.

<רונית אנדוולט: אנחנו נדון בזה בהרחבה שוב ונשמח להזמין גם את העמותה להציג את הנתונים שלה.

<רונית אנדוולט: אני חייבת לציין, וכדאי שהוועדה תכיר את זה, שיש מחקר ישראלי שנעשה על סטיגמה בנושא של השמנה, שעשתה ד"ר אסנת סטון, שזאת עבודת הדוקטורט שלה.

<רונית אנדוולט: יש נתונים גם על ישראל.

<רונית אנדוולט: אין ספק שיש הדרה בנושא של השמנה וצריך לטפל בזה.

<רונית אנדוולט: זה לא תקין ולא צריך להפלות אנשים על רקע של משקל.

<רונית אנדוולט: אנחנו עושים את המקסימום באמת כדי שזה לא יקרה.

<רונית אנדוולט: אני רוצה גם להגיד שאנחנו נותנים הנחיות לצוותים שלנו, שעובדים במערכת החינוך, לטפל ברגישות בנושא המשקל.

<רונית אנדוולט: חשוב לציין שקודם כל, צמצמו את השקילה רק לכיתות א' ו-ז'.

<רונית אנדוולט: הרעיון הוא באמת לעשות את זה ברגישות רבה.

<רונית אנדוולט: צירפו עכשיו תזונאים לשקילה וילד שלא רוצה להישקל או שהוריו לא רוצים שהוא יישקל, לא נשקל.

<רונית אנדוולט: ילד שמוצאים שיש לו בעיה בגדילה או איזושהי השמנה גדולה, מי ששוקל אותו פונה ישירות להורים שלו ולא נותן לו פתק לחזור לכיתה, שיתבייש עם זה.

<רונית אנדוולט: ממש לא.

<רונית אנדוולט: זה נעשה עם הרבה רגישות.

<רונית אנדוולט: אני לא אומרת שזה קורה בכל המקרים ויכול להיות שיש מקרים שהם לא בדיוק ככה.

<רונית אנדוולט: אלה ההנחיות שלנו ואנחנו מנסים מאוד להקפיד על זה כי אנחנו מבינים את הנושא הזה והוא מאוד מאוד חשוב לנו.

<רונית אנדוולט: הנושא של חינוך תזונתי צריך להתחיל מבראשית.

<רונית אנדוולט: בטיפות חלב אין היום תזונאיות.

<רונית אנדוולט: יש אחיות נהדרות, אבל זה לא מספיק.

<רונית אנדוולט: צריך שיהיו תזונאיות כבר בטיפת חלב, שידריכו לתזונה גם בהריון וגם בשנתיים הראשונות לחיים.

<רונית אנדוולט: אלף הימים הראשונים הם נקודת חלון הזדמנויות קריטית למנוע בעיות תזונתיות ובעיות של השמנה בעתיד.

<רונית אנדוולט: לכן זה אחד המקומות שחשוב שהכנסת תדחוף שייכנסו לשם גם תזונאיות, כי זה אחד הדברים שמאוד משמעותיים ויכולים להשפיע.

אלי אלאלוף: נחכה לדוח של משרד הבריאות בנושא טיפות חלב.

אלי אלאלוף: זאת הזדמנות ואתם עדיין יכולים להתערב.

<פרופ' רונית אנדוולט: אנחנו נתנו את ההמלצה שלנו לעניין הזה.

<איילת קלטר: אני חייבת להגיד שהדיון סוטה לתזונה ואנחנו מדברים על שיח חברתי ולא על מה משרד הבריאות עושה לתיקון התזונה.

<איילת קלטר: חשוב לי להגיד שאנחנו מדברים על תופעה חברתית, תופעה שבה ילד בן שלוש שונא את הגוף שלו.

אלי אלאלוף: שמענו.

אלי אלאלוף: הערות ביניים הן בדרך כלל קצרות.

<פרופ' רונית אנדוולט: אני רוצה לסיים ולומר שנהיה אופטימיים.

<פרופ' רונית אנדוולט: טיפול תזונתי עובד ואנשים עם השמנת יתר גם יורדים במשקל.

<פרופ' רונית אנדוולט: אומנם 20% מהם מתמידים בזה, והרוב לא, כי זה באמת שינוי קשה.

<פרופ' רונית אנדוולט: זהו שינוי לאורך זמן שמחייב פעילות גופנית וכולי, אבל אי אפשר להגיד שטיפול תזונתי אינו עובד וחשוב שזה יירשם לפרוטוקול.

<פרופ' רונית אנדוולט: אנחנו מנסים באמת למנוע ואני חושבת שמניעה היא הכי חשובה.

<פרופ' רונית אנדוולט: אני מסכימה עם איילת שהנושא של הדרה חשוב שיימנע ובאמת זאת נורמה חברתית.

<פרופ' רונית אנדוולט: אנחנו עושים במערכת הבריאות את המקסימום כדי למנוע את הנושא הזה.

<פרופ' רונית אנדוולט: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

אילן גילאון: האמת היא שפרופ' רכס עשה ניתוח מדויק כי יש פה שני פנים.

אילן גילאון: יש חוק אחד שבכנסת לא יכולים לחוקק – טעמם של אנשים.

אילן גילאון: זה תלוי תקופה, זה תלוי זמן.

אילן גילאון: זה אפילו יותר עתיק מבורגר, רובנס ואחרים.

אילן גילאון: פעם דיברו על בריאי גוף, כאילו אדם שמן הוא בריא גוף בתקופה המקראית.

אילן גילאון: אני חושב שאנחנו צריכים להידרש כמחוקק או כמערכת רגולטורית בעיקר למה אנחנו עושים כדי לכוונן ולעשות רגולציה בכך שאנשים יעשו שימוש.

אילן גילאון: לא די בכך שאנחנו מסמנים את הדברים אלא באמצעים רגולטוריים, כמו מס ערך מוסף או כמו קביעת מחירים, כדי להעדיף דברים שמבחינה תזונתית, מעבר לחינוך, הם גם יהיו זמינים.

אילן גילאון: זה התפקיד שלנו.

אילן גילאון: מבחינה זאת הכנסת משמשת דוגמה לא סטיגמטית.

אילן גילאון: האיש הכי מצליח בכנסת הוא דוד ביטן.

אילן גילאון: ברור.

אלי אלאלוף: אתה פוגע בו עכשיו.

אילן גילאון: למה?

אלי אלאלוף: כי אתה פוגע בו באמצעות משקלו.

אילן גילאון: זה בסדר גמור.

אלי אלאלוף: אז לקחת את זה כהומור?

אילן גילאון: לא, אל תעשה הומור.

אילן גילאון: אני חושב שהמצב הסטיגמטי הוא סיפור אחד ומה אנחנו עושים, מה ועדת ההסדרה עושה, מה היא מוציאה ואיפה אנחנו מכוונים את הדברים, זה הסיפור שיש לנו נגיעה אליו כמחוקק – ללכת ולעשות רגולציה.

אילן גילאון: לא די להגיד שג'אנק פוד אאוט או מק'דונלד אאוט.

אילן גילאון: הדוברים האלה גם צריכים להימדד בסופו של דבר בפרמטרים של נגישות.

אילן גילאון: הנגישות של אנשים לאוכל כזה או אחר, לפחמימות או דברים אחרים, הוא דבר שאנחנו יכולים לעשות בתור מערכת.

אילן גילאון: את השאר צריכה המערכת החינוכית לעשות ברמה הסטיגמטית, ב-BMI ובכל הערכים האלה.

אילן גילאון: לכן הניתוח שלך לגמרי מדויק.

אילן גילאון: אני מציע שנמקד את הדיון בשאלה מה עלינו לעשות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ד"ר עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם, תודה על הדיון החשוב ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: בהתחלה אמרתי שהכיוון של הדיון היה אמור להיות בשני כיוונים ובשני חלקים.

עבדאללה אבו מערוף: זה שערבבנו ועשינו סלט מהעניין הרפואי, מעניין האתיקה ומעניין ההפליה, אני חושב שכאן אנחנו טועים.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מסכים לצורה הזאת אבל זאת העמדה שלי.

עבדאללה אבו מערוף: אכן, צריך להתמקד בעניין ההפליה וההדרה, החינוך והתרבות, המנהגים והכול.

עבדאללה אבו מערוף: על זה אין מחלוקת.

עבדאללה אבו מערוף: אני חולק על הדעה של הקולגה שלי, פרופ' רכס.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכבד אותו ואני מכיר אותו, לא אישית, אבל מכיר טוב.

עבדאללה אבו מערוף: העניין הרפואי שונה לחלוטין מהעניין האתי ומעניין ההפליה ואיך החברה מתייחסת בבית-הספר, והילדים לועגים או לא לועגים, החינוך והכול.

עבדאללה אבו מערוף: אלה דברים נפרדים.

עבדאללה אבו מערוף: יש לי פרקטיקה של רפואה של עשרים שנה, גם כמומחה וגם כרופא משפחה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני לוקח בעירבון מוגבל את היחס של הרופאים.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא שאני מגן על הרופאים עכשיו ואני יודע שהשמנה היא מחלה קשה, שגורמת לסיבוכים רבים.

אילן גילאון: זאת מחלה?

עבדאללה אבו מערוף: במידה מסוימת זאת מחלה.

עבדאללה אבו מערוף: במידה מסוימת זאת מחלה, ואני מסכים עם עמדת משרד הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: אני בעצמי הצעתי חוק על תזונה בריאה בבית-הספר.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי, הכנסת דחתה את זה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כרגולטורים, כחברה, ככנסת, עניין ההפליה וההדרה צריך להעביר מסר תרבותי שאנשים אלה חייבים להיות חלק מהחברה.

עבדאללה אבו מערוף: לא להדיר, לא להפלות והעמותה הזאת עושה דברים טובים, אבל בעניין הרפואי אני חושב שיש בו פן אחר לגמרי.

עבדאללה אבו מערוף: גם זה צריך דיון מיוחד וטיפול מיוחד והתייחסות מיוחדת, ולכן להפריד בין שני הדברים.

עבדאללה אבו מערוף: כך הייתי עושה ובזה אני דוגל.

<פרופ' אבינעם רכס: אין סתירה ביניהם.

<פרופ' אבינעם רכס: אני אתך במאה אחוז.

אילן גילאון: ממש לא.

אילן גילאון: לגבי המחלה והמגיפה אני לא יודע.

אילן גילאון: כדאי לדון בתוצרים של החברה הקפיטליסטית במזון ולראות מה ההשלכות שלה.

עבדאללה אבו מערוף: הדיון הזה חשוב מאוד ותודה לעמותה שמעלה את הנושא שאסור שתהיה הפליה ואסור להדיר את האנשים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, לאנשים עם עודף משקל יש מצב רוח תמיד טוב ורוח יותר טובה לבדיחות.

<קריאה: זאת גם סטיגמה.

אלי אלאלוף: משרד החינוך, בבקשה.

אלי אלאלוף: הזמן שלנו מתקצר.

<עירית ליבנה: אני מפקחת על הבריאות במשרד החינוך.

<עירית ליבנה: קודם כל לגבי העסקת עובדי הוראה, חד-משמעית אין נקיטה של הפליה בקליטת עובדי הוראה ועובדים בכלל במערכת החינוך, שנוגע איכשהו בהפליה.

<עירית ליבנה: זה עלה כטענה ונבדק שוב.

<עירית ליבנה: אנחנו עוסקים במניעה וכל התוכניות שלנו מדברות על הבריא, על הנכון, ולא על הרזון.

<עירית ליבנה: את הרזון והיופי הורדנו מהפרק.

<עירית ליבנה: הנושא של החקיקה עבר והתקנות בוועדת החינוך התעכבו קצת, אבל יאושרו.

<עירית ליבנה: אנחנו עושים משהו בנושא של שינוי הסביבה, כולל המסרים שאנחנו אומרים גם להורים והם צינור מאוד משמעותי.

<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על חינוך להתנהגות מאוזנת והשיימינג, אנחנו עוסקים בו לכל דבר, כולל גם כנגד משקל.

<עירית ליבנה: יש לנו בעיה עם השיימינג, אנחנו רואים וחווים את זה, וגם זה נכנס לפה.

<עירית ליבנה: במידה וכן יש בחומרים מסוימים פגיעה, בחומרי הלימוד או בספרים, זה יגיע אלינו ונטפל.

<עירית ליבנה: אנחנו מזמינים שזה יגיע אלינו כדי שנטפל עניינית במילה, במשפט או באיזשהו ספר שכן נראה פוגעני.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כן, אדוני, בבקשה.

<בני ברץ: אני עורך הדין שמסייע לעמותה.

<בני ברץ: אני חושב שהייתה כאן התייחסות לצד הרפואי, לצד של התזונה, לצד של הבריאות, אבל בית המחוקקים יכול לסייע למשהו שהוא הרבה יותר מתקדם, לטעמי, וזה לאפשר לאנשים שנגזר עליהם להיות שמנים – אני לא יודע אם זה עניין שניתן להילחם בו או לא.

<בני ברץ: זה באמת עניין רפואי – אבל אנשים שכבר נגזר עליהם להיות שמנים והם שמנים, צריך לסייע להם על ידי חקיקה ותקינה, כפי שמסייעים לאנשים שיש להם בעיה בנגישות, כפי שמסייעים במקומות חניה לנכים.

אילן גילאון: פר אקסלנס נגישות, כמו שאתה אומר.

<בני ברץ: נגישות, בוודאי נגישות.

<בני ברץ: יש סדרת חוקים שכבר קיימים וכל מה שצריך זה אולי לשפר בהם תקנות מסוימות או לעשות תיקון לחוק.

נחמן שי: זה מה שהתחלנו.

אילן גילאון: אתה מנגיש כדי שיגיע מישהו אל המקום ולא שאתה עושה הנגשה פרטנית, כי זה אנטי נגישות.

<בני ברץ: אני מקבל את מה שאתה אומר.

אילן גילאון: אתה עוזר לשמנים, אתה אומר.

אילן גילאון: זה לא רעיון טוב.

אלי אלאלוף: הוא פרופסור לנגישות.

<בני ברץ: אני יודע, אבל אין מנוס.

<בני ברץ: אם אדם רוצה ללכת לתיאטרון, אין בתיאטרון כיסאות שיאפשרו לאדם ששוקל 180 קילו לשבת.

<פרופ' אבינעם רכס: גם לא במטוס.

<בני ברץ: גם לא במטוס.

<בני ברץ: בוודאי.

<בני ברץ: יכול להיות שזה עניין של תקנות שיחייבו בנייני ציבור לאפשר שכן יהיו מקומות כאלה.

<בני ברץ: יש חוקים מגוונים להגנת הצרכן, ובכל זאת אם לא הייתה רשת חנויות אחת לנשים שמאפשרת רכישת בגדים לנשים במשקל גדול או במידות גדולות, נשים לא היו מוצאות בגדים כאלה.

<בני ברץ: אני יודע שבארצות הברית יש רשתות שמוכרות בגדים לאנשים גדולים.

<בני ברץ: בארץ אין את זה.

<בני ברץ: זה לא רק עניין של שוק חופשי.

אילן גילאון: שם ה-obesity הוא - - -

<בני ברץ: שוק חופשי הוא לא הפתרון לכל דבר.

<בני ברץ: אפשר להגיד שאם אתה רוצה רישיון לפתוח בית עסק שמוכר בגדים, אתה צריך שיהיו לך מידות בכל הגדלים.

<בני ברץ: אולי בכל הדגמים, אבל בכל הגדלים.

<בני ברץ: יש אין ספור דברי חקיקה שצריך לעבור עליהם, שמסייעים ממילא לאנשים שיש להם צרכים מיוחדים לפתור גם את הבעיה הזאת.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני ממש מתחיל להרגיש לא נוח בגלל לחץ זמן.

אלי אלאלוף: אנא מכם, תשתדלו לקצר.

<איילת קלטר: אני רוצה לתת את ההמלצות של אדם ומלואו.

אלי אלאלוף: יש לי זמן.

אלי אלאלוף: מירנה, נציגת שוויון הזדמנויות בעבודה, בבקשה.

<מירנה סוידאן: אני עורכת דין מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<מירנה סוידאן: למי שפספס ממש לפני חודשיים, התפרסמה כתבה בערוץ 2 על מקרה של דיילת מכירות שפנתה לחברה בעקבות מודעת דרושים בפייסבוק.

<מירנה סוידאן: החברה התלהבה מהתמונות שלה וכשהיא הגיעה ליום ההכשרה, ככל הנראה המידות והמראה החיצוני שלה פחות התאימו.

<מירנה סוידאן: לשמחתנו הרבה, בזכות ההקלטה שהייתה בידה, החברה הבינה שהיא עשתה טעות ונתנה לה פיצוי בסך 120,000 שקלים.

<מירנה סוידאן: זה רק מקרה אחד מתוך מקרים שמגיעים לפתחה של הנציבות.

<מירנה סוידאן: חוק שוויון הזדמנויות בעבודה מונה 16 עילות שבגינן אסור להפלות עובדים בקבלה לעבודה, בתנאי העבודה ובפיטורים, אבל בג"ץ קבע כי רשימת העילות המנויה בחוק היא רשימה פתוחה.

<מירנה סוידאן: הפליה על בסיס מראה חיצוני בכלל ומשקל בפרט אינה מופיעה כאחת העילות להפליה בחוק, אבל בסעיף 2(ב) לחוק נקבע כי גם קביעת תנאים שלא מן העניין, כלומר כל תנאי שאינו חיוני לביצוע המשרה, ייחשב כהפליה.

<מירנה סוידאן: על כן, כל עוד ההבחנה על פי מראה חיצוני אינה מתחייבת מאופיו של התפקיד, היא מהווה לדעת הנציבות הפליה אסורה.

<מירנה סוידאן: הפליה מחמת מראה חיצוני, המסתמכת על גובה, משקל או מידות יופי של המועמדים לקבלה לעבודה, מעבר להיותה פסולה, גם אינה משרתת את האינטרס של המעסיק בבחירת העובדים הטובים ביותר ובעלי הכישורים המתאימים ביותר לתפקיד.

<מירנה סוידאן: בשל כך, הנציבות קוראת למי שחווה או חוותה הפליה בשל מראה חיצוני לפנות לנציבות כדי להילחם בתופעה הפסולה הזו ולהעלות את המודעות, וכדי לצמצם את היקפה ככל שניתן בשוק העבודה ובחברה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש פה נציג מנציבות שירות המדינה, עמי כהן.

אלי אלאלוף: יש לך מה להגיד לנו על זה, מה קורה בנציבות שירות המדינה?

<עמי כהן: אני עורך דין מהלשכה המשפטית, נציבות שירות המדינה.

<עמי כהן: הליך הקבלה לשירות המדינה מתבסס על מספר הליכים ובין מבחני מחשב לבין מרכזי הערכה לבין ראיון סופי, זה מצמצם את האפשרות להפלות על רקע משקל.

<עמי כהן: נתונים ספציפיים אין לנו עדיין.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: איילת, בבקשה, אנחנו חוזרים להמלצות שלך.

<איילת קלטר: אני מדלגת על תוצאות ההפליה, שהן לא פחות חשובות, ואומר מה אנחנו מציעים.

<איילת קלטר: העלאת המודעות לקיום הפליה על רקע משקל והכרה בצורך ובהכרח לטפל בסוגיה זו; כינון יום עיון בכנסת בנושא הפליה על רקע משקל; לחייב מתן הדרכות לאנשי מקצועות הבריאות, החינוך והתקשורת; הכנסת ההפליה על רקע משקל כחלק מרשימת ההפליות המוכרות בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה; הפסקת השקילה בבתי-הספר; הובלת קמפיין חברתי לשינוי השיח בנושא משקל בארץ שיפנה לכלל האוכלוסייה; שינויי חקיקה בחוקים קיימים כמו חוק זכויות החולה, חוק זכויות התלמיד, חוק זכויות שוויון הזדמנויות בעבודה; הקמת צוות בין- משרדי שיתאם את פעילות משרדי הבריאות, הרווחה, העבודה והחינוך בנושא המאבק נגד ההפליה; לסיום, מעקב של הוועדה על התקדמות הטיפול בנושא הפליה על רקע משקל.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה לדבר?

<אשר רוכברגר: אני מעמותת "נכה לא חצי בן אדם".

<אשר רוכברגר: אני מצטרף, כמובן, לכל מה שנאמר לפניי, אבל רוצה להפנות את תשומת הלב של הנוכחים לקבוצה אחת באוכלוסייה שמאוד סובלת מתופעת ההשמנה והיא אנשים עם מוגבלויות.

<אשר רוכברגר: הייחודיות שלה היא שבמקרים רבים זה לא תלוי באדם עצמו, זה לא קשור להרגלי האכילה שלו אלא זה תוצאת לוואי של הלקות, המגבלה או המחלה, כי רוב האנשים, במיוחד אלה שמרותקים לכיסאות גלגלים, לא יכולים להשתמש בחדר כושר או לעשות פעילות גופנית מומלצת.

<אשר רוכברגר: כמובן, יש פה גם עניין כלכלי שבן אדם שמקבל קצבת נכות לא יכול להרשות לעצמו אוכל בריא או שירותי מכון כושר.

<אשר רוכברגר: כידוע, גם אלה שמסתמכים על חבילות מזון של העמותות והגמ"חים, בחבילות האלה יש אוכל אבל בדרך כלל הוא די לא בריא.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין בעקבות דבריך שבדוח העוני שזאת אחת המגפות באוכלוסייה.

אלי אלאלוף: מכובדי, אני רוצה לציין את כניסתה של חברת הכנסת נורית קורן.

<דני קדרון: אני מעמותת תנו יד לחרש, נכים למען נכים.

<דני קדרון: אני עוזרו של משה בר.

<דני קדרון: מכובדיי כולכם, אני זכיתי לשרת את הצבא 36 שנה.

<דני קדרון: השתחררתי ולא נראיתי כמו שאני נראה היום.

<דני קדרון: הייתי 140 קילו והצלחתי להוריד 50 קילו.

<דני קדרון: ניסיתי להתקבל לכמה מקומות עבודה.

<דני קדרון: הלכתי עם כל הכישורים שלי, כל התעודות שלי ובשני מקומות עבודה אמרו לי: תודה רבה, אתה יכול להמשיך.

<דני קדרון: המשכתי, חיפשתי ובסוף ראיתי שכל עוד שאני לא אשנה את המראה שלי, לא יתייחסו אליי.

<דני קדרון: לא מעניינים אותם הכישורים, גם לא מעניין שאני נכה צה"ל.

<דני קדרון: כבוד היושב-ראש, אתה מאוד רגיש לנושא, גם מנהלת הוועדה וכולכם רגישים לנושאים האלה.

<דני קדרון: אני בטוח שאתה תצליח לעזור לנו ולכל ציבור הנכים או לנו, שיש לנו השמנה ואין מה לעשות, ככה אנחנו נראים.

<דני קדרון: אנחנו מנסים לעשות, אבל לא בשביל זה צריך לעשות עלינו איקס אחד גדול כשאנחנו מגיעים למקום עבודה.

<דני קדרון: זה לא צודק, זה לא נכון ואני בטוח שאתה תצליח, כבוד היושב-ראש.

<דני קדרון: תודה רבה לכם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: בוקר טוב לכולם וסליחה על האיחור, גם חברי כנסת לפעמים לא קמים בזמן.

נורית קורן: היה חשוב לי להיות כאן בתחילת הדיון כי זה דיון מאוד מאוד חשוב על שילוב האחר.

נורית קורן: כמו שאנחנו עושים כל הזמן בנושא של זה, אם זה אדם עם מוגבלות, אדם עם השמנה או כל דבר אחר.

נורית קורן: אנחנו צריכים להתחיל לחנך.

נורית קורן: הדבר החשוב ביותר הוא הנושא של תזונה נכונה ובריאות של כולנו.

נורית קורן: זה צריך להתחיל בבית-הספר.

נורית קורן: בימים אלה אני מניחה על שולחן הכנסת תוכנית לאומית להפרעות אכילה.

נורית קורן: אחד הדברים החשובים ביותר זה שילוב בין משרד החינוך, משרד הרווחה ומשרד הבריאות, שלושת המשרדים יחד ולגרום לכך שבבתי-הספר, כבר מגיל קטן לא יהיה יום בשנה שהוא יום הבריאות ובו ידברו על תזונה, אלא שיהיו שיעורים באופן קבוע שיינתנו על ידי מורים שיהיו תזונאים.

נורית קורן: כל הנושא הזה חשוב ביותר, לחנך את הילדים מה צריך לאכול ומה לא צריך לאכול.

נורית קורן: לצערי, השר ליצמן עם המדבקות הירוקות והאדומות קצת ישהה את זה.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא.

נורית קורן: הוא קצת משהה.

אלי אלאלוף: לא, לא.

נורית קורן: סליחה, לא משהה.

נורית קורן: התכוונתי לזה שבמקום שזה ייכנס כבר עכשיו, בעצם יש קצת בעיה אבל נכון, צריך להגיע לשולחן עגול ולעשות הכול בצורה נכונה.

נורית קורן: דבר נוסף, שלחתי לשר הכלכלה בקשה להכניס לפיקוח לחם מקמח מלא ומוצרים בריאים, על מנת שהאוכלוסייה - - -

אלי אלאלוף: יש מחקר שזה כבר לא נכון.

נורית קורן: זה לא משנה.

נורית קורן: צריך להתחיל עם מוצרים בריאים, שהם יהיו בפיקוח, שהמחיר שלהם יהיה זול יותר על מנת שאלה שלא יכולים לשלם, יוכלו גם לקנות אותם.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כן, גברתי.

<סיגל פרישמן: אני הדיאטנית הראשית בבילינסון, אני פה נציגה של שירותי בריאות כללית.

<סיגל פרישמן: דיברו פה על זמינות ונגישות ואני חושבת שאם דיאטניות באמת תהיינה משולבות בכל הגילאים, מגיל אפס עד 120 וגם הזמינות שלנו תהיה יותר גבוהה, אני חושבת שנוכל גם להוביל את העמדות של האוכלוסייה.

<סיגל פרישמן: נגמרו הימים בהם דיאטניות אומרות לאכול רק חסה.

<סיגל פרישמן: אנחנו לגמרי באות בגישה נכונה של שינוי, כולל שינוי משפחתי, כולל שינוי מערכתי.

<סיגל פרישמן: לכן, זמינות זאת המילה, לדעתי.

אלי אלאלוף: את צודקת מאוד.

נורית קורן: נכון, אבל צריך שקופות החולים ייתנו יותר זמינות ולא יהיו קריטריונים מאוד נוקשים.

אלי אלאלוף: אני נאלץ לסכם.

אלי אלאלוף: תודה רבה, קודם כל, לעמותת אדם ומלואו על היוזמה ועל זה שהם הביאו את הנושא הזה לדיון, ולחברי הכנסת שהצטרפו ודחפו כדי שזה יתקיים.

אילן גילאון: בתור צעד קטן, אדוני היושב-ראש, אני הולך לטפל רק בפירות וירקות.

נחמן שי: הצעת החוק שלי תגיע, אלי.

נחמן שי: בוא נלך הלאה על הצעות חוק נוספות.

אלי אלאלוף: כשהיושב-ראש מתחיל לסכם, החברים לא מפריעים.

אלי אלאלוף: אני מתחיל לסכם ואני מבקש מחברי הכנסת קצת משמעת עצמית.

אלי אלאלוף: אני חוזר ומודה לכם.

אלי אלאלוף: אנחנו נלמד כצוות של חברי הכנסת – אני לא קורא לזה ועדה – נלמד את ההמלצות ונקבע ביחד את דרך ההתערבות שלנו בתחומים שונים, כדי שנוכל להיות אפקטיביים.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להשלות ולהגיד שנעשה ונצליח.

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר דבר אחד, אני באופן אישי הייתי מעורב בהקמת מפעל הזנה לבתי-הספר.

אלי אלאלוף: לשמחתי, בזכות המפעל הזה מחלקים יום-יום 250,000 מנות לבתי-ספר בכל רחבי הארץ בפרק זמן של פחות משעה.

אלי אלאלוף: הלוגיסטיקה של קרן רש"י הייתה יותר זריזה ויותר אפקטיבית מהלוגיסטיקה הצבאית.

אלי אלאלוף: באמת, הנושא הראשון שקבענו שהאוכל יהיה בעל טעם טוב ולפי ההרגלים בבית, כמה שיותר קרוב, כולל התבלינים לאוכלוסייה הערבית שרצתה תבלינים מסוימים, אבל בעיקר תזונה נכונה.

אלי אלאלוף: זאת פעם ראשונה שהורדנו את השתייה המתוקה מהארוחות.

אלי אלאלוף: הופתעתי ורציתי לפנק את הילד, לתת לו שתייה מתוקה, ואני זוכר את הטרופית המפורסמת שירדה בכאב גדול.

נורית קורן: היא עדיין בחיים.

אלי אלאלוף: היא בחיים אבל לא במפעל ההזנה.

אלי אלאלוף: במפעל ההזנה יש רק מים ואני שמח על כך.

אלי אלאלוף: באמת, התזונאיות של המערכת נמצאות בתוך המערכת – גם את זה קבענו – וזה נמשך.

אלי אלאלוף: לצערי, משרד הבריאות לא מצא לנכון עד היום לפקח על המזון של מפעל ההזנה.

אלי אלאלוף: אני מקווה שנצליח בקרוב לסגור את החקיקה הזאת וזה גם יהיה.

אלי אלאלוף: אני שוב אומר שלא באנו להתכנס לדון בנושא הרפואי, אבל לא לשכוח שהרפואה היא המכתיבה את הטון גם בתודעה הציבורית.

אלי אלאלוף: אם רופא אומר כך וכך, לרפואה יש עדיין מעמד-על במדינה וזה אומר שזה צריך להיות כמו שהרופא אומר.

אלי אלאלוף: אם נפגע בשמנים כדי שירזו ואז זה גם יהיה כלכלי לתחום בריאות הציבור, זה גם מרכיב כלכלי מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שאנחנו נלמד את ההמלצות ושוב תודה.

אלי אלאלוף: כצוות של חברי הכנסת אני מוכן להיות חלק מכם.

נחמן שי: אתה מקים את הצוות.

אלי אלאלוף: אני מקים את הצוות, אבל בדרך כלל אני לא שם את עצמי בראש.

אלי אלאלוף: נעשה את זה ונבוא עם הצעות קונקרטיות בהתייעצות אתכם, כמובן, לפני שנמשיך בצעדים הבאים שלנו.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם והישיבה נעולה.