ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 218, 2017-06-27 14:00

אברהם נגוסה: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: קבענו דיון מעקב: קליטת עולי ברזיל.

אברהם נגוסה: קיימנו דיון בעבר בנושא קליטת עולי ברזיל ודרום אמריקה, ואנחנו פנינו גם בעקבות הדיון והחלטות שקיבלנו פה בכנסת, למשרדי הממשלה הרלוונטיים, שבנוסף לנציגי המשרדים שענו והתייחסו פה, אבל העברנו ודרשנו התייחסות.

אברהם נגוסה: קיבלנו משני משרדים: משרד החינוך ומשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: תכף אבקש ממנהלת הוועדה לקרוא כדי לשתף אתכם – מה שאנחנו יודעים, גם אתם תדעו את התגובה שלהם.

אברהם נגוסה: זה יעזור גם להתייחסות שלכם, להתייחסות שלנו, להמשיך הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים להמשיך, כי אנחנו לא מוותרים.

אברהם נגוסה: אנחנו עוקבים, ומה שנעשה, טוב שנעשה, אבל מה שלא נעשה, אנחנו ממשיכים ודורשים לעשות את זה.

אברהם נגוסה: הנושא של קליטת עלייה זה לא אופוזיציה ולא קואליציה.

אברהם נגוסה: אנחנו כולנו פה בוועדה, חברי הכנסת, ואנחנו באמת פועלים יחד, בשיתוף פעולה, כדי לקדם את העולים, שהגיעו מכל המדינות.

אברהם נגוסה: הנושא שלנו היום פה הוא רק הנושא של עולי ברזיל ודרום אמריקה.

אברהם נגוסה: בזה אנחנו מתמקדים.

אברהם נגוסה: אם יש עולים אחרים, אנחנו לא דנים בקליטת עולים אחרים – אני מראש אומר את זה.

אברהם נגוסה: הנושאים שעלו – בעיקר זה הבעיה בתחום התעסוקה, בתחום ההכרה בתעודות, אם זה בתחום הבריאות או בתחומים שונים כמו העניין של קלינאי תקשורת, יש גם פיזיותרפיסטים, תזונאים.

אברהם נגוסה: יש כל מיני מקצועות שידועות ומוכרות במדינות המוצא, אבל לא כל כך מתקבלים פה במדינת ישראל – לא מקבלים אותם בצורה גורפת.

אברהם נגוסה: לכן יש בעיה, כמו- - - מהעלייה מצרפת.

אברהם נגוסה: אני מציע, שלפני שנתחיל בהתייחסות הנציגים, נכניס אותם – מה משרדי הממשלה ענו לנו לפניות שלנו בעקבות הדיון הקודם.

אברהם נגוסה: בבקשה, מנהלת הוועדה, דנה גורדון.

<דנה גורדון שושני: שר החינוך השיב: קיבלתי בתודה את מסקנות הדיון בנושא שבנדון, ולהלן התייחסותי: א.

<דנה גורדון שושני: מערכת החינוך היא מקום המפגש הראשוני המשמעותי של העולים עם החברה הישראלית.

<דנה גורדון שושני: המשרד פרסם סטנדרטים לקליטת תלמידים עולים במערכת החינוך, ובהם הנחיות לבתי הספר, כיצד להיערך ולקלוט את התלמידים העולים ואת משפחותיהם בצורה מיטבית.

<דנה גורדון שושני: המשימה הראשונה העומדת בפני התלמידים העולים היא רכישת השפה העברית.

<דנה גורדון שושני: לכם כך המשרד מקצה תוספת של שעות ייחודיות לבתי הספר, חומרי למידה ייעודיים ותרגול גם במרשתת.

<דנה גורדון שושני: השילוב התרבותי והחברתי מהווים גם הם חלק משמעותי מתהליך הקליטה וההשתלבות של העולים.

<דנה גורדון שושני: לצוותי החינוך, התלמידים והעולים מקום משמעותי ומרכזי בהיבט זה.

<דנה גורדון שושני: לאחר שזיהינו במשרד את הגידול במספר העולים מברזיל, פתחנו בפני הרשויות את האפשרות לבקש מגשרים חינוכיים בין תרבותיים דוברי פורטוגזית, שתפקידם לסייע בעבודה עם התלמידים העולים, עם המשפחות שלו ועם צוותי בתי הספר שקלטו את התלמידים האלה.

<דנה גורדון שושני: ב.

<דנה גורדון שושני: האגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך מקיים 90 אולפנים ראשוניים ברחבי הארץ.

<דנה גורדון שושני: בנוסף לאולפנים הראשוניים מתקיימות מסגרות המשך בשעות הבוקר ולאחר הצהריים-ערב כדלקמן.

<דנה גורדון שושני: בשיתוף משרד הקליטה אנו מקיימים מכינה למקצועות רפואיים בארבעה מקומות: חיפה, תל-אביב, ירושלים ואשקלון.

<דנה גורדון שושני: המכינה הינה בת 300 שעות, ופועלת באופן אינטנסיבי, וכוללת דמי קיום ללומדים.

<דנה גורדון שושני: כיתות אלה נפתחות פעמיים עד שלוש בשנה בכל מחוז.

<דנה גורדון שושני: בנוסף, מתקיים קורס טרמינולוגיה בן 150 עד 300 שעות.

<דנה גורדון שושני: הקורסים מחולקים לפי תחומים – לפסיכולוגים, לרופאי שיניים וכן למקצועות אחרים כגון עורכי דין, נפתחים בהתאם לצורך העולה מן השטח.

<דנה גורדון שושני: כיתות המשך נפתחות גם כאולפן ערב לפי הדרישה.

<דנה גורדון שושני: נבדקה אפשרות לפתוח אולפן רפואי גם בשעות הערב, אך לא היה ביקוש ללימוד אינטנסיבי בשעות אלה.

<דנה גורדון שושני: האגף ללימוד מבוגרים ערוך לאפשרות קיום ערב לרופאים.

<דנה גורדון שושני: זה כאמור משר החינוך.

<דנה גורדון שושני: נמצאת אתנו סגנית מנהל האגף לרישוי מקצועות רפואיים, נעמה נהיר מזור.

<דנה גורדון שושני: את רוצה שאקריא את הדברים, או את רוצה לומר אותם?

<נעמה נהיר מזור: אני חושבת שהמכתב די ארוך.

אברהם נגוסה: בואו נקריא מה שכתבתם, ואז תשלימי, תוסיפי ותבהירי לנו.

אברהם נגוסה: מה שקיבלנו, נשתף.

<דנה גורדון שושני: זו תגובה להחלטות שלנו.

<דנה גורדון שושני: הטענות הספציפיות – הפיזיותרפיסטית גב' תאטן אביטל, לא פנתה למשרד הבריאות.

<דנה גורדון שושני: למר ג'וני גוטרמן, רופא השיניים, נמסר עוד בהיותו בחו"ל, כי בארץ לא מכירים בלימודי רפואת שיניים שנלמדו ארבע שנים בלבד.

<דנה גורדון שושני: הוא עצמו ציין בפנינו לאחר הישיבה, כי העביר את הבקשה באופן לא מסודר, וכי הוא מקווה שעתה, עם העברת הבקשה המסודרת, שעדיין לא הגיעה למשרדנו, יוכל לקבל את ההכרה המתבקשת.

<דנה גורדון שושני: לעניין הטענות הכלליות, קובצי הכנה לעולים במקצועות הבריאות – בהתאם לסיכום בישיבה שנערכה בין משרד הבריאות למשרד הקליטה לפני חודש – הם כתבו את זה במרס, כלומר בפברואר – משרד העלייה והקליטה יוציא מכרז לגורמים באגודות המקצועיות ובאקדמיה על-מנת להפעיל קורסים אלה.

<דנה גורדון שושני: תרגום בחינות: התרגום מתבצע גם אם יש בקשה אחת בלבד, לכל אחת מהשפות הבאות: ערבית, רוסית, צרפתית, אנגלית וספרדית, בתנאי שהוגשה עד 60 יום לפני הבחינה.

<דנה גורדון שושני: הקלות בבחינות: עולים חדשים זכאים להארכת זמן בת חצי שנה.

<דנה גורדון שושני: פטור מבחינה: לעולים שהינם רופאי שיניים מגיע פטור מבחינה, לפי התנאים הקבועים בחוק.

<דנה גורדון שושני: באשר לרוקחות, הסדרת הפטור נמצאת בהליכים מתקדמים.

<דנה גורדון שושני: עולים הדוברים שפות לא נפוצות כגון פורטוגזית: קיים קורס למושגים מקצועיים בעברית לרופאים, ובקרוב יהיה גם לבעלי מקצועות בריאות.

<דנה גורדון שושני: מגוון השפות שפורטו מעלה עונה על צורכי רוב-רובם של הנבחנים, ואין לו אח ורע בעולם.

<דנה גורדון שושני: יוזכר כי התרגום לחמש שפות אלה נקבע בהתאם לקריטריונים המתאימים.

<דנה גורדון שושני: התרגום לספרדית, צרפתית ורוסית לצורך העניין, הינו חלק מתוכנית לאומית בשיתוף משרד העלייה והקליטה.

<דנה גורדון שושני: בנוסף, ניתן להשתמש במילון במידת הצורך.

<דנה גורדון שושני: נבקש גם להזכיר כי תרגום לבחינה ממשלתית הינו מורכב, ואינו תמיד אפשרי.

<דנה גורדון שושני: לא מדובר בתרגום מילולי פשוט.

<דנה גורדון שושני: בנוסף, לשליטה מלאה בשתי השפות, כולל במינוחים מקצועיים, על המתרגם להיות גם אדם המצוי בחומר הלימודים, ומתמצא בחיבור בחינות.

<דנה גורדון שושני: השלמת לימודים: ניתן להשלימם כך שסך ההיקף והתוכן יהיה מקביל לזה שנלמד בארץ.

<דנה גורדון שושני: משרד העלייה והקליטה מוכן לדאוג לתיאום מול אוניברסיטאות ולמימון.

<דנה גורדון שושני: לסיכום, ברצוננו להדגיש שוב כי משרד הבריאות לצד משרד הקליטה, עושים רבות למען קליטת העלייה, ואנו סבורים כי משפטים כגון: משרדי הממשלה מתעללים בעולים – אינם משקפים את המציאות, נהפוך הוא.

<דנה גורדון שושני: נמשיך לעמול ולעשות למען העלייה והעולים בכלל, ולמען כלל הציבור במדינה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: היה לנו חשוב להשמיע אתכם, מה שקיבלנו בעקבות הפנייה שלנו, וכמובן, בהמשך לדיון פה.

אברהם נגוסה: קיבלנו החלטות למשרדים הרלוונטיים.

אברהם נגוסה: שמעתם את משרד החינוך ואת משרד הבריאות, ובהמשך נשמע גם אם יש התחדשות מאז המכתב הזה, או השלמה גם למשרדים שלא כתבו לנו.

אברהם נגוסה: זה הנושא.

אברהם נגוסה: אני פותח את הנושא לדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<סידני שפירא: סליחה, יש הרבה מהאנשים פה, שלא מדברים עברית כל כך טוב, וגם לא שומעים מה שהיא מדברת.

<סידני שפירא: אם אפשר, מישהו שייתן לנו סיכום בפורטוגזית – זה יותר טוב.

<סידני שפירא: אני מבקש.

אברהם נגוסה: תרגום לפורטוגזית – לא חשבנו על זה בהתחלה, לפני שקראנו.

אברהם נגוסה: אם פליסיה יכולה לעזור לנו, אני מוכן לתת את המכתב, ולתרגם את זה בצורה תמציתית.

<פליסיה מועלם: קוראת את המכתבים הנ"ל בפורטוגזית.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נפתח את הדיון, וחשוב מאוד שנתייחס, האם מה שהמשרדים כתבו לנו, מתקיים בשטח או לא מתקיים?

אברהם נגוסה: האם יש עוד דברים שמשרדי הממשלה לא התייחסו אליהם?

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים במסגרת דיון המעקב.

אברהם נגוסה: המשרדים, אתם צריכים לענות לי את מה שפה נכתב ונאמר – האם זה מתקיים או לא מתקיים, ואז לא נוותר, נדרוש שוב ושוב, ונענה לכם.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה קודם כל שנציגי העולים ישתפו אותנו בכל תחום של תעסוקה.

אברהם נגוסה: הדיון הקודם התמקד יותר בתחום הבריאות, אבל גם מי שחושב שלא נגענו או דיברנו בתחומים אחרים – אפשר גם להעלות נושאים שקשורים במקצועות שונים.

אברהם נגוסה: יש לנו שעה, עד 15:30.

אברהם נגוסה: כל אחד, חשוב מאוד שידבר בקיצור, בתמצית, כדי שנספיק לתת לכל מי שרוצה, להציג ולהביע את עמדתו.

אברהם נגוסה: בבקשה, פליסיה.

<פליסיה מועלם: פליסיה מועלם, חברה בלובין הברזילאי.

<פליסיה מועלם: ראשית, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה על כינוס המעקב בנושא עליית ברזיל.

<פליסיה מועלם: אנחנו ממש מוקירים את זה.

<פליסיה מועלם: גם רציתי להודות לכל הנוכחים מכל מיני משרדים, שרואים חשיבות בלהגיע, לשמוע ולהתייחס לנושא.

<פליסיה מועלם: תודה רבה.

<פליסיה מועלם: העלייה מברזיל הולכת וגדלה, ואנו מבקשים היום להביא את הקשיים שהעלייה הזו עוברת.

<פליסיה מועלם: אנחנו מאמינים שבכך נוכל לעזור גם לעליות אחרות ממדינות אחרות, ברגע שנוכל לפתור דרכנו את הקשיים והבעיות.

<פליסיה מועלם: כרגע אציג את הנקודות הכלליות, ואחר כך כל אחד ייכנס לנושא שלו, מה שאנחנו רוצים להציג בוועדה.

<פליסיה מועלם: הנושאים הם: ראשית, הכרה בלימודי רופאי השיניים.

<פליסיה מועלם: זה נושא מאוד רגיש אצלנו, כי יש המון שגם מחכים בברזיל לפני שעושים עלייה.

<פליסיה מועלם: זו אחת הנקודות שיעלו או שלא יעלו, או שכבר יירדו – מי שכבר עלה; שתיים זה הנגשת המידע לעולה בשפתם הפורטוגזית, בעיקר בענף הרפואי, באתר במשרד הקליטה ומשרד החינוך.

<פליסיה מועלם: פרויקטורים בעיריות – במיוחד בערים חיפה, רעננה, מודיעין, בת ים וירושלים.

<פליסיה מועלם: הכנה למבנים במקצועות פארא רפואיים כמו פיזיותרפיה, תזונאים וגם קלינאי תקשורת, וכמובן בהכרת תעודות למקצוע גם הרפואיים וגם בכלכלה ובמקצועות החופשיים.

<פליסיה מועלם: עוד משהו שרציתי לציין – אני מבקשת להודות לסוכנות.

<פליסיה מועלם: הם העלו נושא, גם הביאו שאילתא אלינו, לוועדה, שיש חוק שמקדם כרגע אחמד טיבי וחבר הכנסת פורר, להכיר בלימודים של ירדנים ורוסים, ולא כללו את העולים האחרים.

<פליסיה מועלם: בעקבות השאילתא שלהם הם עצרו את התהליך, והחוק עדיין לא נידון בוועדת שרים, עד שנצליח, בעזרת השם, להכניס גם את המדינות האחרות, שהעלייה בהן גם גדולה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ד"ר לילי בלום, בבקשה.

<ליליאן בלום: שמי ליליאן בלום.

<ליליאן בלום: אני מומחית ברפואת משפחה.

<ליליאן בלום: עולה ותיקה – כבר שלושים שנה בארץ.

<ליליאן בלום: יש לי הכבוד – אני בפעם השלישית פה בוועדה.

<ליליאן בלום: בעצם שוב אעלה נושא שמשרד הבריאות לא התייחס אליו – העליתי את זה מספר פעמים – וזה נקשר לתגובה של משרד הבריאות, שפורטוגזית היא שפה נדירה.

<ליליאן בלום: אני חושבת שמי שאומר היום שפורטוגזית זו שפה נדירה, במדינה שלנו, לא מחובר לשטח.

<ליליאן בלום: אני מחוברת לשטח, ויודעת מה שקורה.

<ליליאן בלום: קודם כל יש להבין בנתונים שהיום העלייה מברזיל היא עלייה גדולה מדרום אמריקה.

<ליליאן בלום: לכן, אם אנחנו מתייחסים לספרדית – לא נעשתה עבודה נכונה בשטח, לא בדקתם את הנתונים.

<ליליאן בלום: עובדה שמשרד החינוך כבר הבין שיש, והם כן מתייחסים לזה.

<ליליאן בלום: אז אני מבקשת שמשרד הבריאות יעשה בדיקה.

<ליליאן בלום: העלייה עולה, ואני כרופאת משפחה, ואני בחיפה מרגישה את זה ביום-יום – אנשים באים ממרחקים.

<ליליאן בלום: היו אנשים שבאו מבאר-שבע לקבל טיפול אצלי.

<ליליאן בלום: אנשים באים כמובן מהקריות, מחיפה, מיקנעם, כי אין להם שירות בשפה שלהם, ויותר מזה – אין להם מערכת של תרגום, שקיימת בשפות אחרות.

<ליליאן בלום: בשנת 2011 יצא חוזר משרד הבריאות, שאמר שזכותו של חולה לקבל טיפול בשפה, ומותאם תרבותית, כלומר זה בחוק.

<ליליאן בלום: זה לא משהו שאני ממציאה עכשיו או מבקשת.

<ליליאן בלום: בפועל האוכלוסייה הגדולה הזאת, העלייה המפוארת הזאת, שמגיעה, לא מקבלת את זה.

<ליליאן בלום: היא צריכה למצוא כל מיני פתרונות.

<ליליאן בלום: היא מגיעה לרופא, צריכה לבקש משכן שיבוא לעזור לו.

<ליליאן בלום: לפעמים לחשוף את הפרטים הכי אינטימיים.

<ליליאן בלום: תחשבו על זה – לאדם יש בעיה בחלקים המוצנעים בגופו, והוא צריך להביא לפעמים אדם זר אתו כדי לתרגם לרופא.

<ליליאן בלום: זה לא מכבד, ומעבר לזה, זה מונע הרבה פעמים מאנשים שיבואו לקבל טיפול רפואי.

<ליליאן בלום: שירות התרגום כן קיים בשפות אחרות, ושוב – זה משהו שהוא לפי החוק מגיע לברזילאים.

<ליליאן בלום: לא רק שירות מתורגמנות, משרד הבריאות הקים שירות של מתורגמנות סימולטנית למערכת הבריאות.

<ליליאן בלום: אנחנו אפילו מדברים על תרגום טפסים – דבר בסיסי ביותר.

<ליליאן בלום: מי שמבין עברית, הולך לניתוח – הרי לפי החוק אתה צריך לחתום על טופס, הסכמה מדעת.

<ליליאן בלום: איך אדם שלא מבין, ואפילו אין מי שיתרגם את זה?

<ליליאן בלום: השכן לא יכול לתרגם את זה, כי לא מבין בדיוק את השפה הרפואית.

<ליליאן בלום: איך הוא יכול לחתום על משהו, שהוא לא מבין?

<ליליאן בלום: וזה מה שקורה בפועל.

<ליליאן בלום: אנשים חותמים, היום, ברזילאים, יכול להיות גם חלקם דרום אמריקאיים, על טופס שלא ממש מבינים.

<ליליאן בלום: בעיניי, זה בניגוד לחוק, זה פגיעה בכבוד שלהם וגם מסוכן.

אברהם נגוסה: אין מי שיתרגם להם שם?

אברהם נגוסה: נניח שאין טופס מתורגם, אבל לפני שהם חותמים הם לא מזמינים או בני משפחה או מתרגם, שיתרגם להם?

<ליליאן בלום: בני משפחה – בסדר.

<ליליאן בלום: שוב – אתה הולך לעבור ניתוח.

<ליליאן בלום: אולי אתה לא רוצה שהשכנים אפילו יידעו שאתה הולך לעבור את הניתוח, או המשפחה.

<ליליאן בלום: זה ממש פגיעה בכבוד, ואנחנו עובדים כל כך קשה – אני רופאת משפחה.

<ליליאן בלום: אחד העניינים הבסיסיים שלנו זה לשמור על כבוד האדם.

<ליליאן בלום: פה אנחנו פוסלים את הכבוד הזה לאדם ולא מאפשרים.

<ליליאן בלום: זו מערכת שקיימת.

<ליליאן בלום: יש לכם מערכת של מתורגמנות רפואית, מערכת טלפונית.

<ליליאן בלום: פשוט צריך להוסיף את השפה שהיא באמת לא שולית.

<ליליאן בלום: יש הרבה מאוד עולים.

<ליליאן בלום: זו העלייה הגדולה מדרום אמריקה היום.

<ליליאן בלום: חבל שנפסיד אותם.

<ליליאן בלום: עלייה מפוארת, ציונית.

<ליליאן בלום: חבל.

<ליליאן בלום: אנשים ירגישו: לא רוצים אותי פה, ויחזרו למקום שממנו באו.

<ליליאן בלום: אני כן מבקשת התייחסות לנושא בפעם הבאה, כי הפעם לא היה.

אברהם נגוסה: נציג משרד הבריאות, תרשום, ותתייחס בסוף.

<פליסיה מועלם: רק קיבלנו מסמך שמראה שהעלייה מברזיל היא החמישית הכי גדולה שקורית כרגע.

<ליליאן בלום: מדרום אמריקה – הכי גדולה.

<פליסיה מועלם: מכל העולם, זה במקום החמישי.

אברהם נגוסה: נמשיך לשמוע.

אברהם נגוסה: ריקרדו, בבקשה.

<ריקרדו לומסקי טורס: שמי ריקרדו לומסקי.

<ריקרדו לומסקי טורס: אני נציג של ארגון בית ברזיל.

<ריקרדו לומסקי טורס: בית ברזיל יש כבר שלוש שנים.

<ריקרדו לומסקי טורס: לפני ארבע שנים העלייה היתה 200 עולים חדשים כל השנה בערך; היום זה כ-800.

<ריקרדו לומסקי טורס: המספר כל הזמן עולה – מקום חמישי.

<ריקרדו לומסקי טורס: אני אומר תודה רבה לאברהם נגוסה ולכל נציגי הארגונים פה.

<ריקרדו לומסקי טורס: שמעתי את תשובת משרדי הבריאות והחינוך, אבל אני לא רואה הבדל בין השנה שעברה לשנה הזאת.

<ריקרדו לומסקי טורס: אני לא רוצה מענה של הממשלה כדי לעזור לקהילה הברזילאית, כדי לעזור לעולים חדשים מברזיל.

<ריקרדו לומסקי טורס: למשל, במכתב משרד הבריאות זה כתוב – אפשר להשתמש במילון במבחן.

<ריקרדו לומסקי טורס: יושב פה – כאן, מברזיל.

<ריקרדו לומסקי טורס: הוא עשה את המבחן, ואמרו: אתה לא יכול להשתמש במילון.

<ריקרדו לומסקי טורס: אז במכתב כתוב משהו, ובפועל – משהו אחר.

<ריקרדו לומסקי טורס: אם לא עובד, מה אנחנו עושים?

<ריקרדו לומסקי טורס: למשל, אפשר לעשות קורס מקצועי, אפשר לבקש לעירייה.

<ריקרדו לומסקי טורס: אם אנחנו מגיעים לעיריית רעננה ומבקשים קורס, אם לא עובד, מה אנחנו עושים?

<ריקרדו לומסקי טורס: צריך שוב לבוא לוועדת הקליטה ולהתלונן?

<ריקרדו לומסקי טורס: אני לא רואה מענה של הממשלה.

<ריקרדו לומסקי טורס: בשנה שעברה דיברנו לגבי התעסוקה.

<ריקרדו לומסקי טורס: הסוכנות היהודית עוזרים בתעסוקה, אבל לגבי מרכז התעסוקה של משרד הקליטה, העולים החדשים לא מגיעים למרכז התעסוקה – הם לא עוזרים.

<ריקרדו לומסקי טורס: אין מי שהוא דובר פורטוגזית.

<ריקרדו לומסקי טורס: אין מי שעוזר לעולים החדשים.

אברהם נגוסה: למשל משרד החינוך, כפי ששמעתם במכתב, הם התייחסו שיש מגשר דובר השפה.

<ריקרדו לומסקי טורס: אני לא מכיר.

אברהם נגוסה: מישהו מכיר – בראשון לציון, באשדוד, לא משנה איפה – מישהו מכיר?

אברהם נגוסה: יש מגשר דובר השפה?

<פליסיה מועלם: מתרגמת את דברי היושב-ראש לפורטוגזית.

קריאות: לא.

<ריקרדו לומסקי טורס: במכתב כתוב שיש.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל.

<ריקרדו לומסקי טורס: הכול אידיאלי, אבל אנחנו לא קיבלנו מכתב ממשרד הקליטה.

<ריקרדו לומסקי טורס: בשביל משרד הקליטה אין ברזילאים פה?

<ריקרדו לומסקי טורס: אני לא מבין.

אברהם נגוסה: אתמול היה פה דיון בנושא גם עולים מהודו.

אברהם נגוסה: אותם דברים, אותן דרישות שאנחנו יודעים על עניין הצורך במגשרים.

אברהם נגוסה: נציגת משרד החינוך אמרה לנו: אם מפוזרים, קשה, אבל אם יש לפחות עשרה ילדים שהם מאותה שפה, אז אנחנו קוראים למגשרים.

קריאה: יש, אבל אין מגשרים.

אברהם נגוסה: אני שואל, האם אתם יודעים שיש עשרה או מעל עשרה שילדים לומדים בבית הספר, ואין מגשר?

<פליסיה מועלם: מתרגמת את דברי היושב-ראש לפורטוגזית.

קריאות: אין.

קריאות: במודיעין וקריית ים.

אברהם נגוסה: האם דיווחתם על זה לרשות המקומית, למחלקת החינוך בעירייה?

<פליסיה מועלם: זו פעם ראשונה שאנחנו שומעים בכלל שמעמידים לנו מגשרים.

<פליסיה מועלם: גם אף אחד – מרכז הקליטה של אותה עיר צריך לעדכן אותנו.

<פליסיה מועלם: הם לא מעדכנים.

<פליסיה מועלם: אם יש פה מישהו ממשרד הקליטה, צריך לדעת.

<פליסיה מועלם: לכל המחלקה יש ריכוז – איפה שיש ריכוז, לעדכן את העולים.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתרשמי כדי שתתייחסי לנושא הזה, כי יש פה טענה, שאף אחד לא אומר לנו – העולים כלומר לא יודעים.

אברהם נגוסה: בתורך אני מבקש שתתייחסי לנושא הזה.

אברהם נגוסה: אתם ממשרד הבריאות, נכון?

<נעמה נהיר מזור: רק רציתי לומר לעניין המילון, שזה מאוד חמור.

<נעמה נהיר מזור: אנחנו חד-משמעית נותנים מילון ותוספת זמן.

<נעמה נהיר מזור: ארצה לשמוע, מי אמר לך.

<נעמה נהיר מזור: אנחנו נבדוק את זה.

<נעמה נהיר מזור: זו תקלה חמורה.

<נעמה נהיר מזור: תעביר לנו.

<נעמה נהיר מזור: אני נעמה מזור, האגף לרישוי מקצועות – אתם יכולים להתקשר.

אברהם נגוסה: קודם כל, טוב שאמרת, אבל להבא, אני מבקש – קחו עט ונייר, ואני מבקש שתרשמו – אתן לכל משרדי הממשלה להתייחס, ואבקש שתתייחסו באותו זמן.

אברהם נגוסה: אם אתם תיכנסו לכל משפט, הדיון לא יסתדר.

אברהם נגוסה: לכן אני מבקש שתרשמו את זה.

אברהם נגוסה: בבקשה, נסה לצמצם.

<ריקרדו לומסקי טורס: חסר בארץ פרויקטור דובר פורטוגזית.

<ריקרדו לומסקי טורס: יש כמות של עולים חדשים בירושלים, קריית ים, מודיעין, אבל חסר ברזילאי שדובר פורטוגזית.

<שמואל קורנבליט: אני פרויקטור דובר גם פורטוגזית בעיריית ירושלים.

אברהם נגוסה: אתה רשום פה.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתרשמו, ואתה רשום לי פה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסו אחר כך.

אברהם נגוסה: תנו לו לסיים.

<ריקרדו לומסקי טורס: חסר פרויקטור דובר פורטוגזית.

<ריקרדו לומסקי טורס: אין.

<ריקרדו לומסקי טורס: הברזילאים לא מתחברים עם הפרויקטורים שיש בעיר, וגם היום כל הקליטה של העולים החדשים זה עולים חדשים בעצמם, אז חסרה עזרה עם הממשלה, משרד הקליטה, לעולים חדשים ברזילאים.

<ריקרדו לומסקי טורס: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ד"ר קרולינה ולדמן, בבקשה.

אברהם נגוסה: תעזרו לה בתרגום.

<קרולינה ולדמן: אומרת דברים בשפה הפורטוגזית.

<פליסיה מועלם: היא עשתה עלייה ב-2010.

<פליסיה מועלם: היא רופאת ילדים.

<פליסיה מועלם: היא עשתה את המבחן של משרד הבריאות, ועברה במבחן הראשון ב-2013.

<פליסיה מועלם: אחרי המבחן החלה לעבוד בשערי צדק, אבל ביקשו ממנה לעשות דברים שהיא לא יודעת לעשות, כי בברזיל מי שעושה זה אחות ולא רופאה.

<פליסיה מועלם: לא היתה להם הסבלנות לעזור לה, ללמד אותה, ולעבור את הסטאז' כמו שצריך.

<פליסיה מועלם: לא היה לה עם מי לדבר, ואף אחד לא בשפה.

<פליסיה מועלם: היא עזבה את הארץ ב-2014 וחזרה לפני שבוע.

אברהם נגוסה: עכשיו היא חזרה כעולה חדשה?

<פליסיה מועלם: כן, כתושבת חוזרת, כי היא מאוד ציונית, והיא רוצה להיות פה.

<פליסיה מועלם: היא כרגע לא יודעת מה הולך לקרות לה, כי למרות שעברה את המבחן ויש לה התעודה, היא לא מצליחה להיקלט במערכת הבריאות.

אברהם נגוסה: האם פנית למשרד הבריאות, עם הרקע שלך, שעברת את המבחן, והתקבלת פה לעבודה בשערי צדק, ואמרת להם שאת רוצה שוב להתעסק במקצוע שלך?

<פליסיה מועלם: היא דיווחה למשרד הקליטה – לא למשרד הבריאות.

<פליסיה מועלם: היא לא כל כך ידעה לאן לפנות.

<פליסיה מועלם: לא היה למשרד הקליטה מה לענות לה, והיא פשוט עזבה את הארץ.

<איתמר גרוטו: תעבירי לי את הפרטים.

אברהם נגוסה: ברגע שמשרד הקליטה מקבלים את זה, ודאי הם מדווחים למשרד הבריאות.

<פליסיה מועלם: לא.

<פליסיה מועלם: הם לא ידעו מה לענות לה, והיא פשוט עזבה את הארץ.

אברהם נגוסה: הפרופ' מוכן לעזור – תהיי בקשר אתו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע עכשיו פרויקטור מעיריית באר-שבע.

אברהם נגוסה: אה, לפני שבועיים...

<אלון קרייסלר: אני חושב שזה בדיוק הזמן שאסביר משהו לגבי באר-שבע, כי הנושא הוא מאוד קשור אליי ולעיר באר-שבע כולה.

<אלון קרייסלר: קודם כל, אני אלון קרייסלר.

<אלון קרייסלר: נכון שנפגשנו לפני כמה ימים.

אברהם נגוסה: הוועדה קיימה דיון בבאר-שבע, עשינו סיור.

<אלון קרייסלר: אתם כל כך צודקים בכמה דברים שאתם אומרים.

<אלון קרייסלר: יש עולים חדשים מברזיל, וזה נכון – בכמויות לא מבוטלות, גם בבאר-שבע.

<אלון קרייסלר: אין פרויקטור דובר פורטוגזית.

<אלון קרייסלר: אני התחלתי כפרויקטור לדוברי ספרדית בעיר.

<אלון קרייסלר: אני מדבר על כמות של אלף עולים חדשים מכל השפות, משנת 2012 עד היום, שיש קצת יותר, כבר היום.

<אלון קרייסלר: אנחנו מצאנו פתרון, כי דובר הספרדית – שזה אני – מבין את הפורטוגזית, אף שהוא לא מדבר בה.

<אלון קרייסלר: אני מטפל בהם.

<אלון קרייסלר: בינתיים זה די מוצלח, כי הם מנסים להבין אותי ואני מנסה להבין אותם, אז יוצאת מין שפה משותפת, ערבוב של כמה שפות, שמביא אותנו להצלחות, אך זה לא קל.

<אלון קרייסלר: יש חמישה פרויקטורים כיום בבאר-שבע בכל השפות.

<אלון קרייסלר: זו יוזמה של ראש העיר ושל משרד העלייה והקליטה.

<אלון קרייסלר: יש לנו שיתוף פעולה מלא ורצוף, ומאוד חשוב הקשר הזה בינינו.

<אלון קרייסלר: לא חסרות בעיות.

<אלון קרייסלר: אנחנו מדברים על בני אדם, ואם מוסיפים לזה שבני האדם האלה הם עולים חדשים, הסיפורים מצטברים.

<אלון קרייסלר: בכל זאת, אנחנו עובדים בקשר יום-יומי עם המשרד לקליטה ועלייה.

<אלון קרייסלר: אני כפרויקטור גם מקיים – אנחנו בונים כל הזמן – זה הפתרון, שזה אפשרויות ללמוד עברית, לשפר את העברית.

<אלון קרייסלר: אני מדבר על פרויקטורים דוברי אנגלית, דוברי צרפתית, אמהרית, דוברי ספרדית ופורטוגזית.

<אלון קרייסלר: אני מאוד מקווה שנוכל להשלים את החוסר של פרויקטור בפורטוגזית, כי אתם באמת צודקים – זה גדל וגדל.

<אלון קרייסלר: יש לנו עוד כמה סיפורים, ששוחחנו עליהם במפגש האחרון, של הווצואלנים.

<אלון קרייסלר: לא יודע אם זה הפורום לדבר עליהם, אבל אנחנו גם מטפלים בהם, ה- - - המפורסמים שלא הכירו אותם בארץ, כי לא הכירו בגיור שלהם.

<אלון קרייסלר: הם הגיעו למרכז קליטה בתמיכת הסוכנות.

<אלון קרייסלר: אני גם מטפל בהם.

<אלון קרייסלר: אין להם מעמד עולה, כלומר אין להם תנאים של עולה, אבל הם שם.

<אלון קרייסלר: הם תשע נפשות, וזה הרבה, ועוד יגיעו יותר.

<אלון קרייסלר: באר-שבע התחילה להיות מרכז עלייה חזק, בשנים האחרונות במיוחד, בגלל גם הסיפור של השפה.

<אלון קרייסלר: כשאנחנו מדברים על רופאים, יש לי הרבה דוגמאות לתת, אבל אחת מהן – כואב לי הלב.

<אלון קרייסלר: רופאה מוונצואלה עם יותר מעשרים שנות ותק בוונצואלה כרופאה, כאחראית מחלקה חשובה בוונצואלה.

<אלון קרייסלר: היא עובדת בסודה סטרים.

<אלון קרייסלר: הם מייצרים סודה.

<אלון קרייסלר: היא עבדה בפילוח בצל.

<אלון קרייסלר: זה כואב הלב, אבל אנחנו יודעים מה הבעיה, והבעיה המרכזית – והיא מאוד רוצה להיות בארץ, היא מאוד מחוברת לעיר, לכל ההרצאות של המחלקה לקליטה עירונית, והיא באה ומשתתפת – זה השפה.

<אלון קרייסלר: עם כל המאמצים וכל הרצון וכל הצורך, קשה.

<אלון קרייסלר: לא יודע אם מפה ייצא משהו.

<אלון קרייסלר: אם יש פתרון אחר לאנשים כאלה, שבאים עם מקצוע, וצריכים אולי לחכות שנים ולא להגיע לכלום בגלל השפה?

<אלון קרייסלר: לא כולם אותו דבר.

<אלון קרייסלר: לא כולם קולטים את השפה באותה רמה או באותה מידה.

<אלון קרייסלר: לה קשה.

<אלון קרייסלר: היא פוחדת לדבר.

<אלון קרייסלר: אני אומר: את יודעת הרבה יותר ממה שאת מסוגלת לדבר.

<אלון קרייסלר: אז אנחנו בנינו ביוזמת גם מחלקת קליטה עירונית בבאר-שבע, מועדון לעולים דוברי ספרדית ופורטוגזית.

<אלון קרייסלר: באים בכמויות – זה לא מיליון, אבל באים ממוצע של ארבעים, חמישים איש.

<אלון קרייסלר: הם לומדים עברית מדוברת.

<אלון קרייסלר: אני לקחתי אחריות על זה, כי יש לי ניסיון בזה דרך תיאטרון.

<אלון קרייסלר: זה פתרון אחד, וזה פתרון חיובי מאוד שיכול לעזור.

<אלון קרייסלר: למה – כי הם הופכים את השפה משפה כתובה לשפה חיה.

<אלון קרייסלר: ואני אומר לכם את האמת – לי לא אכפת אם לומדים את הטקסטים בפונטיקה או בעברית בינתיים; אכפת לי שידברו בעברית, כי אני חושב שכל המערכת של לימודי עברית – קודם כל לדבר, חברים.

<אלון קרייסלר: הקשר, ההשתלבות לחברה היא דרך הדיבור ולא דרך המכתב הכתוב.

אברהם נגוסה: אנחנו מתמקדים יותר בעניין התעסוקה.

<אלון קרייסלר: בתעסוקה יש לנו 78%, אולי יותר, של עולים חדשים דוברי ספרדית ופורטוגזית בתוך מעגל העבודה בבאר-שבע.

<אלון קרייסלר: יש חברה שקוראים לה שלים, שקיבלה את רובם.

<אלון קרייסלר: יש כאלה שרק הגיעו, אז אני מעדיף שימשיכו ללמוד עברית.

<אלון קרייסלר: שלא יעזבו את האולפן, כי צריכים ללמוד את השפה.

<אלון קרייסלר: זה מורכב, העניין.

<אלון קרייסלר: יש כאלה שצריכים להתחיל לעבוד מייד, ואתה אומר להם: לא, קודם תלמד את השפה.

<אלון קרייסלר: אז אתה לא רק פרויקטור; אתה גם סוציולוג ופסיכולוג.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עו"ד אושריה פריינוביץ.

<אושריה פריינוביץ: אני עו"ד אושריה פריינוביץ, עורכת דין ברזילאית, עם רשיון בברזיל ובארץ.

<אושריה פריינוביץ: אני בעלת רשיון עריכת דין בארץ כבר 18 שנה.

<אושריה פריינוביץ: מייצגת ברזילאים בעקבות הגל הגדול של העלייה האחרונה.

<אושריה פריינוביץ: ההתמקצעות שלי בשנים האחרונות היא לעזור לברזילאים בהכרה בתארים שלהם, עם התמקדות בתארים הרפואיים והפארא רפואיים.

<אושריה פריינוביץ: הייתי פה בישיבה הקודמת, וקצת פתחתי ודיברתי על הקשיים של רופאי השיניים, אבל מאז – אמנם תגובת משרד הבריאות קצת חזרה על עצמה בעיניי; אנחנו מאז למדנו עוד כמה דברים, מהישיבה הקודמת עד היום, ואשמח לשתף שתכם.

<אושריה פריינוביץ: אתחיל עם רופאי השיניים, שזו הבעיה העיקרית.

<אושריה פריינוביץ: אשמח ואציין שיש כמות מאוד גדולה של רופאי שיניים בברזיל.

<אושריה פריינוביץ: בכלל, העלייה הזאת, שהיא החמישית בגודלה היום, מביאה אתה המון אקדמאיים, והרוב הם בתחום הרפואי והפארא רפואי.

<אושריה פריינוביץ: ביניהם יש המון רופאי שיניים, חלקם הם רופאי שיניים ותיקים, וחלקם הם רופאי שיניים שרק סיימו אוניברסיטה, ובאים לארץ ומנסים לקבל הכרה בלימודים.

<אושריה פריינוביץ: רציתי קצת להסביר על רפואת השיניים בברזיל.

<אושריה פריינוביץ: אם תסתכלו על הראנקינג של 50 האוניברסיטאות הכי טובות בעולם ללימודי רפואת שיניים – נמצא בו ארבע אוניברסיטאות ברזילאיות.

<אושריה פריינוביץ: לצערי הרב, לא נמצא אוניברסיטה אחת מישראל.

<אושריה פריינוביץ: אז אני אומרת את זה רק כדי שניתן את ההתייחסות הנכונה ללימודי רפואת השיניים בברזיל, שאמנם היא קצת נתפשת כלא מספיקה, אבל נראה שלעולם היא מספיקה בהחלט.

<אושריה פריינוביץ: נכון, דיברנו בישיבה קודמת על הפער הקיים בהתאם לנדרש על-ידי משרד הבריאות פה – כאן מבקשים שיהיו לימודי חמש שנים, ו-5,500 שעות.

<אושריה פריינוביץ: ברוב האוניברסיטאות בברזיל הלימודים הם בין ארבע ל-4.5 שנים, עם ממוצע של 4,800 או 4,900 שעות.

<אושריה פריינוביץ: בפעם הקודמת עשיתי את החישוב, שאם נפרק שעות לשנים, כבר נקבל עוד חצי שנה.

<אושריה פריינוביץ: דיברתי גם על הסטאז' שהם עושים שם, שהוא שונה מזה שנעשה פה.

<אושריה פריינוביץ: זה סטאז' שנעשה עם אוכלוסיות מצוקה, עם בעיות מאוד-מאוד קשות, וקשה לי להאמין שכאן בארץ רופאי שיניים נתקלים ונאלצים לטפל בכלל במקרים כאלה.

<אושריה פריינוביץ: לכן יש כאן בהחלט לימודים איכותיים.

<אושריה פריינוביץ: הוספתי גם בפעם הקודמת ואציין שוב – רופאי השיניים שמגיעים לארץ מברזיל, רובם ככולם יש להם השכלה נוספת, יש להם התמחות נוספת, וזה מה שגורם לכך שגם אם יש הטענה של הפער בשעות – הם משלימים את השעות עם ההתמחויות האלה.

<אושריה פריינוביץ: זה אומר בעצם, שהם עומדים בקריטריונים הנדרשים על-ידי משרד הבריאות, ובאחרונה אלה שמבקשים לעשות מבחן, לרוב מקבלים מהם את הבקשה שלהם, והם עומדים למבחן, ולרוב גם עובדים.

<אושריה פריינוביץ: יש רופאי שיניים שעובדים בארץ.

<אושריה פריינוביץ: בשנה האחרונה, שנת 2016, הותקנו תקנות על-ידי שר הבריאות, תקנות רופאי השיניים – תנאים למתן פטור מחובת בחינה.

<אושריה פריינוביץ: בעצם זה החידוש, ועל זה רציתי לדבר היום.

<אושריה פריינוביץ: בהתאם לתקנות החדשות, שזה חוק – זה חקיקה- - -

אברהם נגוסה: תיקון חוק שעבר פה.

<אושריה פריינוביץ: נכון, זה בעקבות המאמצים של ועדות הקליטה, ואנחנו מאוד-מאוד מוקירים ומודים ומעריכים, אבל מה – החוק הזה אמור לחול גם על הברזילאים.

<אושריה פריינוביץ: בפועל רופאי שיניים שהגישו בקשה לפטור ממבחן, בהתאם לתנאי החוק, שזה אומר שצריך להוכיח חמש שנות ניסיון בתוך שבע השנים שקדמו לעלייה – רופאי השיניים הברזילאיים מקבלים תשובה לקונית, כלומר תשובה – כן, אף אחד לא קיבל.

<אושריה פריינוביץ: אנחנו מדברים על בקשות שהוגשו לפחות מנובמבר 2016, בהתאם לחוק החדש, ועד בקשות שמוגשות היום.

<אושריה פריינוביץ: אני בכוונה ביקשתי מרופאי שיניים שביקשו פטור ממבחן, לבוא לפה היום, כדי לספר את הסיפור שלהם.

<אושריה פריינוביץ: הבאנו ארבעה מקרים מגוונים של ארבעה רופאי שיניים.

<אושריה פריינוביץ: כל אחד מהם למד באוניברסיטה אחרת בברזיל, כל אחד מהם הוא מעיר אחרת בברזיל, מצפון ועד דרום – אחד מריו, אחד מסאונט פאולו, אחד מפרנמבוקו, ואחד מסנטה קטרינה – מצפון ועד דרום, כל אחד מהם עם ניסיון שונה.

<אושריה פריינוביץ: אחד, יש לו שש שנות ניסיון.

<אושריה פריינוביץ: לאחרון יש 37 שנות ניסיון, וכולם קיבלו אותם תשובה – שאתם תוזמנו לוועדה מקצועית שתבחן את המסמכים שלכם ואת הניסיון שלכם, ואז אולי תינתן תשובה.

<אושריה פריינוביץ: התשובה של רופא השיניים הראשון התקבלה כבר בדצמבר, כלומר אנחנו מדברים על ששה חודשים שהוועדה הזו אמורה להתכנס, והיא לא התכנסה עד היום, ואין תאריך לכינוס הוועדה.

<אושריה פריינוביץ: כשאנחנו פונים למשרד הבריאות, ומבקשים לכנס את הוועדה, נאמר שצריך לאסוף את האנשים, אנשים עוד לא הוזמנו, עוד לא ניתן לכנס ועדה, ורופאי השיניים האלה יושבים ומחכים חודשים אחרי חודשים, וזה אחרי שהם חיכו 12 שבועות לתשובה, כשהם הגישו את המסמכים.

<אושריה פריינוביץ: אז אם מוסיפים לזה, אנחנו מוסיפים עוד שלושה חודשים.

<אושריה פריינוביץ: בעצם הם נמצאם חסרי אונים, הם לא יכולים לעבוד, כי מבחינת התעסוקה עם נקראים over qualified, הם רופאי שיניים.

<אושריה פריינוביץ: בעצם אין להם אופציות של תעסוקה, והם פשוט זועקים.

<אושריה פריינוביץ: אנחנו טוענים שהחוק היה צריך לחול על כולם.

<אושריה פריינוביץ: לא היתה צריכה להיות שום ועדה מקצועית.

<אושריה פריינוביץ: היו צריכים פשוט לפטור אותם ממבחן, אבל אנחנו מוכנים להסכים לבוא לוועדה מקצועית – רק שזו תתכנס.

<אושריה פריינוביץ: לא ייתכן לתת תשובה כזו מתחמקת, שהיא לא כן ולא לא, שלא מאפשרת לנו לפעול ולא מאפשרת דבר.

<אושריה פריינוביץ: אבקש שכל אחד מהם ידבר דקה.

<אושריה פריינוביץ: אנחנו זוכרים את המקרה של ג'וני גוטרמן מהישיבה הקודמת.

<אושריה פריינוביץ: הוא ביקש פטור ממבחן.

<אושריה פריינוביץ: נאמר פה בתגובת משרד הבריאות שהוא לא הגיש את מסמכיו שוב.

<אושריה פריינוביץ: זה פשוט לא נכון.

<אושריה פריינוביץ: אני הגשתי את המסמכים שלו ב-3.4.17 בצורה מסודרת.

<אושריה פריינוביץ: הוא ביקש פטור ממבחן ועד היום לא קיבל תשובה, ממרס, שהוא היה פה וסיפר את הסיפור.

<אושריה פריינוביץ: הוא נמצא פה היום עדיין חסר תעסוקה.

<אושריה פריינוביץ: יש פה רבקה קיפל מסנטה קטרינה, בעלת שש שנות ניסיון ברפואת שיניים.

<אושריה פריינוביץ: גם ביקשה פטור ממבחן – בסופו של דבר קיבלה אותה תשובה – ועדה מקצועית שלא מתכנסת.

<אושריה פריינוביץ: יש פה גיל בוטלר, שאמא שלו היא רופאת שיניים בת 25 שנות ניסיון לכל הפחות, ממתינה בברזיל לתשובה בעניינה, לא יודעת אם לעלות לארץ ולהתאחד עם המשפחה, או להישאר שם, כי יש לה שם קליניקה משגשגת.

<אושריה פריינוביץ: יש פה לידי ד"ר קרלוס טרקיאלטאוב.

<אושריה פריינוביץ: הוא היה מרצה לרפואת שיניים בסנט פאולו.

<אושריה פריינוביץ: הוא למד באחת האוניברסיטאות שנמצאות מקום חמישי בראנקינג העולמי, והוא היום עובד כאחראי כבודה בנתב"ג, כי הוא לא יכול לקבל פטור ממבחן ולעסוק פה ברפואת שיניים לרווחת האוכלוסייה הישראלית, שיוכל ליהנות מרופא שיניים כזה.

<אושריה פריינוביץ: אז אם יורשה לי, שכל אחד מהם יאמר כמה מילים – אודה לאדוני.

אברהם נגוסה: אשמח לעשות את זה, בקיצור, כל אחד.

אברהם נגוסה: נתחיל מהפרופסור.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: אומר דברים בשפה האנגלית.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: להלן התרגום: באנגלית, סליחה.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: אני סיימתי את הלימודים שלי באוניברסיטה ב-1976.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: זה לפני ארבעים שנה.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: לימדתי 15 שנה, ובאתי הנה, לישראל.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: הבת שלי גרה פה שמונה שנים.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: הבן שלי בצ'ילה, ואני ואשתי באנו לישראל.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: עכשיו אני לא עובד בעבודה שלי, שעבדתי בה כל חיי.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: אני רופא שיניים.

<קרלוס מרקוס טרקיאלטאוב: עשיתי קורס בין-לאומי בארצות הברית, ואני רוצה להמשיך את עבודתי כאן בארץ.

אברהם נגוסה: יגידו כל אחד בקיצור.

<רבקה דאקינו: שלום לכולם.

<רבקה דאקינו: קוראים לי רבקה.

<רבקה דאקינו: אני רופאת שיניים מברזיל.

<רבקה דאקינו: אני בת 28.

<רבקה דאקינו: התחלתי את לימודיי באוניברסיטה הציבורית של דרום ברזיל כשהייתי בת 17.

<רבקה דאקינו: סיימתי את הלימודים בגיל 21, כרופאת שיניים.

<רבקה דאקינו: אני מומחית להשתלות על-ידי האוניברסיטה הציבורית של סנט פאולו, שהשנה היתה במקום החמישי בדירוג העולמי.

<רבקה דאקינו: אני רוצה לשתף אתכם, איך זה להיות רופאת שיניים ועולה חדשה פה בארץ.

<רבקה דאקינו: אני פה – לפני עשרה חודשים עליתי, ואחרי חמישה חודשים נרשמתי למשרד הבריאות כדי לקבל את הרשיון שלי.

<רבקה דאקינו: אבל עדיין אין תשובה.

<רבקה דאקינו: למה?

<רבקה דאקינו: למה כל כך קשה?

<רבקה דאקינו: המסע שלי בארץ התחיל בתוכנית ייחודית, שעבדתי עם רופאי שיניים מפורסמים כמו ד"ר אפרים צור, יעקב אגדי, וחשבתי שאני יכולה לתרום לרפואת השיניים פה, כי בישראל אין הרבה מומחים להשתלות.

<רבקה דאקינו: למרות זאת, לא חשבתי שכל כך קשה הבירוקרטיה, למרות שאני צעירה ורופאת שיניים.

<רבקה דאקינו: אני רק רוצה לסיים – אין לי מילים להודות למשרד הקליטה.

<רבקה דאקינו: זה הרבה עזרה, אבל אני לא רוצה כסף.

<רבקה דאקינו: לא רוצה שום דבר.

<רבקה דאקינו: אני רק רוצה לעבוד בכבוד שלי במקצוע שלי.

<רבקה דאקינו: בברזיל אין צבא כמו פה.

<רבקה דאקינו: הכבוד הכי גדול זה להתחיל באוניברסיטה בגיל צעיר, ואז אני פה, ככה, אבל זה לא בא בראש שלי, שאני צעירה, לעבוד כמטפלת, כמנקה כדי לקבל כסף, כי במקצוע שלי אני לא יכולה לעבוד, כי אין תשובה.

אברהם נגוסה: צודקת.

אברהם נגוסה: בבקשה, בקיצור.

אברהם נגוסה: אני רוצה שמשרדי הממשלה יענו.

אברהם נגוסה: הבעיות חוזרות.

<ג׳וני גוטרמן: שלום לכולם.

<ג׳וני גוטרמן: שמי ג'וני גוטרמן.

<ג׳וני גוטרמן: עליתי ארצה לפני שבעה חודשים.

<ג׳וני גוטרמן: רופא שיניים, מומחה שתלים.

<ג׳וני גוטרמן: למדתי גם אורתודנטיה בברזיל, עוד כמה קורסים.

<ג׳וני גוטרמן: היתה לי מרפאה פרטית בברזיל, שבע שנות ניסיון.

<ג׳וני גוטרמן: אני חושב שאתם זוכרים אותי.

אברהם נגוסה: כן.

<ג׳וני גוטרמן: אני הייתי מאושפז חודש או חודשיים לפני שבאתי לפה, בגלל זה.

<ג׳וני גוטרמן: אז זה לא משחק.

<ג׳וני גוטרמן: עכשיו הכול בסדר, אבל הרופאים אמרו שהאבחון הוא לחץ, ואני רוצה לעבוד.

<ג׳וני גוטרמן: ביום ראשון עשיתי מבחן בצבא – אני רוצה להתגייס.

<ג׳וני גוטרמן: עברתי, ברוך השם, ואני מחכה רק לרשיון כדי להמשיך הלאה, לעבוד כרופא שיניים בצבא.

אברהם נגוסה: אדוני, בקיצור, בבקשה.

<אליאס ציון: אומר דברים בשפה האנגלית.

<אליאס ציון: להלן התרגום: אדבר באנגלית – העברית שלי מאוד דלה.

<אליאס ציון: אני כאן בישראל כמעט שלוש שנים.

<אליאס ציון: גם אני רופא שיניים מברזיל, סנט פאולו.

<אליאס ציון: עבדתי 34 שנים, וגם אני רוצה לעבוד במקצוע שלי.

<אליאס ציון: אני עבדתי בברזיל 34 שנים במשרד הפרטי שלי, 8 שנים כפרופסור באוניברסיטה.

<אליאס ציון: יש לי גם תואר שני.

<אליאס ציון: מה שאתה רוצה – יש לי.

<אליאס ציון: אני באתי הנה לישראל, בגלל שלושת הילדים שלי – שני רופאי שיניים ואחד וטרינר.

<אליאס ציון: באתי מברזיל לישראל, מישראל לברזיל.

<אליאס ציון: אני רוצה לחיות בישראל, אבל אני צריך לעבוד.

<אליאס ציון: הדבר היחיד שאני יודע לעשות הוא ריפוי שיניים, ואני לא יכול לעבוד.

<אליאס ציון: אמרו לי: תצטרך לעבור מבחן.

<אליאס ציון: אמרתי: בסדר.

<אליאס ציון: נסעתי לתל-אביב.

<אליאס ציון: הם שמו אותי עם 150 איש שיצאו מהאוניברסיטה.

<אליאס ציון: נתנו לי משהו באנגלית – איך אני יכול לזכור מה למדתי לפני חמישים שנה?

<אליאס ציון: זה בלתי-אפשרי.

<אליאס ציון: זה שיגעון.

אברהם נגוסה: אומר דברים בשפה האנגלית.

אברהם נגוסה: להלן התרגום: אבל שינינו את החוק כאן.

אברהם נגוסה: אנחנו חשבנו שכאן בכנסת אנחנו צריכים לשנות את החוק, ושכנענו את משרדי הממשלה, ושינינו את החוק כדי להתגבר על כל האתגרים שאתה מזכיר.

אברהם נגוסה: לכן אני לא יודע למה – אני מרגיש שאנחנו הולכים אחורה ולא קדימה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שאנשי המשרדים יענו על השאלות האלה.

אברהם נגוסה: תודה רבה ששיתפת אותנו.

אברהם נגוסה: בבקשה, ואז נעבור למשרד הבריאות.

<גיל בוטלר: אני מבקש לדבר בשם אמא, שיושבת ומחכה לתשובה כבר חצי שנה.

<גיל בוטלר: אנחנו הראשונים ששלחנו את המסמכים למשרד הבריאות, וקיבלנו את התשובה, שתהיה ועדה מקצועית – לא יודע מתי.

<גיל בוטלר: כל יום היא מתקשרת אליי, ושואלת אם יש לי תשובה.

<גיל בוטלר: זאת אמא ששלחה אותי לפני ארבע שנים לארץ, שמכרה את המכונית שלה כדי לממן את השנה הראשונה שלנו פה, שלי ושל אשתי.

<גיל בוטלר: לא קל לעלות ארצה.

<גיל בוטלר: ועכשיו נותנים תשובה – אותה אמא שרוצה לבוא למדינה שלה, כי היא מרגישה פה בבית, כדי להיות יחד עם המשפחה.

<גיל בוטלר: עכשיו אנחנו מקבלים תשובות כאלה.

<גיל בוטלר: לפני שבועיים היא התקשרה אליי, בוכה – מה זה?

<גיל בוטלר: לא רוצים אותי בארץ?

<גיל בוטלר: אמרתי: לא, למרות שאני יודע שלא מתייחסים אלינו כמו שמתייחסים לאמריקאים.

<גיל בוטלר: אני חי את זה.

<גיל בוטלר: לא מתייחסים אלינו כמו שמתייחסים לארגנטינאים, כי הם כבר צברו ניסיון פה.

<גיל בוטלר: אני מבקש תשובה – כן או לא.

<גיל בוטלר: לא אאפשר לאמא שלי שתבוא לפה, לקלף תפוח אדמה.

<גיל בוטלר: זה לא יקרה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני עכשיו פונה למשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: אתם שומעי את הדברים.

אברהם נגוסה: גם שמענו בתחילת הקדנציה את כל הדברים, והלכנו ושינינו את החוק.

<שמואל קורנבליט: ד"ר נגוסה, יש לנו הערות.

<אושריה פריינוביץ: יש גם העניין של הפיזיותרפיסטיים והתזונאים, שיש גם מה לטעון לגביהם.

<אושריה פריינוביץ: השאלה אם כדאי שנציג קודם, ואז הם יענו על הכול.

אברהם נגוסה: לא, בהתחלה ציינתי.

<אושריה פריינוביץ: אנחנו רוצים לציין כמה דברים בעניינם.

אברהם נגוסה: קודם נשמע מהפרויקטור.

אברהם נגוסה: נשמע תזונאית, פיזיותרפיסט, ואז נעבור למשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: אבל תקצרו.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<שמואל קורנבליט: שמי שמואל.

<שמואל קורנבליט: אני פרויקטור, מהיום הראשון שנכנסתי לעבודה, של דוברי ספרדית ופורטוגזית בעיריית ירושלים, כמעט שלוש שנים.

<שמואל קורנבליט: באתר משרד הבריאות לגבי פסיכולוגים כתוב שאחד מהתנאים – שלמדו לפחות ארבע שנים, שמונה סמסטרים, וזה מוכר כתואר שני.

<שמואל קורנבליט: בדרום אמריקה לקבל הכרה ללימודי תואר שני, מישהו שלמד ארבע שנים, זה בלתי-אפשרי, כי לפעמים התואר הראשון לוקח ארבע או חמש שנים.

<שמואל קורנבליט: אז כשאתה פונה לאוניברסיטה, כמו שאמרו לי הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות, שהאוניברסיטה בדרום אמריקה העבירו מכתב: למה שניתן תואר שני?

<שמואל קורנבליט: זה התואר הראשון שהאדם לומד, ולא מוכנים לבדוק כמה קורסים וכמה קרדיטים אנשים למדו כדי לומר אם זה אותו דבר, כמו שדורשים בישראל.

<שמואל קורנבליט: אני הייתי מצפה שמשרד הבריאות יסתכל על מה האדם למד באמת, ולא איזה תואר האוניברסיטה מוכנה לכתוב שיש לאדם, ויש מקרים כאלה.

<שמואל קורנבליט: דבר שני שטיפלתי – הגיעו לירושלים הרבה תזונאיות.

<שמואל קורנבליט: רובן היו מברזיל, ולצערנו ניסו הרבה פעמים לגשת למבחן, למדו ולא הצליחו, אבל אלה הדברים המקצועיים שרציתי לומר.

<שמואל קורנבליט: לנו, לפרויקטורים, לפעמים אנחנו לא זוכרים את כל החוקים שעברו בעל-פה.

<שמואל קורנבליט: עשינו - זה היה מאוד שימושי, לכל הפרויקטורים בכל הארץ, שכל הדברים שהתקבלו, שיהיה מונגש, שפה, שאולי נקבל דרך הרשויות, כל השירותים שחייבים לתת בשפה, שכך נדע לדרוש את זה כשיש עולים שמדברים את השפה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<דניאל אנקין: שמידניאל אנקין.

<דניאל אנקין: אני תזונאי, כבר עשר שנים.

<דניאל אנקין: אני פה בארץ שמונה שנים.

<דניאל אנקין: התחלתי להביא את כל המסמכים עם תרגום, הכול כמו שצריך, עם חתימת עורך דין.

<דניאל אנקין: לקח בין שלוש לארבע שנים – כל פעם שהבאתי מסמכים, ביקשו עוד ועוד.

<דניאל אנקין: שנים.

<דניאל אנקין: אחרי שסוף-סוף קיבלו הכול, התחלתי לעשות את המבחן.

<דניאל אנקין: נראה לי שלא היה בספרדית; היה באנגלית ובעברית.

<דניאל אנקין: אחר כך התחילו לעשות בספרדית, והיו לי כמה ישיבות עם מר לופטינסקי.

<דניאל אנקין: הוא אמר לי שידבר עם משרד הבריאות, שיהיה מותר לעבוד עם מישהו שמדבר גם ספרדית, גם פורטוגזית, שיעזור לנו לתרגם מילה או משהו, שנוכל להבין טוב יותר.

<דניאל אנקין: התקשרתי למשרד הבריאות, ואמרו לי שאין דבר כזה, לא מכירים את זה.

<דניאל אנקין: אמרתי שיש אחראי, אדם שעובד על זה.

<דניאל אנקין: שאלתי על המילון.

<דניאל אנקין: אמרו לי שצריך אישור.

<דניאל אנקין: שאלתי, איך מקבלים את האישור – לא יודעים, אין מי שמכיר את זה שם.

<דניאל אנקין: אם יש, אני לא מכיר, ואני יכול להתקשר ולנסות את זה.

<דניאל אנקין: בינתיים אני עובד במשהו אחר, עד שאעבור את המבחן.

אברהם נגוסה: תודה.

<ברונו ארליך: שלום.

<ברונו ארליך: שמי ברונו.

<ברונו ארליך: עליתי לפני שנה וחודשיים בערך.

<ברונו ארליך: דיברנו על הבעיה במודיעין.

<ברונו ארליך: יש לי ניסיון 15 שנים – עבדתי בברזיל, סיימתי את האוניברסיטה ב-2002.

<ברונו ארליך: הגשתי כמה בקשות למשרד הבריאות – דיברנו קצת לפני הפגישה – ויש כמה דברים שעדיין אני לא מבין.

<ברונו ארליך: אני יודע שיש חוק כזה, אבל הרופא שבא מחו"ל, אם יש לו 14 שנות ניסיון, ורופא שיניים – 5 שנות ניסיון, הוא לא צריך לעשות את הבחינה, אז למה אני, שעזבתי הכול בברזיל, עם משפחה, עם שלושה ילדים, עזבנו הכול שם כדי להגיע לפה, כי מאמינים בארץ ישראל – למה צריכים לעבור בחינה כזאת?

<ברונו ארליך: זאת בקשה ראשונה.

<ברונו ארליך: אני יודע שיש חוק כזה, אבל זה משהו לא הגיוני, כי קודם כל, כל מי שעשה את המבחן ידע שהמבחן בפיזיותרפיה ממש קשה.

<ברונו ארליך: היום אני עובד במכון לפיזיותרפיה במודיעין.

<ברונו ארליך: דיברתי עם כמה ישראליים שעשו את הבחינה, וגם הם לא עברו.

<ברונו ארליך: עשיתי את הבחינה – זאת הפעם הרביעית, ועדיין לא עברתי.

<ברונו ארליך: אני באמת לא יודע אם אני רוצה להמשיך.

<ברונו ארליך: אולי אעזוב הכול, אעבור להייטק או משהו, יותר קל – זה לא מבחינת הכסף אלא מבחינת המצב.

<ברונו ארליך: אבל יש לנו כמה בקשות.

<ברונו ארליך: יש פה כמה פיזיותרפיסטים, שיש להם לפחות חמש, שש, שבע שנות ניסיון, שאולי יכול לבטל את הבחינה.

<ברונו ארליך: כולם מברזיל.

<ברונו ארליך: אנחנו שומעים שממש צריך את הפיזיותרפיסטים פה, גם לגבי החיילים, גם לגבי האנשים.

<ברונו ארליך: אני ראיתי במודיעין כמה אנשים – יש תור של חודשיים לקופת חולים.

<ברונו ארליך: אנשים לא יכולים להרים את הזרוע.

<ברונו ארליך: יש עבודה, המדינה רוצה שהפיזיותרפיסטים יעבדו, אבל הם לא יכולים.

<ברונו ארליך: שלחתי מייל למשרד הבריאות.

<ברונו ארליך: הבקשה הראשונה שביקשתי היתה לבטל את הבחינה, הבקשה השנייה – לתת לברזילאים אישור זמני כדי לעבוד, כי אחרי כמה זמן אנחנו יוצאים מהעבודה, ויש אנשים שאני יודע שעושים ניקיון, עובדים במשרד, ופיזיותרפיה – אתה צריך להיות שם כל יום.

<ברונו ארליך: זה מה שצריך לעשות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות, בבקשה.

<איתמר גרוטו: כמו שאמרתי, אני רוצה כמה דברים שאולי תתייחס נעמה לגבי מה שכבר כן נעשה ולגבי רפואת שיניים, ואז אומר ברמת יותר כוללת את התפישה.

<נעמה נהיר מזור: קודם כל, אני מתנצלת – סיפורים מאוד קשים.

<נעמה נהיר מזור: אני מתנצלת – קשה לשמוע, אבל קיבלנו פרטים עד עכשיו רק לגבי ג'וני גוטרמן.

<נעמה נהיר מזור: אוכל להתייחס אליך.

<נעמה נהיר מזור: אני מניחה שזה יהיה תקף גם לגבי המבקשים האחרים – אשמח לקבל את הפרטים, ואשמח לראות מה אפשר לעשות כדי לקדם.

<אושריה פריינוביץ: התיקים של כולם קיימים במשרד הבריאות.

<נעמה נהיר מזור: אני מבינה, אבל ראינו הרבה פעמים שדברים מוצגים בצורה מסוימת, כפי שהמבקש רואה אותם, ואני לא מערערת על האמינות של הפרספקטיבה הזו.

<נעמה נהיר מזור: עדיין אנחנו צריכים להסתכל על כל תיק לגופו, ואני מבטיחה לתת לזה קדימות.

<נעמה נהיר מזור: שוב, אני מאוד מצרה על מה ששמענו כאן.

<נעמה נהיר מזור: לגבי ג'וני, הסיפור ידוע.

<נעמה נהיר מזור: אכן הטפסים התקבלו, עברו עליהם.

<נעמה נהיר מזור: ראו שיש ארבע שנים פלוס התמחויות והשתלמויות וכן הלאה.

<נעמה נהיר מזור: לכן חייבת להיות ועדה מייעצת.

<נעמה נהיר מזור: אני מפעילה לחץ מאוד רציני על מי שאמורה לכנס את הוועדה.

<נעמה נהיר מזור: התקשרתי אליה עכשיו שוב.

<נעמה נהיר מזור: היא אמרה: יש רק עוד שני אנשים שאני צריכה להכניס.

<נעמה נהיר מזור: הוועדה תתכנס בקרוב.

אברהם נגוסה: למה לוקח כל כך הרבה זמן?

<נעמה נהיר מזור: כל הוועדות המייעצות בכל המקצועות – מדובר בראשי אקדמיה.

<נעמה נהיר מזור: זה אנשים מאוד עסוקים.

<נעמה נהיר מזור: אני מנסה כמה שפחות לכנס את הוועדה, ואף להשתמש במיילים כמה שניתן כדי שיעברו על הטפסים, אבל אם התשובות על המסמכים הן שליליות, אזי צריך לכנס את הוועדה ולערוך שימוע – זו זכותו של האדם, שישמעו אותו.

<נעמה נהיר מזור: מדובר באנשים מכל הארץ, אנשים בדרגות מאוד-מאוד בכירות.

<נעמה נהיר מזור: זה בעייתי.

<אושריה פריינוביץ: כמה זמן לוקח להתפנות מהאקדמיה?

<נעמה נהיר מזור: אני מבינה.

<נעמה נהיר מזור: כל הוועדות- - -

<פליסיה מועלם: אנשים מחכים שבעה חודשים.

<נעמה נהיר מזור: אני מבינה.

<אושריה פריינוביץ: ולמה התשובה הגורפת לכולם, שכולם מוזמנים לוועדה?

<אושריה פריינוביץ: כלומר למה לכל הברזילאים אותה תשובה, כאשר יש תיקים שונים ומסמכים שונים עם זמן ניסיון שונה ועם אוניברסיטאות שונות?

<אושריה פריינוביץ: בעצם כולם מוזמנים לוועדה שלא מתקיימת.

<נעמה נהיר מזור: אני לא יודעת אם זה באמת כולם.

<נעמה נהיר מזור: אני צריכה לבדוק.

<אושריה פריינוביץ: כל התיקים שהוגשו מאז צאת התקנות החדשות קיבלו אותה תשובה.

<נעמה נהיר מזור: בדרך כלל ההתייחסות היא פרטנית לכל תיק ותיק, אבל גם הייתי רוצה להתייחס- - -

אברהם נגוסה: אין בעיה שתתייחסו בצורה פרטנית.

אברהם נגוסה: יש חוק, שאמרתם – זה מכשול, זה מחסום, ואז הכנסת שינתה את החוק כדי להקל, אבל אם זה לוקח כל כך הרבה זמן, לא שווה לשנות את החוק.

אברהם נגוסה: העולים לא נהנים מזה.

<נעמה נהיר מזור: יש פה ארבעה- - -

אברהם נגוסה: המקרה הזה – הציג את זה בפעם הקודמת, והתחייבתם לבדוק את זה.

אברהם נגוסה: שוב את אומרת שהטפסים יתקבלו – אנחנו בודקים, אבל לא קיבל פתרון עד עכשיו.

אברהם נגוסה: בסך הכול מבחן התוצאה הוא הקריטי.

אברהם נגוסה: עובדה – לא משנה כמה אתם בודקים.

אברהם נגוסה: לא משנה כמה פעמים אתם יושבים.

אברהם נגוסה: עובדה – במבחן התוצאה הוא לא קיבל את העבודה.

<נעמה נהיר מזור: עדיין לא.

אברהם נגוסה: הוא עד עכשיו ממתין.

אברהם נגוסה: אני אקיים דיון עוד כמה חודשים – תבואו עם אותם דברים?

<נעמה נהיר מזור: לא נבוא עם אותם דברים.

<נעמה נהיר מזור: הדברים מתקדמים כל הזמן.

אברהם נגוסה: זה הניסיון.

<ריקרדו לומסקי טורס: כי זה עד מתי מתקיימת הוועדה - עד יולי?

<נעמה נהיר מזור: אמרו לי שוב שהיא תתכנס ממש בזמן הקרוב.

<ריקרדו לומסקי טורס: אבל הזמן הקרוב יכול להיות בשנה הבאה.

<ריקרדו לומסקי טורס: אני לא יודע.

<נעמה נהיר מזור: אני לא רוצה להתחייב.

אברהם נגוסה: אם האנשים האלה כל כך חשובים, והם עסוקים, למה אתם לא לוקחים אנשים אחרים, שיהיו בוועדה?

אברהם נגוסה: חסרים אנשים מומחים, מקצועיים במדינת ישראל שיכולים להעריך ולבחון את התעודות האלה?

אברהם נגוסה: למה צריך פרופסור מומחה, מוכר באיזושהי אוניברסיטה?

אברהם נגוסה: כל כך חסרים אנשים?

<נעמה נהיר מזור: כן.

<נעמה נהיר מזור: בהערכה הזו – אם ניקח את המקרה שלך, אם זה בסדר מצדך – אדם למד ארבע שנים, ואת השנה החמישית לא למד כסדרה, אלא למד כל מיני השתלמויות, שאני בטוחה שהן נפלאות; עדיין צריך להיות אדם בעל ידע מקצועי מאוד-מאוד מעמיק ונרחב ובעל ניסיון כדי לומר: ההשתלמות הזו באמת יכולה להיחשב כמקבילה לשנה חמישית בארץ.

<אושריה פריינוביץ: מדובר בהתמחויות באוניברסיטה, שלכולם יש.

<אושריה פריינוביץ: זה לא השתלמויות.

<נעמה נהיר מזור: אני לא הייתי רופאת שיניים - אני לא הייתי יכולה לשבת בוועדה כזו.

<אושריה פריינוביץ: של פוסט תואר.

<אושריה פריינוביץ: אני רק מתקנת אותך, כי זה חשוב.

<נעמה נהיר מזור: ללא ספק.

<נעמה נהיר מזור: אני בטוחה שכולם פה אנשי מקצוע מדהימים.

<נעמה נהיר מזור: אני רק מסבירה את הפרוצדורה, ומדוע היא לוקחת זמן, ואני מנסה לענות לשאלתך.

<נעמה נהיר מזור: חייבים להיות אנשי מקצוע מהרמה הכי גבוהה, וזה גם מה שהחוקים השונים מחייבים אותנו.

<נעמה נהיר מזור: כלומר יש הרכב הוועדה, שהוא מאוד מסוים.

<אושריה פריינוביץ: האם אפשר לקבוע תאריך יעד?

<אושריה פריינוביץ: אפשר לדעת שעד סוף יולי יש לנו תאריך לפחות?

<נעמה נהיר מזור: אם היה לנו מועד, כבר היינו מתחייבים.

אברהם נגוסה: המשנה למנכ"ל יתייחס לזה.

<נעמה נהיר מזור: רק לעניין הפיזיותרפיסטים והתזונאים, לגבי מר ברונו ארליך – שוב, אני מצטערת שלא עברת את הבחינה.

<נעמה נהיר מזור: אכן הבחינות הפיזיותרפיה קשות.

<נעמה נהיר מזור: מה שכן נוכל לעשות – וכבר אמרנו את זה, שנוציא מכתב למי שמעסיק אותך לגבי זה שכל זמן שאתה לא מציג את עצמך כפיזיותרפיסט, אתה רשאי להמשיך לעבוד שם.

<נעמה נהיר מזור: אנחנו נוציא את המכתב הזה, אתה תקבל אותו בימים הקרובים.

<נעמה נהיר מזור: על זה אני יכולה להתחייב, כי זה תלוי רק בי.

<נעמה נהיר מזור: לגבי התזונאי, שוב – בפעם הבאה אני מבקשת, על גבי טופס הבקשה לרשום שאתה מבקש מילון, ואם אתה רואה שזה לא נרשם לך בסמ"ס שאתה מקבל חזרה, שאתה זכאי להיבחן, אני מבקשת לפנות שוב, עד שאתה מקבל את האישור הזה.

<נעמה נהיר מזור: אתה רשאי לקבל מילון בבחינה פלוס תוספת זמן, חד-משמעית.

<נעמה נהיר מזור: אני שוב יכולה רק להתנצל שזה קרה שם.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<מאיר לופטינסקי: אדוני היושב-ראש, אם אתה זוכר, בישיבה הקודמת הצענו לקיים קורס הכנה הכשרה למבחן בתזונאות, וגם לגבי פיזיותרפיה.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו חושבים ומשוכנעים, שהדבר הזה יקל בהרבה את תהליך המבחן.

אברהם נגוסה: מתי מתחילים?

<מאיר לופטינסקי: לא, אנחנו מציעים אותו.

<מאיר לופטינסקי: במשרד הבריאות, במשרד הקליטה צריכים לאשר את זה יחד.

אברהם נגוסה: אתם יודעים מהקורס הזה?

<נעמה נהיר מזור: כבר ישבנו.

<נעמה נהיר מזור: כבר כותבים להם מכרז.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז נחזור אליך.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<איתמר גרוטו: קודם כל, התפקיד שלנו במשרד הבריאות ובכלל בכל מערכות הבריאות, זה לשמור על בריאות הציבור.

<איתמר גרוטו: לפעמים אנחנו רואים מקרים פרטיים, שנפגעים כי הגישה היא כוללנית, היא לא יכולה להתאים לכל אחד ואחד, אבל תפקידנו להגן על בריאות הציבור, ולוודא שאנשים- - -

אברהם נגוסה: אף אחד לא אומר שלא תבדקו.

אברהם נגוסה: הבעיה, שהבירוקרטיה לוקחת הרבה זמן.

אברהם נגוסה: למה לא עושים בצורה מזורזת?

<איתמר גרוטו: אני רוצה להתייחס לנושא רופאי השיניים.

<איתמר גרוטו: עמדתי המקצועית – ואני חושב שכך נוכל לנהוג – זה לא משנה משך הזמן אלא התוכן שיש בפנים.

<איתמר גרוטו: לכן צריך לבדוק את זה על-ידי ועדה, שתוכל להעריך את התוכן, ולראות האם התוכן של ארבע שנים או ארבע פלוס התמחות, יכול להתאים לתוכן שאנחנו מצפים שרופא שיניים יהיה לו.

<איתמר גרוטו: אני אדאג לכך שהוועדה תתכנס במהלך חודש יולי כדי שנוכל להשיג את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: רשמנו.

<איתמר גרוטו: אדאג לזה באופן אישי.

<איתמר גרוטו: לגבי נושא השפה, גם בבחינה וגם בנושא ההנגשה התרבותית שדובר פה – לא רק בנושא הבחינות אלא גם לגבי מטופלים, אני חושב לאור מה שנאמר, שמדובר בעלייה החמישית בגודלה לישראל, ואנחנו צריכים בהחלט לבחון את הדברים האלה ולראות את ההיקפים.

<איתמר גרוטו: אז נדבר עם משרד הקליטה, ונראה מה ההיקף ומה השלב שבו מוצדק לעבור גם לעניין ההנגשה וגם הבחינה.

<איתמר גרוטו: לא פוסל את זה על הסף, בשני הדברים.

<איתמר גרוטו: ודאי שצריך בסופו של דבר להתאים את עצמנו למצב הקיים, וכמו שיש העלייה מאתיופיה, ויש האפשרות של הנגשה ואפשרות במוקד לדבר באמהרית, אותו דבר אנחנו צריכים לראות גם פה, במידה שבאמת ההיקפים מצדיקים את זה.

אברהם נגוסה: ראינו שיש הכרה במספר העולים מברזיל, והמספר גדל – זה חמישי בגודל.

אברהם נגוסה: צריך להתייחס על כל הדברים האלה, שהסברה והנגשה – צריך להוציא, גם לתת פרויקטורים כמה שיותר, גם מגשרים וגם פשוט לתרגם את החומר לשפה הפורטוגזית.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אדוני, בבקשה.

<אלי שאול: אני מהסוכנות היהודית.

<אלי שאול: אני מנהל המערך של אמריקה הלטינית.

<אלי שאול: אני רוצה לציין שמספר העולים גדל בצורה לא נורמלית, מברזיל.

<אלי שאול: אני מודה ליושב-ראש ולאנשים על שיתוף הפעולה על כל הגורמים.

<אלי שאול: כרגע סיימנו משלחת גדולה מאוד, בעיקר בנושא תעסוקה בברזיל.

<אלי שאול: כמויות של מועמדים לעלייה, הולך וגדל.

<אלי שאול: אין לנו אפשרות להעביר את המסר, מה האפשרויות שאנחנו נותנים בנושא התעסוקה במקצועות, כי לא ברור – כלומר אם אנחנו מגיעים לשטח, ואין לנו יכולת להסביר באופן ברור מה צריך, יש מועמדים בעלי מקצועות כמו רופאים, שאנחנו לא יכולים לצאת לשטח ולתת תשובות ברורות, אם הדברים שהועלו פה, לא תהיה להם תשובה ברורה שמטפלים פה.

<אלי שאול: לכן הבקשה היא לכל הגורמים, לתת פתרון, כפי שהצעת.

<אלי שאול: יש לי הצעה קונקרטית לגבי נושא רופאים, רופאי שיניים- - -

אברהם נגוסה: לפני זה – כשאתה אומר שאין לנו יכולת, זה לא בעיה של כוח אדם אלא של תוכן.

אברהם נגוסה: אני מבין.

אברהם נגוסה: פה במדינת ישראל התוכן לא ברור, ולכן אין לנו תוכן לקחת ולהסביר שם.

אברהם נגוסה: אז אני שואל שאלה – מה הבעיה?

אברהם נגוסה: לשבת?

אברהם נגוסה: חסר מקום?

אברהם נגוסה: אנחנו מוכנים לתרום את המקום פה.

אברהם נגוסה: מה הבעיה שלהם לשבת?

אברהם נגוסה: משרד הקליטה, משרד הבריאות, משרד החינוך, הסוכנות היהודית – לשבת סביב השולחן, ואז אתה שואל: אני אחראי שם – תנו לי את המסר שאני צריך להעביר שם.

אברהם נגוסה: מה צריך?

אברהם נגוסה: מה הבעיה שלהם לעשות את זה?

<אלי שאול: משרד החינוך – שמענו, יש לנו ב-25 ביולי ועידה של הגב' מאיה שריר, עם כל הגורמים באמריקה הלטינית.

<אלי שאול: מצוין.

<אלי שאול: הייתי רוצה לעשות את זה עם משרד הבריאות, אם משרד הבריאות יגיד באופן ברור, מה האפשרויות כדי שאנשים יבואו, ולא ייתקלו בבעיות ששמענו כאן.

אברהם נגוסה: יש בעיה לעשות את זה?

אברהם נגוסה: למה לא עושים?

<אלי שאול: יש לנו מומחה, מאיר לופטינסקי, שהיום מטפל בנושא הזה, אבל התוכן עדיין – ופה ההצעה הקונקרטית שלי: הייתי מבקש שהוועדה המקצועית הזאת תדע את הבעיות.

<אלי שאול: יש אפשרות שהם ישמעו פעם את העולים האלה, המומחים?

<נעמה נהיר מזור: זה התפקיד שלהם.

<נעמה נהיר מזור: התפקיד של הוועדה המייעצת הוא לשמוע את הפונים.

<אלי שאול: הוועדה המקצועית האלה, יוכלו פעם לבוא לוועדת העלייה ולשמוע את האנשים האלה, מה כואב להם?

<אלי שאול: לא לראות רק את הניירות.

<נעמה נהיר מזור: לא ניירות.

<נעמה נהיר מזור: הם שומעים אותם.

<נעמה נהיר מזור: לא יעזור שהם יגיעו לכאן.

<אלי שאול: דבר שני, בדיון הבא – אני מבקש מהמשנה למנכ"ל, האם הם יוכלו אולי, לקבוע קריטריונים, למשל?

<אלי שאול: שלא כל דבר צריך להיכנס את הוועדה?

<אלי שאול: למשל, סוגים שונים של השתלמויות.

אברהם נגוסה: אני מחזק את השאלה שלך: האם למשרד הבריאות הישראלי יש בעיה של רמת החינוך?

אברהם נגוסה: אני מדבר על רמת התוכן.

אברהם נגוסה: רמת החינוך שהם מלמדים בברזיל – האם זה מתאים או לא מתאים?

<אדוה גואל: שמי עו"ד אדוה גואל, מהלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

<אדוה גואל: הנקודה היא כזו, ולכן אנחנו ממתינים לוועדה.

<אדוה גואל: באופן עקרוני, הלימודים לא שווי ערך ללימודים פה בארץ.

<אדוה גואל: על-מנת לא לשלול את זכאותם לגשת לבחינה, ד"ר שנון, שהוא מנהל האגף, סבר שאם המקרים האלה יגיעו בפני ועדה מייעצת, שהיא גורם מקצועי מומחה בתחום רפואת השיניים, יוכלו הצוות הזה, כאשר הוא יצפה בכל אחד מהמסמכים של כל אחד מהאנשים שיגישו בקשתם או שהגישו ויגיעו, יוכל לקבוע, האם הלימודים הם כן מקובלים כך שנוכל להכיר בהם, או האם הם נדרשים להשלמות נוספות כלשהן, כדי שנכיר בהם.

<אדוה גואל: לכן יש חשיבות מאוד גבוהה לוועדה המייעצת, כי במצב הקיים כרגע לא ניתן להכיר בלימודים שלהם.

אברהם נגוסה: הוא צודק, שאני, כשהולך לשם, ואומר לו רופא, שניים, הוא אומר, אני לא יכול להגיד לו שהכול יהיה בסדר, אתה תקבל עבודה, אבל אם אני יודע שמשרד הבריאות דורש השלמה של חצי שנה או שנה, אני אומר לו מראש: כן, התואר שלך, בתנאי שתעבור השלמה של שנה – יקבלו אותך.

אברהם נגוסה: הוא אומר: אני צרי לדעת את הדברים האלה, אז למה אתם לא אומרים?

<אדוה גואל: זה מה שהובהר להם – שפה במדינת ישראל מכירים בלימודים מחו"ל, מי שלמד חמש שנים.

<אדוה גואל: כל מקרה פה – אחד למד 4.5 והשלים התמחות, אחד למד – אני לא מכירה את התיקים כדי לתת את הדעת על כל תיק ותיק, אבל כל מקרה הוא שונה.

<אדוה גואל: אם היה מקרה, שכולם הגיעו מאותה אוניברסיטה, סיימו את אותה תוכנית לימודים, אותה תקופת לימודים, היה אפשר לתת החלטה אחת שגורפת כלפי כולם, וגם יכול להיות שתהיה תוצאה כזאת, כלומר אם הוועדה המייעצת תדון בלימודים האלה, ניתן יהיה להחיל אותם על מקרים אחרים, שהם דומים או זהים.

<אדוה גואל: צריך בשביל זה- - -

<אושריה פריינוביץ: אני רוצה רק להשיב לדברים.

<אושריה פריינוביץ: יש פה משהו שצריך לתקן, כי מה שאת אומרת, לא תואם את המצב בפועל.

<אושריה פריינוביץ: הרי היו רופאי שיניים עוד לפני התקנות החדשות של פטור ממבחן.

<אדוה גואל: התקנות החדשות לא רלוונטיות לזה.

<אושריה פריינוביץ: הן כן רלוונטיות, ואסביר לך למה.

<אושריה פריינוביץ: הוועדה המקצועית מתכנסת רק עכשיו, כשהתחילו הבקשות לפטור ממבחן, כי לפני כן רופאי השיניים הברזילאיים עם הלימודים החסרים האלה, שאתם טוענים, בעצם ניגשים למבחנים, קרי משרד הבריאות לא צריך ועדה מקצועית כדי לבחון כל תיק ותיק בנפרד, ולגשת למבחן.

אברהם נגוסה: ב-16:00 יש לי עוד דיון, אז בואו נתקדם.

<אושריה פריינוביץ: רק משפט, אדוני, להבהיר – מי שמקבל אישור לגשת למבחן, אך הוא עומד בקריטריונים של חמש שנות ניסיון, צריך לקבל פטור.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות לא יצא עם מדיניות ברורה.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות ממסמס את הדברים.

אברהם נגוסה: או תגידו: מי שלמד ארבע שנים – צריך השלמה.

אברהם נגוסה: מי שלמד 4.5 – חצי השלמה.

אברהם נגוסה: מי שלמד 5 שנים – לא צריך השלמה.

אברהם נגוסה: אז אפשר יהיה להסביר לפי המדיניות הזו.

<נעמה נהיר מזור: זה כתוב באתר.

אברהם נגוסה: גם העולה יידע בדיוק אם מגיע לו או לא מגיע לו.

אברהם נגוסה: ואתם ממסמסים את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אתם לא יוצאים ברור.

אברהם נגוסה: זה פשוט לא ייאמן.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה, אתם כמשרד מתכלל – הקליטה היא מערכתית.

אברהם נגוסה: לכל משרד יש אחריות, אבל יש משרד אחד, כתובת שמתכללת את כל הפעילות.

אברהם נגוסה: האם אתם קודם כל מביאים את המודעות לעולים חדשים, את החובות והזכויות שלהם, בשפה שלהם, שהם מבינים?

אברהם נגוסה: האם אתם גם בקשר עם משרדים שונים, שצריכים גם לעשות ולעדכן אותם, מי מגיע, מתי מגיעים?

אברהם נגוסה: כל הדברים האלה – יהיה תיאום.

<ורה אופיר: לגבי מקצועות הבריאות, מה שחשוב לי – העולה מהיום הראשון שהוא מגיע למשרד העלייה והקליטה, הוא מקבל את כל המידע, כלומר האחריות של המשרד קודם כל לתת לאדם במקצועות הבריאות, לתת את המידע הנכון והרלוונטי.

<ורה אופיר: אנחנו מסבירים לו על כל הדברים שהוא צריך לעשות – לא רק מה שקשור למשרד שלנו אלא כל ההתנהלות שלו מול משרדי הממשלה הרלוונטיים.

<ורה אופיר: אנחנו נותנים את ההסבר, גם באתר שלנו.

אברהם נגוסה: רשמת מה שרצית להגיב קודם, שהוא דיבר על פרויקטורים?

<ורה אופיר: פרויקטורים הם מגשרים.

<ורה אופיר: שנייה.

<ורה אופיר: אתה אמרת מה אומרים לעולים, אז אנחנו אומרים, שכל עולה מתחיל את התהליך שלו מחדש.

<ורה אופיר: כל עניין לגופו – זה עניין ממשלתי, אז אני לא רוצה להתייחס עכשיו לתיקים שלהם, כי אנחנו מודעים לכך.

<ורה אופיר: אנחנו יודעים שיש בעיות, וכמובן מה שאנחנו יכולים לעזור, אנחנו מנסים לעזור, אבל זה אחרי שמקבלים תשובה.

<ורה אופיר: תוך כדי – אני עכשיו חוזרת למה שמשרד החינוך כיוונתם – קודם כל, כל מקצועות הבריאות, אצלנו נכנסים לאולפנים ייחודיים, אולפנים מקצועיים, למקצועות הבריאות.

<ורה אופיר: זה דבר שאמור לעזור להם.

<ורה אופיר: יש בהרבה ערים – לא בכל עיר, אבל בערים הגדולות יש האולפנים למקצועות הבריאות, הרפואה.

<ורה אופיר: אחרי אולפן א' הם מסיימים את ה-300 שעות של העברית המתקדמת במקצועות הרפואה – כל מקצועות הבריאות נמצאים יחד.

<ורה אופיר: זה עוד זמן, שאם יש להם עדיין הפרוצדורה של לבדוק משהו מול משרדי הממשלה, עוד לא סיימו, עוד לא קיבלו תשובה וכו' – קודם כל הם נתמכים על-ידינו, כלומר זה מאפשר לנו לתמוך בהם מבחינה כלכלית בתקופה הזאת, ודבר שני – אנחנו מקבלים את השפה.

<ורה אופיר: כיוון שלמקצועות הבסיסיים בבריאות, לפני החוק של הפארא רפואי, הם כבר מזמן כמו רופאים, רופאי שיניים, כמו רוקחים, אחיות – תמיד היו לנו קורסי ההכשרה למבחני רישוי.

<ורה אופיר: אני לא מדברת על אלה שעם ותק רופאים, אבל אלה שהם בלי ותק, צריכים לעשות את הבחינות.

<ורה אופיר: יש לנו הקורסים.

<ורה אופיר: לאורך כל השנים היו לנו הקורסים.

<ורה אופיר: לגבי ארבעת המקצועות שהעלו פה, כיוון שהחוק הזה נכנס יחסית לא מזמן, גם אנחנו וגם משרד הבריאות היינו צריכים לתרגם ולהיערך נכון, שזה לוקח זמן.

<ורה אופיר: זה תהליכים, אבל אני כבר יכולה לבשר שהמכרז, הוא כבר בהליכי התקדמות.

<ורה אופיר: אוטוטו המכרז ייצא.

<ורה אופיר: למה זה לוקח זמן – זה לא קורסים, כמו שהיו קורסים פרטיים לקלינאי תקשורת, שגוף פרטי יכול לעשות; כל הקורס הזה צריך להתקיים באחד המוסדות האקדמיים שמלמדים את המקצועות האלה כמו קלינאי תקשורת.

<ורה אופיר: אנחנו עושים גם מכרז ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיסטיים.

<ורה אופיר: כבר השנה ייפתחו הקורסים.

<ורה אופיר: נפתח בסוף השנה – עכשיו מתחילים את המבחן, זה יולי, אוגוסט, כל מקצוע בתקופה.

<ורה אופיר: אנחנו מאחלים שכל אחד יעבור את המבחן שלו ולא יצטרכו אותנו, כי הקורסים כבר יהיו מוכנים, אבל כל מי שלא יעבור חלילה, אנחנו כמובן נזמין אותם לקורסים האלה, ולקראת המבחן הבא הם כבר ייכנסו למבחנים עם ההכנה הנדרשת.

<ורה אופיר: אני רוצה לנצל את הפורום הזה, עוד מכשול – הקורסים שאנחנו נפתח, כל הזמן שואלים אותנו, כי גם הרבה עולי צרפת שלא היו נכנסים לחוק הזה, עכשיו הם נכנסו.

<ורה אופיר: גם העולים מברזיל.

<ורה אופיר: הקורסים האלה, אין אפשרות.

<ורה אופיר: בדרך כלל את כל קורסי הרישוי אנחנו עושים בשפה העברית.

<ורה אופיר: לכן אנחנו כמובן, גם לכל המקצועות האלה – המכרזים הם בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות.

<ורה אופיר: זה עונה לשאלות – אנחנו כל הזמן מדברים, גם עם משרד הבריאות וגם עם משרד החינוך.

<ורה אופיר: משרד החינוך כבר בונה לנו תוכניות ייחודיות לקורסי הכנה, כי אנחנו אומרים להם: עם כל הכבוד, הקורסים האלה יהיו בעברית.

<ורה אופיר: תצטרכו ללמוד בקורסי טרמינולוגיה, וגם לכל קורס נבנה לפחות 100 שעות, אני חושבת – כל אחד לפי הצורך, כי גם רמת העברית מאוד שונה, כפי שאתם שומעים פה, אז קשה מאוד לבנות משהו שמתאים לכל העולים.

<ורה אופיר: אחד מדבר מצוין לעומת אחר, אבל משרד החינוך מנוסה, הוא יודע.

<ורה אופיר: אנחנו נותנים את כל התקציבים כדי שיכינו תוכניות ייחודיות, שאנחנו יכולים לאחד אותם, ושיבואו לקורס מוכנים מבחינת העברית, המושגים המקצועיים, כך שהם יקבלו רק את הידע.

<ורה אופיר: לגבי תרגום בחינות, אני יודעת שזו בעיה לא רק תקציבית, למרות שאנחנו תומכים תקציבית – תרגום הבחינות, של משרד הבריאות.

<ורה אופיר: הגוף המקצועי הוא משרד הבריאות, שאמור לטפל בזה.

<ורה אופיר: אם פעם היו הגבלות של עשרה איש, אחר כך חמישה – עכשיו אנחנו אומרים שאפילו אדם אחד, אם זה אפשרי, שזה כמובן הרבה זמן, צריך להתארגן לזה וחברות תרגום שיכולות לעשות את זה וכו', אבל אם זה מציאותי, אנחנו כמובן תומכים בזה רק כדי לעזור להם לעבור את כל המכשולים האלה.

<ורה אופיר: רופאי שיניים – אני לא רוצה להתייחס, כי דובר פה הרבה.

<ורה אופיר: אני מאחלת לכם הצלחה, ופשוט תבואו לוועדה מוכנים.

<ורה אופיר: שהשאלות לא יהיו קשורות כל כך לוותק.

אברהם נגוסה: פרויקטורים, תגידי לנו מילה אחת.

אברהם נגוסה: אין מספיק פרויקטורים.

<ריקרדו לומסקי טורס: אין פרויקטור דובר פורטוגזית.

אברהם נגוסה: לפחות אחד היה פה.

אברהם נגוסה: לברזילאים.

אברהם נגוסה: פה אני רוצה שהשאלה תהיה ברורה – בפורטוגזית, פרויקטורים מדברים פורטוגזית.

אברהם נגוסה: לא ספרדית.

אברהם נגוסה: יכול להיות שגם מדבר ספרדית, אבל פורטוגזית זה מה שהם מבקשים, כי זה מספר גדול.

<ורה אופיר: אנחנו בודקים את זה.

<ורה אופיר: אין לי כרגע מספרים.

קריאה: אמרת שתבדקו בישיבה הקודמת.

<ורה אופיר: לגבי הגברת הזאת, אני יודעת שזה משהו מאוד פרטני, אישי, לגבי רופאה.

<ורה אופיר: אני לא יודעת אם היא מבינה אותי או לא, כי היא דיברה – חשוב להבהיר לה – השאלה שלה ברורה.

<ורה אופיר: אמרתם שהיא תושבת חוזרת.

<ורה אופיר: אני חושבת שעדיין יש לה כל הזכויות של עולה חדשה – אני לא בטוחה שהיא קיבלה מעמד תושבת חוזרת.

<ורה אופיר: סביר להניח שהיא קיבלה הארכת זכאות.

אברהם נגוסה: המשנה למנכ"ל אמר שהוא יפתור את זה.

<ורה אופיר: אבל פה זה יותר קשור אלינו, כי משרד הבריאות – היא עבדה הכי קשה.

<ורה אופיר: יש לה רשיון ביד.

<ורה אופיר: היא קיבלה רשיון.

<ורה אופיר: הקושי שלה היה במערכת הבריאות.

<ורה אופיר: זה משהו אחר.

<ורה אופיר: אני חושבת שזה יותר קשור אלינו – קודם כל, כי אני לא יודעת אם היא קיבלה סיוע.

<ורה אופיר: אנחנו יודעים, שלכל אדם, אפילו יש לו רשיון, עכשיו התקבל לעבודה- - -

אברהם נגוסה: אנשים עומדים בחוץ.

אברהם נגוסה: אני מציע – הנה האשה.

אברהם נגוסה: תחליפי כתובת, ותעזרי לה.

אברהם נגוסה: תפתרי את הבעיה.

<ורה אופיר: זה מה שרציתי לומר, כי יכול להיות שהיא לא יודעת, אבל יש ועדות חריגים.

<ורה אופיר: אולי נתמוך בה עוד שנה באיזה בית חולים.

<ורה אופיר: זה גם לא באופן רגיל.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מצטער, אני חייב לסכם.

<ורה אופיר: אני מבקשת מנציגת המשרד שלנו לענות על שאר הדברים.

דוברת: כל הנושא של הנגשת המידע בערוצים הדיגיטליים, אם זה אתר - יש לנו אתרים ייעודיים לתעסוקה במקצועות הרישוי או האתר כולו- - -

אברהם נגוסה: באתר יש שפה פורטוגזית?

דוברת: אנחנו בתהליך מואץ.

דוברת: מדובר לא בדף-שניים אלא במאות דפים.

דוברת: הנושא כבר בתהליך.

דוברת: אנחנו משתמשים באתר של gov.il.

דוברת: שם יש כבר השפה הפורטוגזית.

אברהם נגוסה: זו בשורה טובה.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: והתקדמנו.

אברהם נגוסה: אני חושב שתשלימו את העבודה טוב כדי שהעולים ייהנו.

אברהם נגוסה: אני נאלץ לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: התוכנית שלנו היתה עד 15:30, ועכשיו 16:00.

אברהם נגוסה: אנשים עומדים בתור בחוץ – זה לא נעים.

אברהם נגוסה: אני מסכם.

אברהם נגוסה: אני מבקש ממנהלת הוועדה לקרוא את סיכום הדיון שלנו, בבקשה.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למשרד הבריאות – אחת, לכנס כפי שהבטיח המשנה למנכ"ל המשרד במהלך חודש יולי הקרוב את הוועדה המייעצת להכרה ברופאי השיניים שעלו מברזיל.

<דנה גורדון שושני: שתיים, לקבוע מדיניות ברורה ובהקדם האפשרי ביחס לדרישות מרופאי השיניים ומקצועות פארא רפואיים העולים מברזיל כדי לאפשר לעולים פוטנציאליים לדעת זאת קודם עלייתם.

<דנה גורדון שושני: שלוש, לדאוג לתרגם לפורטוגזית את טופסי ההסכמה לניתוח, כדי שעולים דוברי פורטוגזית יוכלו אכן לחתום על הסכמה מדעת.

<דנה גורדון שושני: הוועדה שמחה לשמוע ממשרד העלייה והקליטה שהשנה ייפתחו קורסי רישוי למקצועות פארא רפואיים, קלינאי תקשורת ותזונאים או נוספים?

<ורה אופיר: ופיזיותרפיסטים.

<ורה אופיר: אם יהיו מועמדים.

<דנה גורדון שושני: הוספתי.

<דנה גורדון שושני: שתיים, שהמשרד מתקצב תרגומי בחינות רישוי.

<דנה גורדון שושני: שלוש, שהנגשת המידע בשפה הפורטוגזית באתר בתהליך מואץ – או לקראת סיום.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למשרד העלייה והקליטה, להקצות לאלתר פרויקטורים דוברי פורטוגזית לעולים מברזיל.

<ליליאן בלום: הנושא של הנגשה לשונית במערכת הבריאות זה לא רק טופס אחד.

<ליליאן בלום: קיימת מערכת של הנגשה לשונית גם של מתורגמנים.

<ליליאן בלום: אני קוראת שיהיו מתורגמנית מעברית לפורטוגזית, ובכלל – יש הרבה טפסים.

אברהם נגוסה: נוסיף את זה ונכתוב את זה למשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: זה הסיכום שלנו, ונעביר אותו לשרים – לשרת הקליטה, לשר הבריאות, לשר החינוך נכתוב.

אברהם נגוסה: למשרדים הרלוונטיים נכתוב, נעביר את הסיכומים ונדרוש לבצע אותם.

אברהם נגוסה: תודה רבה, הישיבה נעולה.