ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 600, 2017-08-02 08:30

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אחרי תשעה באב כיף להיות בעבודה עם ראש משוחרר.

אלי אלאלוף: היום 2 באוגוסט 2017, י' באב התשע"ז.

אלי אלאלוף: השעה 8:33.

אלי אלאלוף: אני מתחיל במשהו אישי.

אלי אלאלוף: היום לפני 50 שנה נחתי בארץ כאזרח ישראלי.

אלי אלאלוף: (מחיאות כפיים) אם מישהו חשב לפני 50 שנה שאני אהיה איפה שאני נמצא אז הוא ודאי זקוק לפסיכיאטר.

אלי אלאלוף: זה פשוט מאוד מרגש להיות היום יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: זה רק אומר איזו מדינה מדהימה יש לנו שמאפשרת קליטה וקידום של כל אחד מאתנו.

אלי אלאלוף: אני מאחל להרבה מאוד עולים חדשים נוספים שימצאו את דרכם כמו שאני מצאתי אותה בארץ הזאת.

אלי אלאלוף: הנושא הראשון הוא תקנות הרוקחים בנושא התמרוקים.

אלי אלאלוף: מי שלא יודע התקשורת הזכירה לו.

אלי אלאלוף: חוק ההסדרים בנושא התמרוקים; הנושא השני בישיבה נפרדת הוא תקנות הרוקחים.

אלי אלאלוף: מי שבא בשביל הנושא השני הוא משוחרר לשעה וחצי, עד 10:00.

אלי אלאלוף: מי שרוצה להישאר לשני הנושאים – יהיה אקשן.

אלי אלאלוף: היום אנחנו נמצאים בהמשך לחוק שהעברנו בחוק ההסדרים בנושא התמרוקים.

אלי אלאלוף: בנושא התמרוקים יש התמודדות בין שתי אסכולות: יש אסכולה שאומרת שתמרוקים זה סוג של מוצר שיכול לפגוע במשתמש בו אם הוא לא נבדק ולא מתאים.

אלי אלאלוף: לכן הנושא של בריאות הציבור הוא נקודה מאוד מרכזית ומחייב אותנו בזהירות הנדרשת.

אלי אלאלוף: אנחנו מדינה שיש בה סכנות כאלה שיהיה ייבוא לא מוצלח.

אלי אלאלוף: מצד שני מי שמחזיק בייבוא – כמעט הייתי קורא לזה, רשמי, אף על פי שהוא לא רשמי – הוא יבוא של יבואנים שעם הזמן הביאו מוצרים, ולצערנו, מביאים אותנו למצב של יוקר מחיה מטורף.

אלי אלאלוף: כולם יודעים את זה בארץ.

אלי אלאלוף: אפשר להביא קולגייט מפה בעלות איקס וממקום אחר הכי מפונק כמו שוויץ, בחצי מחיר.

אלי אלאלוף: לכן יש פה עימות בין הצורך לשמור על בריאות הציבור שעל זה, אני אומר מראש, לא נוותר; ומצד שני בואו נעזור להוזיל את המוצרים האלה.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים יחד למצוא את הדרך.

אלי אלאלוף: לא בא בחשבון שנסכן, חס וחלילה, כל אזרח כלשהו בארץ הזאת, ומצד שני לא נוכל להמשיך להשתולל במחירים כאלה.

אלי אלאלוף: זה הרי ידוע – יש רק דבר אחד: אפילו אם יש צווים, אם יש הוראות וחוקים את המחירים קובע בסוף מי שמוכר ולפעמים גם משתולל.

אלי אלאלוף: לכן צריך לאפשר תחרות.

אלי אלאלוף: מי שזוכר יידע שאני לא אוהב את המילה "יבואן מקביל".

אלי אלאלוף: כולם יבואנים.

אלי אלאלוף: אין יבואן רשמי.

אלי אלאלוף: יש יבואן ראשון, והיום יהיו יבואנים נוספים או יבואנים קיימים ללא אישור.

אלי אלאלוף: אחרי שחוקקנו ביקשנו ממשרד הבריאות, והוא הביא את התקנות.

אלי אלאלוף: זה אחריות של משרד הבריאות, ולכן אני שמח לציין שנמצא אתנו מנכ"ל משרד הבריאות שמצא לנכון בלוח הזמנים המטורף שלו להגיע אלינו, ולהראות עד כמה הנושא הזה חשוב במשרד כמו גם אצל שרים אחרים בממשלה, שלא יהיה לכם ספק.

אלי אלאלוף: אני לא שמעתי שר, גם אם הוא ממונה על הנושא הכלכלי שיגיד, תביאו סחורה פגומה.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: כל מי שמתיימר או שמע שאומרים שהעיקר זה יהיה במחיר נמוך – אני לא שמעתי.

אלי אלאלוף: ודיברתי אישית יותר מפעם עם ידידי אלי כהן ועם המערכת של משרד העבודה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו לא קיבלנו, לא העברנו ולא התכוונו לעשות פה ייבוא פרוע שלא חשוב הבריאות של האדם העיקר שיהיה זול.

אלי אלאלוף: זה האתגר שלנו היום – להתמודד זה מול זה.

<משה בר סמנטוב: בוקר טוב ותודה, כמובן.

<משה בר סמנטוב: אנחנו שמחים להיות פה ושמחים על דברי הפתיחה שלך, וכמובן, מברכים אותך על היום החשוב הזה בהיסטוריה שלך.

אלי אלאלוף: זה באמת יום הולדת.

<משה בר סמנטוב: רק שאתה נראה צעיר מ-50, זאת הבעיה היחידה.

<משה בר סמנטוב: אתה משתמש בתמרוקים טובים.

<משה בר סמנטוב: מבחינתנו זה גם יום חגיגי.

<משה בר סמנטוב: אנחנו מאוד גאים להציג פה רפורמה שבמשרד עובדים עליה כ-10-9 שנים.

<משה בר סמנטוב: נמצאים פה אתי ד"ר אסנת לוקסנבורג, פרופ' איל שוורצברג וגב' רינת בכר שעובדים על התחום הזה הרבה מאוד שנים.

<משה בר סמנטוב: לשמחתנו, כשהחל השיח על יוקר המחיה פתאום הם גילו את הרפורמה שהם מנסים לקדם הרבה מאוד שנים, וזירזו את היישום שלה.

<משה בר סמנטוב: הרפורמה היא הרבה יותר רחבה מהשיח שנוצר בימים האחרונים בתקשורת.

<משה בר סמנטוב: היום אנחנו עובדים בשיטה שעד סוף שנות ה-70 עבדו עליה בכל אירופה ועברו מהשיטה הזאת לשיטה אחרת.

<משה בר סמנטוב: היום כל תמרוק שרוצה להיות בישראל מגיע אלינו לרישום מקדים, לבדיקות.

אלי אלאלוף: גם באירופה וגם ב-OECD זאת השיטה?

<משה בר סמנטוב: לא.

<משה בר סמנטוב: אנחנו עובדים בשיטה ארכאית, לא נכונה ולא מתאימה.

<משה בר סמנטוב: היא מתוקף חוק שחוקק בשנת 73' אם אני זוכר נכון.

<משה בר סמנטוב: זאת שיטה מסורבלת שמכבידה עלינו מאוד ועל שוק התמרוקים בישראל, והיא לא בסטנדרט המקובל בעולם.

<משה בר סמנטוב: המהות של הרפורמה היא דבר ראשון לשנות את זה.

<משה בר סמנטוב: כלומר לאפשר כניסה הרבה יותר מהירה של הרבה יותר מוצרים לשוק התמרוקים הישראליים.

<משה בר סמנטוב: זה לבד יביא למגוון יותר גדול, לתחרות יותר גדולה, למחירים נמוכים יותר ולרווחה גדולה יותר של הצרכנים כי תהיה להם יכולת הרבה יותר גדולה לקנות מוצרים שהיום הם לא קונים אותם כי הרבה מאוד יבואנים שראו איזה תהליך מסורבל נדרש בישראל, כתוצאה מהחוק הקיים היום, ויתרו מראש ולא הביאו לכאן תמרוקים, וזה אולי הדבר החשוב ביותר.

<משה בר סמנטוב: כל מוצר יוכל במסלול של נוטיפיקציה להיכנס לישראל.

<משה בר סמנטוב: כלומר היבואן שיש לו תיק המוצר יוכל לרשום באתר שלנו את כל הפרטים הרלוונטיים, להתחיל לשווק אותו באופן מידי, ואנחנו עוברים למודל של ניהול סיכונים: במקום לבדוק את המוצר לפני השיווק נעבור לבדיקות אחרי השיווק, לפוסט מרקטינג.

<משה בר סמנטוב: כמובן, זה מודל הרבה יותר מורכב של ניהול סיכונים.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא נהיה יותר בשליטה מלאה על השוק כמו אז, אבל אנחנו מאמינים שבהתנהלות נכונה זה מודל שמצד אחד יביא מגוון רחב יותר במוצרים יותר נוחים, ואנחנו באמצעות מנגנוני פיקוח יותר מתוחכמים נוכל גם להבטיח את בריאות הציבור.

<משה בר סמנטוב: מכאן אני אגיע לחיה הזאת שאומרים שיש אותה רק בישראל – "היבוא המקביל".

<משה בר סמנטוב: אין חיה כזאת לא באירופה, לא ב-OECD.

<משה בר סמנטוב: היא מסלול שהוא תולדה של המסלול המסורבל שהיה פה עד עכשיו, ועשו פה עוד מסלול מקביל, הייבוא המקביל בישראל.

<משה בר סמנטוב: זה בעצם מסלול שבו אין קשר ישיר בין מי שמביא את המוצר לארץ לבין מי שייצר אותו.

<משה בר סמנטוב: הרפורמה שאנחנו עושים היא רפורמה מקיפה.

<משה בר סמנטוב: היא תשנה את שיווי המשקל בשוק ותביא להרבה יותר מוצרים הרבה יותר בזול - -

שרן השכל: אז אתה אומר בעצם שהייבוא המקביל - -

<משה בר סמנטוב: ברשותך, אני אשלים.

אלי אלאלוף: תני לו להשלים.

שרן השכל: - - לא צריך להיות, וצריך להיות רק יבואן - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

<משה בר סמנטוב: אני חושב שאפשר יהיה להבין אותי אחרי שאומר את כל הדברים.

<משה בר סמנטוב: לא אחרי שאני אומר חלק מהם.

אלי אלאלוף: יש פה משמעת בוועדה הזאת.

<משה בר סמנטוב: גם יהיה יותר קל להבין למה אני מתכוון.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא נגד ייבוא מקביל.

<משה בר סמנטוב: זה משהו שנוצר בישראל במשך הרבה מאוד שנים, ומבחינתנו צריך ואפשר להמשיך במסלול הזה.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא חושבים שהיה צריך לעשות את זה בתקנות.

<משה בר סמנטוב: אפשר להמשיך במסלול שבו אנחנו עושים.

<משה בר סמנטוב: זה חלק מהדברים שנצטרך לדון עליהם.

<משה בר סמנטוב: אבל במסלול החדש הכניסה לשוק היא הרבה יותר מהירה.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא נוכל לאשר ייבוא מקביל במוצרים רגישים, אלא אם כן נהיה במצב – וזה משהו שלא מעוגן כרגע בתקנות - -

אלי אלאלוף: אין כרגע רשימה של מוצרים רגישים.

<משה בר סמנטוב: יש רשימה של מוצרים רגישים.

מיקי לוי: תפרט.

אלי אלאלוף: לא בתקנות האלה.

<משה בר סמנטוב: יש קטגוריה של מוצרים - -

אלי אלאלוף: הנושא של העור - -

<משה בר סמנטוב: זה ארבע קטגוריות שלגביהן אמרנו שאנחנו לא מוכנים לייבוא מקביל.

<משה בר סמנטוב: אבל אני אסביר למה אנחנו מתכוונים.

<משה בר סמנטוב: יש מוצרים רגישים.

<משה בר סמנטוב: הקטגוריה המובילה זה כל התמרוקים של הפה – ה-Oral care.

<משה בר סמנטוב: אנחנו יודעים שבמוצרים האלה יש תעשייה ענפה מאוד של זיופים, ושמים הרבה פעמים חומרים שהם תחליפים לחומרים האלה, והם חומרים רעילים.

<משה בר סמנטוב: זה לא מוריד את יעילות המוצר, אלא הופך את המוצר למסוכן ולסכנה גדולה עבור המשתמש.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא רוצים לעשות מהדיון פה דיון של גימיקים, אבל יש לי פה ארבע משחות שיניים שכולן נקנו בישראל, חלקן בייבוא מקביל או מה שנקרא "ייבוא מקביל".

<משה בר סמנטוב: חלק מהן מזויפות, והן לא רק מזויפות, אלא הן מכילות חומרים רעילים.

<משה בר סמנטוב: יש פה ארבע חבילות, וגם הבאנו מברשת שיניים למי שרוצה לנסות.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא מציעים לאף אחד להשתמש בדבר הזה כי החומר שיש בו זה לא סתם "קולגייט" באיכות נמוכה יותר כי מישהו זייף את זה, אלא יש פה חומר רעיל.

<משה בר סמנטוב: אם ילד ישתמש בחומר שיש פה הוא יכול להגיע למקרים קיצוניים.

<משה בר סמנטוב: באירופה מדווח על מאות מקרים של מוות כתוצאה משימוש בחומר הרעיל שנמצא במשחות האלה.

<משה בר סמנטוב: והדברים האלה נמצאו בישראל.

<קריאות: מה זה רלוונטי?

<קריאות: זה לא רלוונטי.

<נופר טל: באירופה בלי ייבוא מקביל יש את זה.

אלי אלאלוף: רגע, חבר'ה, אין לכם זכות הערה.

אלי אלאלוף: כשתקבלו רשות דיבור תדברו.

אלי אלאלוף: אחרת זה לא מעניין אותי מה שאתה אומר.

אלי אלאלוף: קודם כול זה מפריע לפרוטוקול, וזה מאוד חשוב לכם.

<משה בר סמנטוב: זיופים ורמאויות היו ויהיו תמיד.

<משה בר סמנטוב: אנחנו לא נוטים לחשוב שלא יהיו הדברים האלה.

<משה בר סמנטוב: אבל אם, חלילה, קורה מקרה של הרעלה בישראל אנחנו צריכים לדעת מאיפה הגיע המוצר לישראל.

<משה בר סמנטוב: אנחנו צריכים שני דברים: אנחנו צריכים שרשרת אספקה, ואנחנו צריכים לדעת בדיוק את המקור של המוצר, ומה הוא עבר בכל אחת מהתחנות – יוצר בפולין, יוצר בסין, נשלח משם לנמל בטורקיה, משם לנמל באילת, ומשם הגיע לישראל, ונחת באיזושהי חנות בישראל.

<משה בר סמנטוב: אני צריך לדעת את כל שרשרת הייצוא כדי שאם תהיה - -

<קריאה: זה קיים היום.

<משה בר סמנטוב: נכון, בדיוק.

<קריאה: למה לשנות?

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מבקש שתאפשרו.

<משה בר סמנטוב: אני אתן ליושב-ראש לנהל את הדיון.

<משה בר סמנטוב: היום זה קיים.

<משה בר סמנטוב: היום יש לנו שרשרת אספקה, ויש לנו תיק המוצר.

<משה בר סמנטוב: מעבר לכך של"קולגייט" יש מזויף ויש אמיתי גם בתוך הקולגייט האמיתי יש טווח רחב מאוד של מוצרים שונים שכולם נראים אותו דבר וארוזים אותו דבר, אבל אנחנו יודעים שכמו בתעשיית האופנה, כמו בתעשיית הרכב וכמו בתעשיות אחרות הרבה פעמים מוצר שנראה אותו דבר באריזה שלו הוא שונה כי הוא מיועד לשווקים אחרים.

<משה בר סמנטוב: אם יצרני רכב מייצרים רכב לשוק במקסיקו זה לא אותו רכב שמייצרים לשוק בארצות-הברית גם אם לשניהם קוראים "ניסן מקסימה" או "פורד פוקוס".

<משה בר סמנטוב: זה רכבים שונים באיכות שונה.

<משה בר סמנטוב: זה בסדר לתת לצרכן הישראלי את האפשרות לקנות "קולגייט" שמיוצר בסרטיפיקציה של "קולגייט" אבל הוא באיכות שונה מ"קולגייט" שמיוצר לשווקים אחרים.

<משה בר סמנטוב: זה בסדר.

<משה בר סמנטוב: הצרכן הישראלי יבחר מה שהוא רוצה, את טווח תועלת המחיר.

<משה בר סמנטוב: אנחנו צריכים לדעת אם זה מזויף או לא מזויף, אנחנו צריכים לדעת את שרשרת האספקה, ואנחנו צריכים לדעת את הפורמולה של המוצר; כדי שאם תהיינה תקלות, ותקלות קורות, והסבלנות של הציבור, בצדק, כלפי תקלות מהסוג הזה היא אפס.

<משה בר סמנטוב: אם נגלה שבמקום מסוים ילד מרח קרם הגנה מסוים, וקיבל כוויות לא מכיוון שהקרם לא היה יעיל, אלא מכיוון שהיה שם חומר שגרם לו לכוויות אנחנו נרצה לדעת מה הוא מרח בדיוק, איפה הוא קנה את זה, איפה הדבר הזה יוצר, האם זה מזויף או האם זאת בעיה בפורמולה.

<משה בר סמנטוב: אלה גם מוצרים שמתקלקלים במשך הזמן.

<משה בר סמנטוב: יש פה רגישות על ציר הזמן של המוצר.

<משה בר סמנטוב: גם מוצר תקין יכול להיהפך למוצר מסוכן.

<משה בר סמנטוב: את כל הדברים האלה אנחנו צריכים לדעת.

<משה בר סמנטוב: לכן כמו שאמרת, אנחנו ניסינו לייצר שיווי משקל חדש כך שמצד אחד נאפשר מגוון רחב יותר של מוצרים, כניסה הרבה יותר מהירה למשק בלי הבירוקרטיה המקדימה; בלי שיצטרכו לשבת פקידים במשרד הבריאות, לבדוק כל תמרוק ותמרוק ולרשום אותו, ורק אז לאשר את הכניסה שלו לשוק – דבר שיוצר תור של מאות מוצרים בשנה, ומייקר מאוד את הכניסה ואת הייבוא של מוצרים חדשים לישראל.

<משה בר סמנטוב: לכן המצב הזה חייב להשתנות, ואנחנו רוצים שישתנה.

<קריאה: מה שקיים כבר 15 שנה היום אתם רוצים להוריד.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה - -

שרן השכל: רק שאלה.

אלי אלאלוף: רק שנייה.

<קריאה: משהו מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: הכול חשוב.

אלי אלאלוף: אף אחד לא בא לכאן כדי להגיד שטויות.

אלי אלאלוף: כל מה שיש לכם להגיד זה חשוב.

אלי אלאלוף: אני מבקש לתת לסיים.

אלי אלאלוף: הדגש הוא אחרי שזה יובא.

<משה בר סמנטוב: אנחנו ממשיכים במסלול הזה.

<משה בר סמנטוב: אם אפשר, הכנו כמה שקפים.

אלי אלאלוף: אני מבקש, חברי הכנסת, קודם כול, אם יש לכם מה לומר.

שרן השכל: רק כמה שאלות.

אלי אלאלוף: מיקי, רצית ראשון.

אלי אלאלוף: אתה רשום.

מיקי לוי: אני רוצה דווקא אחרי כן.

אלי אלאלוף: בבקשה, שרן.

שרן השכל: זכות דיבור או שאלות למנכ"ל?

אלי אלאלוף: את יכולה מה שאת רוצה.

שרן השכל: קודם כול אני אומר כמה דברים, ואחר כך יש לי כמה שאלות.

אלי אלאלוף: אבל לקחת בחשבון שגם אחרים רוצים לדבר.

שרן השכל: אין בעיה, הכול בסדר.

שרן השכל: כשאנחנו באים לתקן בעיה אנחנו צריכים לראות מה היו הבעיות לפני כן; מה אנחנו בעצם באים לתקן?

שרן השכל: האם הבעיה הזאת קיימת?

שרן השכל: כמה מקרים של כוויות בילדים בגלל מוצרי עור היו בשנה האחרונה?

שרן השכל: יש לנו נתונים כאלה?

שרן השכל: אנחנו מדברים פה לא רק על מוצרים רגישים, לא רק על משחות שיניים.

שרן השכל: התקנות האלה כוללות גם מוצרי בישום.

שרן השכל: האם גם בישום הוא מוצר רגיש שדרושות כל התקנות האלה?

שרן השכל: כמה מקרים של כוויות הגיעו לחדר מיון בשל שימוש בבישום?

שרן השכל: ואם לא היו או לא היו במוצרים אחרים למה אנחנו לא מפרידים?

שרן השכל: שאלה שנייה היא למה אנחנו בכלל צריכים את התקנות האלה?

שרן השכל: אם זאת הבעיה העיקרית שמנכ"ל משרד הבריאות טוען, שזה זיופים – הזיופים אסורים על פי חוק.

שרן השכל: אסור להביא לשוק מוצר מזויף.

שרן השכל: יש שרשרת שהמוצר הזה צריך לעבור גם ככה אם מוצאים במשרד הבריאות בעיה.

שרן השכל: למה צריך חוק נוסף על חוק קיים כדי לטפל בבעיה?

שרן השכל: וכמובן, אני רוצה לשמוע עד כמה חמורה הבעיה שאנחנו מביאים עכשיו תקנות חדשות.

אלי אלאלוף: זה לא תקנות חדשות.

אלי אלאלוף: זה המשך.

<משה בר סמנטוב: התקנות לא עוסקות בייבוא מקביל.

שרן השכל: תראו, יש הרבה מאוד תעשיינים במדינת ישראל, זה לא רק עניין של ייבוא.

שרן השכל: יש תעשיינים של תמרוקים, של שמפו, של קרמים, של הרבה מאוד דברים.

שרן השכל: אתם אומרים, אנחנו רוצים ללכת לפי תקן אירופי.

שרן השכל: רבים מהם שולחים לאירופה, ומקבלים תקן אירופי.

שרן השכל: והם אומרים שהתקנות של משרד הבריאות הרבה יותר מחמירות מהתקן האירופי.

שרן השכל: אם זאת הבעיה של משרד הבריאות למה לא לקחת את התקן האירופי, ומי שקיבל את התקן האירופי שהוא יותר טוב ממה שקורה היום בישראל – למה שהוא לא יקבל מידית ואוטומטית אישור במדינת ישראל?

שרן השכל: יותר מזה, במכון התקנים הייתה לנו בעיה.

שרן השכל: מקבלים תקן בארצות-הברית, מקבלים תקן באירופה, והם מגיעים למדינת ישראל, ונתקעים בלי אישורים.

שרן השכל: צריכים לשלם עשרות אלפי שקלים בשביל אישור נוסף למוצר הזה.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה, שרן.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, כנראה, לא למדת חלק מהחומר.

שרן השכל: למדתי אותו היטב.

אלי אלאלוף: אז אני חייב להגיד לך שאת מדברת על דברים שלא בתקנות.

שרן השכל: אני מדברת על מה שהמנכ"ל דיבר כרגע.

אלי אלאלוף: הוא דיבר על מכון התקנים?

אלי אלאלוף: הוא לא יודע מה זה מכון התקנים?

שרן השכל: הוא דיבר על כך שהתקן האירופי הוא תקן הרבה יותר מתקדם ממה שיש במדינת ישראל.

אלי אלאלוף: אם אני לא טועה, - - - מקדימה שלך ושלי במליאה הודעתי לך, ואני חוזר: הבשמים היום לא לדיון.

אלי אלאלוף: אני חוזר – אל תתרגזו.

אלי אלאלוף: יש עובדות: זה לא היום לדיון.

שרן השכל: מצוין.

אלי אלאלוף: אז בואו נתרכז בתמרוקים.

אלי אלאלוף: לא שמעת מהמנכ"ל, ובשיחה אישית על המדרגות אני ואת דיברנו על זה.

אלי אלאלוף: הודעתי לך שאנחנו נוריד את זה, והורדנו.

אלי אלאלוף: כרגע הבשמים לא לדיון.

שרן השכל: בסדר.

שרן השכל: עוד דקה אחת, אני גם רוצה לדבר על תמרוקים.

שרן השכל: קודם כול חשוב לי להחריג את הבישום מהתקנות האלה.

שרן השכל: זאת העמדה שלי.

אלי אלאלוף: זה לא להחריג.

אלי אלאלוף: להחריג זה משהו שכלול.

אלי אלאלוף: הוא לא כלול, הוא לא בדיון.

אלי אלאלוף: את רוצה לדבר עם הפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אני מכיר אותך.

שרן השכל: אני מבקשת להוסיף את זה לפרוטוקול, מה שלא יהיה.

שרן השכל: הדבר השני הוא כאשר האיחוד האירופי - -

אלי אלאלוף: זה השפעת הפריימריז פה?

אלי אלאלוף: מה זה הסיפור הזה?

שרן השכל: מה הקשר לפריימריז?

אלי אלאלוף: מה הקשר לרשום בפרוטוקול משהו שלא קיים?

שרן השכל: קודם כול הדבר הזה קיים - -

אלי אלאלוף: לא דנו בנושא הזה.

שרן השכל: אבל התקנות האלה משפיעות גם עליהם.

אלי אלאלוף: - - - כל כך רציניות.

אלי אלאלוף: בוא נתייחס אליהם ברצינות.

אלי אלאלוף: - - - ולא לדבר לפרוטוקול.

שרן השכל: אלי, אני מדברת גם לפרוטוקול וגם על מה שכתוב בתקנות האלה ועל ההשפעה החמורה שעלולה להיות על כל התעשייה הישראלית בשוק התמרוקים וגם בייבוא של בשמים.

שרן השכל: לכן כאשר באיחוד האירופי הכניסו את התקנות האלה שמגדירות מה מותר ומה אסור באירופה, נתנו לתעשיינים שלוש שנים זמן הסתגלות לתקנות החדשות.

שרן השכל: פה במדינת ישראל מנסים לתת להם שלושה חודשים.

שרן השכל: אני מבקשת שגם התקנות האלה ייכנסו לתוקף, וייתנו זמן הסתגלות של לפחות שנתיים לתעשיינים כדי להסתגל לתקנות החדשות כדי לקבל את התפקידים שצריך, לקבל את הרגולציה שצריך, את הקורסים שהם צריכים כדי להכשיר כדי להכניס אותם לתוקף.

שרן השכל: אלה שתי הבקשות שלי לוועדה כדי להכניס לפרוטוקולים ולתקנות.

מיקי לוי: המנכ"ל לא דיבר מה זה עושה לתעשייה המקומית, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בוועדה שלך לפני שנה דנו באותו מפעל בירוחם שהיום מפטרים בו 300 איש.

<איל שוורצברג: אני לא בטוח - - - הרפורמה הזאת.

מיקי לוי: אני רוצה לשמוע.

מיקי לוי: הוא לא דיבר על הייצור המקומי.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: יש כבר שני מפעלים שעברו לחו"ל בגלל התקנות האלה כי הם לא מוכנים להתמודד איתם.

<משה בר סמנטוב: - - -

מיקי לוי: אם הייצור המקומי לא חשוב - - -

<איל שוורצברג: חשוב מאוד.

אלי אלאלוף: איל, אל תעזור לי, בבקשה.

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע גם לייצור המקומי.

<קריאה: דווקא זה חשוב.

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע גם לייצור המקומי.

אלי אלאלוף: הייתה פה גם שיחה לא פורמלית עם יצרנים, ואני הודעתי מראש שהסיפור של זמן ההיערכות יהיה אחר ממה שכתוב.

אלי אלאלוף: יש פה עדים.

אלי אלאלוף: אם הם ירצו הם יזדהו, ואם לא בעיה שלהם.

אלי אלאלוף: אנחנו נטפל בזה בזמן הנכון.

אלי אלאלוף: ההיגיון אומר שאם יש פתיח גם של היושב-ראש וגם של מנכ"ל המשרד אז מתייחסים לדברים שלהם.

אלי אלאלוף: אז אם רוצים להוסיף עוד נושא, בבקשה.

אלי אלאלוף: אבל להתחיל לסכם כדי שיהיה פרוטוקול?

אלי אלאלוף: אני אמרתי להם שלא לעשות את הבשמים, אז יהיה לך פרוטוקול ביד.

אלי אלאלוף: אבל זה לא הגון ולא הגיוני.

אלי אלאלוף: תאפשרו דיון מסודר.

אלי אלאלוף: סליחה שאני פונה לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: פה בוועדה הזאת אנחנו עושים דיונים שאני מרשה לעצמי להגיד בשחצנות – מסודרים.

אלי אלאלוף: נתמודד עם כל הבעיות.

אלי אלאלוף: ברוך הבא חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב ומבורך.

אלי אלאלוף: אייל, בבקשה.

<אייל רביד: בוקר טוב.

<אייל רביד: אני אתחיל מההתחלה.

אלי אלאלוף: תתייחס רק לפתיח.

<אייל רביד: אני רוצה להתייחס למה שאמר מנכ"ל משרד הבריאות.

<אייל רביד: נכנס לכאן סעיף חדש שכאילו עבר תוך כדי טיסה, והוא לא היה בשבוע שעבר.

<אייל רביד: כמו במזון גם בתמרוקים "רגיש" ו"רגיל" לא היה.

<אייל רביד: זה חייזר חדש שהגיע.

<אייל רביד: אני מזכיר לך, חבר הכנסת אלאלוף, שישבנו כאן לפני שנתיים ברפורמת הקורנפלקס ואז דיברנו על "רגיל" ו"רגיש", ואמרתי לך שאם יעבור ה"רגיש" ויעבור ה"רגיש" בעולם המזון, אם ימשיכו לנו אותו בעתיד?

<אייל רביד: דקה 99 איכשהו, נשאר ה"רגיש".

<אייל רביד: ואז אי אפשר להביא לארץ בעולם המזון ללא גלוטן, ללא סוכר, ללא חלב, שימורי טונה וכולי.

<אייל רביד: אפילו מסטיק "אורביט" אי אפשר להביא בייבוא מקביל.

<אייל רביד: אבל בוא נשים את זה בצד כי עסקינן בתמרוקים.

אלי אלאלוף: יש ייבוא אפשרי בהליך אחר.

<אייל רביד: ההליך הוא לנסוע לירושלים - -

אלי אלאלוף: עבדנו מספיק על המזון הרגיש שאני בטוח שאתה לא רוצה שמישהו ייקח משהו שמסוכן לו.

<אייל רביד: אני כרגע לא מדבר על משהו שבוצע, רק הערתי את תשומת הלב של כולם על המזון.

<אייל רביד: אני חוזר לתמרוקים.

<אייל רביד: עכשיו בתמרוקים גם פה יהיה פיצול – "רגיש" ו"רגיל".

<אייל רביד: זאת אומרת אם עד היום היה קשה, אז ממחר יהיה קשה יותר.

<אייל רביד: אז אמר כאן מנכ"ל משרד הבריאות שאנחנו נישאר כמו היום, שזה בעצם כמו שהוא אמר בתחילת דבריו, שאנחנו מתנהגים כמו לפני 40-30 באירופה - -

<איל שוורצברג: המנכ"ל לא אמר את זה.

<אייל רביד: הפרעתי לך?

<אייל רביד: הכול רשום, הכול מוקלט, הכול בסדר.

<אייל רביד: בוא נתקדם.

<אייל רביד: הוא אמר, שנות ה-70.

<אייל רביד: שנות ה-70 היו לפני 40 שנה.

<איל שוורצברג: שני סוגים שונים של התנהגות של רגולציה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם רואים שההערות שלכם רק מפריעות.

<אייל רביד: אני מכבד את משרד הבריאות.

<אייל רביד: בואו נתקדם.

אלי אלאלוף: המנכ"ל יודע להוריד ממה שהוא שומע את הדברים שהוא לא - - -

<אייל רביד: אני שואל.

<אייל רביד: אם אנחנו נשארים בעולם היגיינת הפה במה שקיים היום או ב-15-10 השנים האחרונות אז למה אנחנו צריכים מונח שנקרא "רפורמה"?

<אייל רביד: זה סקסי?

<אייל רביד: זה מוכר יותר?

<אייל רביד: זה הולך טוב עם יוקר המחיה?

<אייל רביד: אני אשאל שאלה מאוד קשה את כולם.

<אייל רביד: שאלתי את משה לפני יומיים, ולא קיבלתי תשובה.

<אייל רביד: אבל אני מנסה להבין אותה – ממתי מזון פחות חשוב ממשחת שיניים?

<אייל רביד: כי אם רפורמת הקורנפלקס עברה – היא כרגע תקועה בנושא כשרויות, וזאת השאלה הבאה – ממתי רפורמת ייבוא מקביל במזון שמאושרת, עברה והכול בסדר – ממתי משחת שיניים "קולגייט", "סנסודיין" או מי פה יותר מסוכנים לילדים שלנו מאשר הקורנפלקס או המיונז?

<אייל רביד: אז אני שואל, למה זה מותר וזה אסור.

<אייל רביד: ואם עסקינן בחוקים שהיו עד היום אז למה התכנסנו כאן?

<אייל רביד: למה אתה והמפלגה שלך נלחמתם להעביר את זה בחוק ההסדרים בשנה שעברה?

<אייל רביד: מחוק ההסדרים בנובמבר ועד היום ב-2 באוגוסט אנחנו מנסים לסיים לדון כי משרד הבריאות ביקש אורכה עד מרס 18'.

<אייל רביד: אז 10 שנים מטפלים ברפורמה והגענו עד הלום, ואנחנו תקועים ובסוף אומרים לנו, אוקיי, אז נישאר כמו היום.

<אייל רביד: אז למה באנו?

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עורכת הדין נופר טל, בבקשה.

<נופר טל: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: יש לי רשימה של אנשים שנרשמו.

אלי אלאלוף: אני קורא מהרשימה.

<קריאה: לא ידענו.

אלי אלאלוף: תמיד זה ככה, זאת השיטה.

<קריאות: איפה נרשמו?

אלי אלאלוף: תעבירו פתק דרך הסדרן למנהלת הוועדה.

אלי אלאלוף: נופר, בבקשה, יש לך 2 דקות.

<נופר טל: אני יועצת משפטית של רשתות קמעונאיות.

<נופר טל: גם אני זוכרת את הדיונים הארוכים והחודשים הארוכים שישבנו פה ברפורמת הקורנפלקס.

<נופר טל: בקשב רב ובסבלנות ניתחת יחד עם היועצת המשפטית של הוועדה סעיף-סעיף, ואני חושבת שפה אנחנו יוצרים איזשהו מחטף.

<נופר טל: כי אם המטרה היא מלחמה ביוקר המחיה - -

אלי אלאלוף: כהרגלו חבר הכנסת איציק שמולי נכנס בשקט.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

איציק שמולי: תודה רבה.

<נופר טל: מדינת ישראל בעודה שיאנית הרגולציה בשנים האחרונות, מובילה למצב שהמחירים עולים, וכמו ברפורמת הקורנפלקס שראינו שהמחירים לא ירדו אנחנו נראה את זה גם פה.

אלי אלאלוף: אני קונה רק דבר אחד תמיד – פסטה.

<נופר טל: הפסטה ירדה.

אלי אלאלוף: כשהתחלנו לדון בפסטה היא הייתה 12 שקל.

אלי אלאלוף: אני לא אומר את השם כדי לא לעשות פרסומת.

<נופר טל: 4.90 שקל.

אלי אלאלוף: החבר שלנו פה הביא אותה.

אלי אלאלוף: שתדעו.

אלי אלאלוף: אותו דבר סכיני הגילוח.

אלי אלאלוף: אז אל תנסו לגמד את מה שנעשה בעמל רב.

אלי אלאלוף: זה לא נגמר.

<נופר טל: חלילה.

<נופר טל: אני רוצה לתת דוגמה לעניין הרגולציה והייבוא המקביל.

<נופר טל: ראשית, מנכ"ל משרד הבריאות אמר שאין ייבוא מקביל באירופה.

<נופר טל: אז אני רק רוצה להעמיד דברים על דיוקם – אירופה זה אותו שוק.

<נופר טל: אז למשחה מפולין שנמכרת בלונדון או באיטליה – אין ייבוא.

<משה בר סמנטוב: לונדון זה כבר לא אותו שוק.

<נופר טל: צודק.

<נופר טל: לעניין הזיופים – בכמה זיופים אנחנו נתקלים דווקא במשקאות אלכוהול שנעשים בארץ או בשטחים ובהברחות?

<נופר טל: הזיופים הם לרוב בהברחות ולא במוצרים שמיובאים על-ידי יבואנים שמכבדים את עצמם.

<נופר טל: דבר נוסף – גם אם נמשיך את מה שיש היום – ואני שמעתי את המנכ"ל מדבר על כך בין השורות, שנמשיך את הדברים כפי שהם היום.

<נופר טל: אז מה אנחנו אומרים?

<נופר טל: שאותם יבואנים מקבילים רשמיים ימשיכו לשלוט, ובעצם אנחנו לא עושים שום רפורמה.

<נופר טל: אנחנו משאירים את המצב הקיים עם המחירים הגבוהים.

אלי אלאלוף: תמשיכו לקרוא להם "רשמיים", ותבנו אותם.

אלי אלאלוף: אתם לא מבינים שאתם בונים את היבואנים הוותיקים.

<נופר טל: אבל למה שאנחנו לא נהיה?

<נופר טל: לא הוותיקים, גם את המקבילים.

אלי אלאלוף: אנחנו פה נלחמים כדי לפתוח את השוק.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לפתוח את השוק.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: פתיחת השוק זה לא על חשבון בריאות הציבור.

<נופר טל: מעולה.

אלי אלאלוף: סיימת?

<נופר טל: לא סיימתי.

<נופר טל: יש לי עוד דבר קטן.

אלי אלאלוף: לא, לא.

<נופר טל: דוגמה אחת.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: יש בעית זמן.

<נופר טל: בבקשה, אדוני היושב-ראש, דוגמה אחת.

<נופר טל: בישראל הוגשה תביעה ייצוגית בגין מחירים של תמרוקים נגד אחד המפיצים הגדולים בישראל.

<נופר טל: התביעה נדחתה כי הם הצליחו לטעון והוכיחו שאותו יצרן מוכר לישראל בכוונה במחירים הרבה יותר גבוהים.

<נופר טל: אנחנו נחשבים בשוק בישראל לפראיירים.

<נופר טל: אנחנו מסבסדים מדינות אחרות.

<נופר טל: הדבר האחרון – לפתוח את השוק זה אומר לפתוח לכולם.

<נופר טל: אם אנחנו נצטרך לעקוב אחרי כל אצווה אנחנו לא פותחים לכולם.

<נופר טל: אנחנו משאירים את המצב שהיה, ולכן המילה "רפורמה" חוץ מפופוליזם זול לא עושה שום דבר.

אלי אלאלוף: מורן שקלר, בבקשה.

אלי אלאלוף: את צריכה להיות ליד שולחן, אז בינתיים רון טיומקין.

<רון טיומקין: אני יבואן של בשמים.

אלי אלאלוף: אמרנו שנושא הבשמים הוא לא לדיון היום.

<רון טיומקין: אבל הבשמים - -

אלי אלאלוף: זה לא לדיון.

אלי אלאלוף: אני מצטער, חבל על הזמן שלכם.

אלי אלאלוף: בבקשה, אני חוזר למורן.

<מורן שקלאר: אני יועצת משפטית של חברת א.פ.י חורי הפצה בע"מ.

<מורן שקלאר: 30% מהפעילות שלנו זה private level.

<מורן שקלאר: למעשה, מוצרים שאנחנו מביאים מסין ומכל מיני מדינות שלא הוכרו כמדינות מוכרות בתקנות.

<מורן שקלאר: זה כולל את סין, את תורכיה ואת דרום קוריאה.

<מורן שקלאר: אני לא מצליחה להבין למה זה לא נכלל כמדינה מוכרת.

<מורן שקלאר: ב-2016 סין אימצה את הרגולציה האירופית, ואותם מוצרים משווקים באירופה, ולמעשה תעודת ה-free sale שאני נדרשת להביא בעקבות התקנות, אז בעצם אני אמורה לפנות ליצרנית בסין או בתורכיה ולבקש ממנה שתעשה לי טובה, ותביא לי תעודת שיווק מהמשווק ההולנדי או הבלגי.

אלי אלאלוף: את לא עושה לה טובה כשאת קונה ממנה?

<מורן שקלאר: היצרנית לא יכולה להנפיק לי את התעודה הזאת.

<מורן שקלאר: אני צריכה מהמדינה המוכרת.

אלי אלאלוף: אבל את לא עושה לה טובה כשאת קונה סחורה?

<מורן שקלאר: היא לא יכולה להשיג לי את המסמכים האלה.

<מורן שקלאר: אני לא יכולה לבנות את העסק שלי על טובות.

<מורן שקלאר: זה הרי לא ריאלי.

אלי אלאלוף: והם נותנים לך מה שהם רוצים, ואת מסכימה.

<מורן שקלאר: אני לא יכולה לבסס את העסקים שלי על טובות ממדינות אחרות.

אלי אלאלוף: מה זה טובות?

אלי אלאלוף: זה תנאי מסחר, זה לא טובה.

<מורן שקלאר: זה טובה, כי היא לא יכולה לקבל את המסמכים האלה.

אלי אלאלוף: זה עניין של תפיסת עולם.

<קריאה: לא, זאת עובדה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תקבלי תשובה.

<מורן שקלאר: ישראל לא נכללת כמדינה מוכרת.

<מורן שקלאר: איזה מין דבר זה?

<מורן שקלאר: למה עד היום אפשר היה להביא לישראל מוצרים, ופתאום ממחר בעקבות התקנות אני לא יכולה להביא יותר?

<מורן שקלאר: אנחנו לא סומכים על עצמנו?

<מורן שקלאר: העניין השני זה תעודת ה-free sale.

<מורן שקלאר: למה טלפונים ניידים יכולים להיות מדרום קוריאה?

<מורן שקלאר: למה רכבים יכולים להיות מדרום קוריאה ותמרוקים לא?

<מורן שקלאר: אני לא יכולה לחטוף קרינה מטלפון?

<מורן שקלאר: הוא לא יכול להתפוצץ כשאני משוחחת בטלפון?

<מורן שקלאר: וברכב?

<מורן שקלאר: המנוע לא יכול להתפוצץ?

<מורן שקלאר: למה ברכב ובטלפון זה בסדר, ובמזון לא?

אלי אלאלוף: תודה.

<קריאה: יותר מזה, ארצות-הברית היא מדינה מוכרת, אבל אין בה רגולציה.

אלי אלאלוף: שלומי שניזיק, בבקשה.

<שלומי שניזיק: בוקר טוב.

<שלומי שניזיק: אני נציג יבואנים באיגוד לשכות המסחר.

<שלומי שניזיק: בעוונותי אני גם יצרן מקומי, כך שאני לובש שני כובעים.

<שלומי שניזיק: אני רוצה לברך על הרפורמה הזאת כי המצב הנוכחי הפך להיות בלתי נסבל מבחינתנו, ואני חושב שגם מבחינת הצרכן הישראלי.

<שלומי שניזיק: אנחנו מוותרים באופן שוטף על ייבוא מוצרים מחו"ל בגלל הזמן שלוקח לרשום מוצרים.

<שלומי שניזיק: הדבר הראשון שהרפורמה הזאת הולכת לעשות זה לקצר את לוח הזמנים הזה כך שנוכל להשיק מוצרים יחד עם רשתות בינלאומיות, נפסיק לוותר על קווי מוצרים עונתיים, והמגוון שיעמוד לרשות הצרכן הישראלי רק יגדל.

<שלומי שניזיק: כתוצאה מזה גם התחרות.

<שלומי שניזיק: אני עוקב בתדה

<שלומי שניזיק: מה אחרי חילופי המהלומות בין המשרדים השונים שנמצאים כאן בעניין יוקר המחיה.

<שלומי שניזיק: יש לי תחושה שנושא בריאות הציבור נדחק קצת הצידה.

<שלומי שניזיק: בכל העולם תמרוקים הם מוצר מפוקח, מנוטר ברמה שקרוב לייצור תרופות.

<שלומי שניזיק: זה קורה לא בגלל גחמה של מישהו.

<שלומי שניזיק: יש סיכון בתמרוקים כי הם עובדים.

<שלומי שניזיק: הם עושים פעולה על העור.

<שלומי שניזיק: לעיתים הם עלולים לחדור את העור, ולכן נדרשת רגולציה, הסדרה של העניין הזה ופיקוח עליו.

<שלומי שניזיק: אני לא רוצה להתייחס לעניין של יבואנים מקבילים וותיקים.

<שלומי שניזיק: זה לא רלוונטי מבחינתנו.

<שלומי שניזיק: אנחנו פועלים בשוק מאוד תחרותי.

<שלומי שניזיק: חלקים מאוד נרחבים של השחקנים בשוק הזה בכלל לא יושבים כאן ליד השולחן.

<שלומי שניזיק: אנחנו מתמודדים עם ייבוא דרך האינטרנט שהוא בכלל לא מפוקח ולא מבוקר ומלא סיכונים.

<שלומי שניזיק: השורה התחתונה של העניין הזה היא שבסופו של דבר צריך להיות דין שווה לכולם.

<שלומי שניזיק: לא ייתכן שמקבוצה אחת של יבואנים ידרשו דרישות בשמים, כולל חשיפה של סודות מסחריים, ומן הצד השני כל שתצטרך להציג זה את שרשרת הייבוא שלך.

<שלומי שניזיק: זה לא עושה שכל.

<שלומי שניזיק: מכולה שנודדת ברחבי העולם שלושה חודשים ומגיעה לישראל זה בסדר, תלוי באיזה מוצרים.

<שלומי שניזיק: כאן צריך - -

<קריאה: זה נתון לא נכון.

<קריאה: אין שום מכולה שמסתובבת שלושה חודשים.

<קריאה: אני יבואן של תמרוקים שלא מסתובב שלושה חודשים, אלא אני צריך להביא סחורה - - -

אלי אלאלוף: סליחה, תאפשר לאדון לסיים את דבריו.

אלי אלאלוף: עוד מעט יהיה התור שלך.

<קריאה: אבל הוא אומר דברים לא נכונים.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים גם לבחור לעצמנו את הדברים.

אלי אלאלוף: אל תדאג.

<שלומי שניזיק: השורה התחתונה שאני רוצה להגיד היא שבסופו של יום צריך שיהיה דין שווה לכולם.

<שלומי שניזיק: לא ייתכן מצב שבו היבואנים הרשמיים, היבואנים הוותיקים, כמו שאתם קוראים להם, יידרשו להציג עולם ומלואו ביום ההשקה, ומצד שני כל מי שנמצא כאן היום ומחר איננו – ואני לא מתכוון אליך - -

אלי אלאלוף: אתה חייב לסיים, בבקשה.

<שלומי שניזיק: - - יוכל להביא מה שהוא רוצה ומתי שהוא רוצה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לתת גם לכמה נציגי ממשלה להגיב.

אלי אלאלוף: עדי חכמון ממשרד האוצר, בבקשה.

אלי אלאלוף: אחריה מיכל פינק ממשרד הכלכלה.

<עדי חכמון: שלום.

<עדי חכמון: אני רכזת תעשייה ומסחר באגף תקציבים במשרד האוצר.

<עדי חכמון: התקנות שמובאות לכאן הן תולדה של רפורמה שהבאנו בחוק ההסדרים האחרון יחד אתך, אדוני היושב-ראש, ויחד עם משרד הבריאות.

<עדי חכמון: המטרה של הרפורמה הזאת היא להוריד יוקר מחיה, להקל על הייבוא המקביל, ולהקל על היצרנים המקומיים בכל מה שקשור לתיקי התמרוק שלהם.

<עדי חכמון: בפועל אנחנו רואים שהתקנות האלה עושות בדיוק ההפך.

<עדי חכמון: באנו להוריד יוקר מחיה, באנו להוריד רגולציה, באנו להקל על הצרכן, ובפועל אנחנו רק מכבידים על הרגולציה ולא מקלים באמת על הייבוא המקביל.

<עדי חכמון: לכן יש לנו הרבה הערות.

<עדי חכמון: חלקן נאמרו כאן באשר למוצרים הרגישים.

<עדי חכמון: יש הרבה התניות בין יבואן רשמי ליבואן מקביל שאינן ברורות לנו; דרישות שהן מעבר לדרישות שדורש האיחוד האירופי.

<עדי חכמון: אני מניחה שנעשה את הדיונים כאן בוועדה, ונתייחס אליהן, אבל מבחינתנו התקנות כמו שהן לא משיגות את המטרה שרצינו להשיג כולנו יחד.

<עדי חכמון: לכן יש הרבה מאוד עבודה שצריך לעשות על התקנות האלה כדי להבטיח שנוכל להמשיך ולהוסיף עוד יותר ממה שיש היום על ייבוא מקביל והקלה במחירי המוצרים.

אלי אלאלוף: אני מציע לכם להוריד את המילה "מקביל".

אלי אלאלוף: בצרפתית זה parallel.

אלי אלאלוף: Parallel זה המַאפְיה.

אלי אלאלוף: היבואנים החדשים הם לא מאפיה.

מיקי לוי: אדוני, אתה המומחה היחיד פה לצרפתית, נראה לי.

אלי אלאלוף: קוראים לזה "יבוא מקביל".

אלי אלאלוף: אתה המומחה למשטרה, אז אתה יודע מי זה "מקביל".

אלי אלאלוף: אני לא צריך להגיד לך.

<משה בר סמנטוב: צריך להגיד שהחוק נכנס לתוקף על כל פרקיו בסוף ספטמבר.

<משה בר סמנטוב: אם רוצים לעשות פה דיונים ארוכים ומעמיקים זה בסדר גמור, אבל צריך לעשות את ההתאמות בחקיקה הראשית.

אלי אלאלוף: אנחנו כבר קבענו עוד שני מועדים.

<משה בר סמנטוב: אבל המועד הבא שקבעת הוא בספטמבר.

אלי אלאלוף: תאמין לי, הלחץ הוא עלי, לא עליך.

אלי אלאלוף: יש גם לחץ בבית.

אלי אלאלוף: אמרו לי, יש לך פגרה, מה אתה עושה בעבודה?

אלי אלאלוף: אז יש לי גם את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו נתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: מיכל פינק, בבקשה.

<מיכל פינק: בוקר טוב.

<מיכל פינק: אני סמנכ"ל אסטרטגיה ותכנון מדיניות במשרד הכלכלה והתעשייה.

<מיכל פינק: אנחנו מסתכלים על יוקר המחיה בכלל ועל מוצרי צריכה וטואלטיקה בפרט, ואנחנו רואים שמדובר בהפרשים גדולים מאוד לעומת המחירים בעולם.

<מיכל פינק: בדקנו לאחרונה דווקא את מוצרי הטואלטיקה, וראינו הפרש של 48% בממוצע מהעולם, וספציפית המותג "קולגייט" יקר יותר בממוצע ב-68% ב-12 מדינות, וברור שיש מדינות זולות מאתנו בהרבה.

<משה בר סמנטוב: מה עם המע"מ?

<משה בר סמנטוב: ספרתם אותו?

<מיכל פינק: לאחרונה בחנו את נושא הפארמים.

<מיכל פינק: ראינו שפארמים קטנים זולים יותר ב-30%-20% מהפארמים הגדולים.

<מיכל פינק: בחנו למה הם זולים יותר ב-30%-20% ומצאנו ייבוא מקביל.

מיקי לוי: ייבוא נוסף.

<מיכל פינק: זה בתקנות.

<מיכל פינק: אז אם משנים אז משנים את זה בגדול.

<מיכל פינק: מצאנו מאפשרים מגוון, שמאפשרים לצרכן הישראלי להיחשף ליותר מוצרים בערוצים יותר רחבים מהמקומות הזולים יותר.

<מיכל פינק: 50% מהישראלים מרוויחים פחות מ-7,000 שקלים.

<מיכל פינק: אנחנו לא יכולים להתעלם מהעול הגדול.

<מיכל פינק: אכן אנחנו מקבלים רגישות של מוצרים מסוימים כאשר מדובר בנשים בהיריון או בתינוקות.

<מיכל פינק: נאמר כאן, אנחנו בולעים את הפסטה, אז במשחות שיניים אי אפשר להשתמש?

<משה בר סמנטוב: את אומרת את זה כמהנדסת מזון, כמהנדסת תמרוקים?

אלי אלאלוף: אם יש דבר לא נעים אני חייב לומר.

אלי אלאלוף: אנחנו החברים של המחוקקים, לא של המבצעים.

אלי אלאלוף: זה שאין תיאום בין המבצעים - -

<משה בר סמנטוב: היה.

אלי אלאלוף: - - כאזרח אני מרגיש רע מאוד.

<איל שוורצברג: היה, ואז מישהו החליט לקחת סיבוב.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה מקום – ואני אגיד את זה גם בסיכום שלי – חייבים לעשות ישיבה עד שתמצאו יחד את הפתרון האופטימלי.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך ככה.

אלי אלאלוף: מה יגיד האזרח?

אלי אלאלוף: אם המשרדים לא יודעים להסתדר איך אתם רוצים שהאזרחים ימצאו את עצמם?

אלי אלאלוף: זאת מדינה שמכבידה כל הזמן על האזרח.

אלי אלאלוף: המערכת למעלה לא מתואמת.

אלי אלאלוף: אז תתאמו ביניכם.

אלי אלאלוף: אני אגיד אפילו בנימה פוליטית: לא נעים היום לשבת בין שני משרדים מהמפלגה.

אלי אלאלוף: תסיימי, בבקשה.

<מיכל פינק: - - - עבודה ארוכה וממושכת של תיאום.

<מיכל פינק: אני אודה, כבוד היושב-ראש, אם חברי אנואר שהוא הממונה על חוקיות הייבוא שהגיש בקשה לדבר, יוכל להציג את הדרך המקצועית הארוכה שעברנו בתקנות האלה יחד עם משרד הבריאות כשהמטרה שלנו ושל משרד הבריאות היא משותפת – להגדיל את האפשרות לייבוא.

<מיכל פינק: אנחנו רואים שונה את הדרך.

<מיכל פינק: אנחנו חושבים שצריך לשנות את האיסורים ואת ההגבלות, אבל המטרה צריכה להיות משותפת, וזה מה שצריך להנחות אותנו.

<מיכל פינק: אם אנואר יוכל להשלים אני אודה לך, כבודה היושב-ראש.

אלי אלאלוף: לא בשלב זה.

אלי אלאלוף: אחד מכל משרד.

אלי אלאלוף: יש פה חבר כנסת שוויתר קודם על תורו.

אלי אלאלוף: בבקשה, מיקי.

מיקי לוי: קודם כול אני מבקש לשמוע ממנכ"ל משרד הבריאות בתחום שהוא עסק בו גם על הייצור המקומי.

מיקי לוי: אני נלחם על הייצור המקומי יחד אתך לא אחת נגד פיטורים.

מיקי לוי: אנחנו עומדים עכשיו בפני פיטורים של 1,400 עובדים בכל מיני תחומים ולא רק בתחומים האלה.

מיקי לוי: זה כשלעצמו מוציא אותי מהכלים.

מיקי לוי: אנחנו לא אחת מנסים להילחם בעניין הזה.

מיקי לוי: יש לי תחושה מאוד לא טובה אחרי שעדי כנציגת משרד האוצר על כך שהרפורמה שעבדנו עליה יחד אתך לפני כשנה נתקעה בגלל התקנות החדשות שאנחנו נלחמנו אחרי 10 שנים שיביאו אותן לשולחן הזה.

מיקי לוי: אולי עדיף שלא נילחם.

מיקי לוי: אני לא יודע להגיד את זה עכשיו.

מיקי לוי: מה שאמרה מיכל ממשרד הכלכלה על הפרשים עצומים ומטורפים של 58% לעיתים על מוצרים כאלה ואחרים – כחבר כנסת וכחבר ממשלה בקדנציה הקודמת, אני אומר שאני מרגיש שלא בנוח.

מיקי לוי: המשרדים שלנו שאמורים להגיע בקו אחד חלוקים בדעתנו.

מיקי לוי: איך הוועדה הזאת תפתור אם המשרדים השונים מביאים חילוקי דעות לשולחן הזה?

מיקי לוי: זה לא יכול להימשך כך.

מיקי לוי: אני בצד של הייצור המקומי, אני בצד של הורדת יוקר, ואני גם בצד של בריאות הציבור.

מיקי לוי: במידה מסוימת יש לי תחושה רעה של עודף רגולציה.

מיקי לוי: ראש הממשלה אמר לפני שנה שהוא ממנה ועדה כדי לבחון יחד עם שר האוצר את עודף הרגולציה במדינה הזאת.

מיקי לוי: כאן יש עודף.

אלי אלאלוף: היא לא מטפלת בעודף, היא רק מסבכת את הרגולציה.

מיקי לוי: הוא אשר אמרתי.

מיקי לוי: זאת התחושה שלי – שיש עודף רגולציה ונסבך אותה עוד יותר.

מיקי לוי: אני רוצה להקדים, ברשותך, ולהציע לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, שתשלח את שלושת המשרדים האלה ששניים הם חברי סיעתך, לשולחן עגול עד שייצא ממנו עשן.

מיקי לוי: אי אפשר שהממשלה – אתם הממשלה, אנחנו רק הכנסת שאמורים לפקח עליכם – תבוא לכאן עם חילוקי דעות ולבקש מיושב-הראש שיפתור אותן.

מיקי לוי: זה לא עובד.

מיקי לוי: גם אם הוא יישב עוד 20,000 שעות הוא לא יוכל לפתור את חילוקי הדעות בין המשרדים.

מיקי לוי: הוא יוכל לחתוך, אבל לא בטוח שזה יהיה הדבר הטוב ביותר לטובת אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה.

אלי אלאלוף: אחרון המשרדים, משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: בבקשה, איל.

<איל שוורצברג: שלום.

<איל שוורצברג: אני פרופ' איל שוורצברג, מנהל מערך הרוקחות והאכיפה במשרד הבריאות.

<איל שוורצברג: מיקי, אני מצטרף אליך.

<איל שוורצברג: התעשייה המקומית היא חשובה מאוד.

<איל שוורצברג: אני חושב שאנחנו עובדים עם התעשייה המקומית זה הרבה מאוד זמן.

<איל שוורצברג: אנחנו יושבים איתם בהרבה מאוד הסכמות.

<איל שוורצברג: ראיה לכך שהיה עד לאחרונה בתוך הצו הנוכחי בחקיקה הקיימת בעיה עם נושא הייצוא לחו"ל, ופתרנו את הבעיה הזאת מולם לאחר שהם הביאו את זה מולנו, ואנחנו פתוחים ושומעים ומנסים גם להכניס את זה לתקנות.

<איל שוורצברג: אני רוצה להגיד בכמה מילים שאני חושב שאנשים קצת מתבלבלים במהות של התקנות האלה – מאיפה הן נולדו.

<איל שוורצברג: התקנות האלה התחילו סביב 2010-2009.

<איל שוורצברג: הן עברו כל מיני גלגולים מתקנות לחקיקה ראשית וחזרו עכשיו לתקנות בגלל כל מיני אילוצים משפטיים.

<איל שוורצברג: הייבוא המקביל הוא חשוב, אבל אנשים חושבים פה שמדברים כאן רק על הייבוא המקביל - -

מיקי לוי: הייבוא הנוסף.

<איל שוורצברג: הייבוא הנוסף.

<איל שוורצברג: אנחנו עוד צריכים ללמוד את השפה הזאת.

<איל שוורצברג: אז רק על הייבוא הנוסף מדברים.

<איל שוורצברג: אנחנו מדברים פה על פתיחה של השוק – שמים פתוחים ממש שככל שמי שרוצה להביא עכשיו, ויש לו כל הנתונים בידיו ולהבטיח את בריאות הציבור יעשה את זה בצורה הכי פשוטה ומהירה שיש דרך פורטל מחשובי ללא אנשים שיהיו מעורבים בתהליך הזה.

<איל שוורצברג: אם היו נותנים לנו לקדם את זה כמשרד ממשלתי ולא היו נכנסים לכאן שיקולים אחרים לא מקצועיים היינו גומרים את זה כבר הרבה קודם.

<איל שוורצברג: אנחנו עם התעשייה, עם היבואנים הנוספים, עם היבואנים הראשיים והיבואנים תוצרת ישראל, אנחנו איתם במשא ומתן, בדין ובשיח הרבה מאוד שנים.

<איל שוורצברג: אנחנו יודעים את העבודה שלנו.

<איל שוורצברג: חבל שחברת הכנסת השכל הלכה כי היה לי מה להגיד לה על הנושא של הכוויות כי אני קצת טיפלתי בכוויות בחיים שלי, ובאתי מתוך בתי חולים אז אני יודע להגיד את זה.

<איל שוורצברג: משרד הבריאות רוצה לעבוד בצורה של מניעה; הוא לא רוצה לעבוד בצורה של טיפול.

<איל שוורצברג: יש משפט ברפואה שאומר: "prevention is better than cure".

<איל שוורצברג: אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו במקום שנכנסת משחת שיניים ואנשים אומרים, זאת רק משחת שיניים.

<איל שוורצברג: אם יש למישהו כאן אומץ שיבוא ויכניס חלק ממשחות השיניים האלה לפיו.

<איל שוורצברג: יש פה חומר שנקרא "דיאתילן גליקול".

<איל שוורצברג: זה חומר שמתחיל הרעלה דרך חלל הפה.

<איל שוורצברג: זה נמצא כאן בארץ, דרך אגב, זה לא הגיע מסין או משהו בסגנון הזה.

<איל שוורצברג: זה נכנס דרך הפה, יש קצת כאבי בטן, ושלושה ימים אחרי זה – כשל כלייתי - - חברת הכנסת השכל חזרה.

<איל שוורצברג: אני בדיוק עונה לנושא הזה.

אלי אלאלוף: אל תחזור עליו.

<איל שוורצברג: חשוב לי שהיא תשמע.

שרן השכל: כמה מקרים כאלה יש?

<קריאות: - - -

<איל שוורצברג: אנחנו לא עובדים - - - רק לאחרונה - -

<קריאה: זה עוד לא קרה.

<איל שוורצברג: זה לא צריך לקרות.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: לא נגעתי בנושאים מקצועיים.

מיקי לוי: בוא נלך לפתרונות.

<משה בר סמנטוב: יש פה שיח לא מקצועי.

<משה בר סמנטוב: לא מבינים מה קורה בעולם.

מיקי לוי: בסדר, אני משתדל לא לקחת את זה אחורה.

אלי אלאלוף: - - - אל תשפטו.

אלי אלאלוף: אתם חלק ממנו.

אלי אלאלוף: תודה.

שרן השכל: כמה מקרים כאלה היו בחמש השנים האחרונות?

<איל שוורצברג: את שוב לא סופרת את זה נכון.

<קריאות: - - -

<נופר טל: אם זה הופרך שום תקנה לא תשנה.

<רון טיומקין: - - - להלך אימים סתם.

<איל שוורצברג: לא מהלכים אימים.

אלי אלאלוף: מה אתה מצפה?

אלי אלאלוף: שהוא יגיד לך משהו אחר?

אלי אלאלוף: זה היה צפוי שהוא יגיד מה שהוא אומר כאיש מקצוע.

אלי אלאלוף: בבקשה, שי סומך, משרד המשפטים.

<משה בר סמנטוב: חבר הכנסת אלאלוף, יש לנו הצעה פרקטית.

<משה בר סמנטוב: אפשר להעביר את כל הפיקוח על התמרוקים - - - או לצוות התעשייה והמסחר באגף התקציבים או למשרד הכלכלה.

<נדב שיינברגר: אם האחראי שלך פותח את הדיון ומסביר כמה זה חשוב בתעשייה ואם בתקנות אנחנו רואים היטב שהקשר בין הבריאות לתעשייה הוא מאוד חזק אז - - -

<איל שוורצברג: אנחנו לא יודעים על מה אתה מדבר.

<משה בר סמנטוב: אם יש משרדי ממשלה אחרים אני רוצה לראות את אנואר, את עדי ואת מיכל מאפשרים כניסה לארץ.

<משה בר סמנטוב: ההאשמות האלה חמורות מאוד, ומרתיחות אותי.

<משה בר סמנטוב: אני רוצה לראות מישהו מסכים להגיע למצב שמוצרים כאלה נכנסים לארץ.

שרן השכל: האם הם הוברחו או נכנסו באישור?

<משה בר סמנטוב: זה לא משנה.

<משה בר סמנטוב: היום אני שולט, מחר אני לא אשלוט על זה.

שרן השכל: בטח שזה משנה.

שרן השכל: אסור להבריח מוצרים לארץ ישראל.

שרן השכל: השאלה אם אתם נותנים לזה אישור.

שרן השכל: התקנות האלה לא יטפלו במוצר שמוברח מהארץ.

<קריאות: - - -

<איל שוורצברג: את טועה.

<איל שוורצברג: התקנות האלה אמורות להגן על האזרחים.

שרן השכל: האם הם הובאו על-ידי יבואן?

שרן השכל: האם המשחות האלה נכנסו לארץ על-ידי יבואן?

אלי אלאלוף: חברת הכנסת השכל, תכבדי את הפורום הזה.

שרן השכל: אני מכבדת.

שרן השכל: הם רק לא עונים על השאלות.

אלי אלאלוף: את מכניסה לפה רק הפרעות.

שרן השכל: אלי, אני שאלתי שאלות, והם לא עונים על השאלות.

אלי אלאלוף: את לא היית פה.

שרן השכל: אני לא הייתי פה חמש דקות בגלל דברים קואליציוניים.

שרן השכל: הייתי חייבת ללכת להצביע.

אלי אלאלוף: הפרוטוקול יודע כמה זמן לא היית פה.

אלי אלאלוף: שרן, להפסיק שנייה.

אלי אלאלוף: שי סומך, בבקשה.

<שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

<שי סומך: המנכ"ל אמר את הדברים, והדברים בטח ידועים לאדוני, אבל אני אומר את זה לכל הוועדה.

<שי סומך: אם התקנות לא יעברו עד סוף ספטמבר המצב המשפטי יהיה בלתי ברור לחלוטין.

<משה בר סמנטוב: הרבה לפני כן כי צריך להיערך לראות מה הנוסח הסופי, ולפיו להיערך.

מיקי לוי: 10 שנים זה חיכה ופתאום ספטמבר?

מיקי לוי: אני לא מבין.

<משה בר סמנטוב: זה החוק שחוקקתם.

מיקי לוי: בסדר, ניתן לו אורכה.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, בואו נאפשר לשי להשלים את דבריו.

<שי סומך: בהצעת החוק הממשלתית קשרנו בין החוק לתקנות.

<שי סומך: קבענו שכל עוד התקנות לא יעברו החוק לא ייכנס לכנסת.

<שי סומך: הכנסת ביקשה להוריד את התנאי הזה, וזאת זכותה, כמובן, אבל המשמעות היא שהתקנות חייבות לעבור זמן סביר לפני הרשומות.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ד"ר נורית הראל, בבקשה.

אלי אלאלוף: שמתם לב שאנחנו לא ניכנס היום לקריאת התקנות.

אלי אלאלוף: נמשיך בדיון.

אלי אלאלוף: מגיע לו כבוד גדול.

אלי אלאלוף: (מחיאות כפיים)

<נורית הראל: הוא לא חלם שאני אשב פה ואריב על רגולציה ועל בירוקרטיה.

<נורית הראל: כל הדיון נסב פה סביב הייבוא.

<נורית הראל: אני רק רוצה להסב את תשומת לב הוועדה שאנחנו יושבים בישיבות מקצועיות עם משרד הבריאות לא מעט.

<נורית הראל: אנחנו גם מציינים בפניהם, אבל עדיין בתוך התקנות יש הכבדות על התעשייה המקומית שלא קיימות על היבואנים לא הרשמיים, לא הנוספים ולא האחרים, אלא רק על התעשייה המקומית.

<נורית הראל: אנחנו רוצים שוק פתוח, אנחנו פתוחים לתחרות.

<נורית הראל: אנחנו חושבים שאנחנו יכולים להתמודד עם ייבוא ועם שמים פתוחים, אבל אם שמים עלינו משקלות שלא שמים על הייבוא לא נוכל להתמודד.

<נורית הראל: לצערי, רק אתמול פורסם שמפעל בירוחם סוגר את שעריו, והוא הקים בארצות-הברית את קווי הייצור שלו.

<נורית הראל: עוד רגולציה, עוד בירוקרטיה – אנחנו מבקשים שהוועדה תתייחס לזה בנסיבות הפרטניות.

אלי אלאלוף: מכל הלב.

אלי אלאלוף: כמו שאמר ידידי מיקי קודם, אנחנו לא נעשה שום דבר שיפגע בתעשייה פה.

אלי אלאלוף: זאת התחייבות.

אלי אלאלוף: אנחנו ניקח בחשבון, וגם אתם תיקחו בחשבון את הדרישות הנוספות של יוקר המוצרים וגם של בריאות הציבור.

אלי אלאלוף: אני בטוח שתדעו לעשות את זה בצורה הכי טובה.

אלי אלאלוף: יואב גזית, בבקשה.

<יואב גזית: אני יושב-ראש ענף התמרוקים בהתאחדות התעשיינים.

<יואב גזית: ידענו שהדיון יהיה היום על ייבוא מקביל, אבל יש פה תעשייה שלפחות 10,000 אנשים מתפרנסים ממנה.

<יואב גזית: חברתי נורית אמרה, ואני לא אחזור על זה, אבל רק אגיד, שאמיליה פיתוח רוצים לסגור את המפעל מסיבה אחת פשוטה, שיש להם מפעל בארצות-הברית.

<יואב גזית: אם לחברה כמו שלי שמעסיקה 80 איש כבר יש מפעל באירופה אני אומר לך שמצבה של תעשיית התמרוקים הישראלית הוא בכי רע.

<יואב גזית: אני לא רוצה לפרט כי כבר אמרו את כל הדברים.

<יואב גזית: שי סומך אמר שב-29 בספטמבר נכנסת החקיקה הראשית.

<יואב גזית: רוב האנשים שיושבים פה, חבל שלא יהיו בנובמבר כשדנו בחקיקה הראשית במסגרת חוק ההסדרים.

<יואב גזית: פשוט לא מבינים שיש חקיקה ראשית שקבעה עובדות בשטח.

<יואב גזית: ב-29 בספטמבר נכנסת חקקיה ראשית.

<יואב גזית: התקנות האלה מחייבות זמן התארגנות של חודש-חודשיים לפחות.

<יואב גזית: מאחר שיש פה איש משרד המשפטים תבקש ממנו שיסביר את המשמעות שנכנס חוק שאי אפשר ליישם אותו, והופך אותנו חשופים לתביעות.

<יואב גזית: אין מנוס מלבקש לדחות את החקיקה הראשית בתקופה.

<יואב גזית: אני חושב שגם משרד הבריאות לא מתנגד לזה.

מיקי לוי: זה בכוחנו לעשות.

שרן השכל: תהיה עלייך אחריות פלילית, לא רק קנסות.

<יואב גזית: החל מ-1 באוקטובר אסור למכור בושם במדינת ישראל כי אין עליו הוראות מעבר.

<יואב גזית: אתם חייבים לתת את דעתכם לעניין הזה.

אלי אלאלוף: זאת נקודה מאוד מרכזית, ונתייחס אליה.

אלי אלאלוף: צוריאל עובדיה, בבקשה.

<עובדיה צוריאל: שלום רב, אני יבואן נוסף – אני אאמץ את ההגדרה שלך – של חברת "איינשטיין".

<עובדיה צוריאל: 16 שנים אנחנו מתעסקים בייבוא תמרוקים לארץ בהצלחה רבה תוך הקפדה על שמירת בריאות הציבור.

<עובדיה צוריאל: אנחנו מייבאים מגוון רחב מאוד של משחות שיניים "קולגייט", של תמיסות מי פה "ליסטרין".

<עובדיה צוריאל: אנחנו עובדים בכל תחום המוצרים שהיום נקראים "רגישים".

<עובדיה צוריאל: אישית אני נוסע פעם בשבוע מבני-ברק, מקום המשרד, למשרד הבריאות בירושלים, מגיש להם פעם בשבוע באופן קבוע ועקבי בדיקות אצווה, שרשרת אספקה למשחות שיניים.

<עובדיה צוריאל: הרוקחים יושבים שם ובודקים את כל המוצרים האלה שאני מביא: משחות שיניים, מי פה, משחות החתלה – כל המוצרים הנחשבים היום רגישים.

<עובדיה צוריאל: אחרי כמה ימים אני מקבל אישור לשיווק אצווה, ואז למעשה, אני יוצא לשווק בלי שום בעיה.

<עובדיה צוריאל: בנוהל הקיים אנחנו רואים אבן דרך לשמירה על בריאות הציבור.

<עובדיה צוריאל: ברור לי שלבוא ולייבא מוצרים, כמו שחלק מהאנשים אמרו – אם במזון זה אפשרי אז גם בזה זה צריך להיות אפשרי.

<עובדיה צוריאל: אני מאמין ויודע שזה לא נכון כי קיימים מוצרים שהם באמת רגישים כמו משחות שיניים שזאת בעיה מאוד גדולה להכניס אותן לפה.

<עובדיה צוריאל: בתמיסות פה יש חומר שנקרא "מתנול" שהוא מאוד מסוכן.

<עובדיה צוריאל: צריך לבדוק את הריכוזים.

<עובדיה צוריאל: אי אפשר להביא מוצר מאיפה שרוצים, אלא רק כפי שיש לו כל הסט של תיק המוצר, ועליו אנחנו יכולים להסתמך ולהביא את המוצרים תוך הקפדה על בריאות הציבור.

<עובדיה צוריאל: אין שום בעיה בנושא הזה.

<עובדיה צוריאל: אני זיהיתי שמנכ"ל משרד הבריאות מר סימנטוב נתן לקראת סיום דבריו סימנים טובים שהוא מוכן לפתוח את הנושא הרגיש הזה בצורה יותר רחבה, ולא להקשות ולומר שיותר אי אפשר יהיה לייבא.

<עובדיה צוריאל: אני מברך על כך, ואני מקווה שבאמת יקרה שאי אפשר לייבא את כל אותם מוצרים רגישים שהם למעשה 70% מהלב של העבודה שלנו שזה תורם ליוקר המחיה בצורה רבה.

<עובדיה צוריאל: אנחנו משווקים לחברת "ויקטורי".

<עובדיה צוריאל: אייל רביד יכול להעיד פה על התרומה הגדולה של המוצרים הרגישים למדינת ישראל ולהוזלה בשלוש-ארבע השנים האחרונות בפרט של תמיסות מי פה ושל משחות שיניים שירדו לפחות ב-50%.

<עובדיה צוריאל: אם בעבר יכולנו לקנות מי פה "ליסטרין" ב-55 שקלים או ב-40 שקלים, היום זה עולה כ-20 שקלים לצרכן; משחות שיניים ירדו מ-15 עד 25 שקלים ל-10-5 שקלים ב"קולגייט".

<עובדיה צוריאל: אין לנו שום בעיה עם ההקפדה על השמירה על בריאות הציבור אין לנו שום בעיה.

<עובדיה צוריאל: אם נעשה את שרשרת הבדיקות ואת בדיקות האצווה אנחנו יכולים לייבא כל מוצר בלי שום בעיה.

אלי אלאלוף: תודה על אומץ הלב להגיד את זה באווירה הזאת.

אלי אלאלוף: אני שמח לראות את החברות שלי, מיכל בירן ומרב בן ארי.

אלי אלאלוף: אדם פרידלר, בבקשה.

<אדם פרידלר: אני מנכ"ל של רשת "גוד פארם".

<אדם פרידלר: אנחנו רשת פארם מוזלת.

<אדם פרידלר: את ההגדרות מהו יבואן רשמי ומהו יבואן מקביל הגדרתם בתקנות עצמן, אז אין טעם להשתמש בביטויים אחרים.

אלי אלאלוף: אנחנו נבדוק את עצמנו.

<אדם פרידלר: בסדר גמור.

<אדם פרידלר: לפני שבאים לפתור בעיה צריך להראות שיש בעיה.

<אדם פרידלר: אני מניח שככה פותרים כל בעיה בעולם.

<אדם פרידלר: אנחנו מעוניינים לקבל נתונים או גרפים מספריים של כל הבעיות שנוצרו ב-16 השנים האחרונות מייבוא מקביל, לא מהברחות, לא מפושעים שעושים כל מיני דברים על דעתם עצמם, אלא מייבוא מקביל רשמי כמו מחברת "צור איינשטיין" שהביאו לארץ "קולגייט".

<אדם פרידלר: כמה תלונות היו?

<אדם פרידלר: כמה פעמים הגיעו למצב של כשל כלייתי ומוות כמו שהוצגו פה?

<אדם פרידלר: אנחנו מעוניינים לדעת מהם הנתונים, והאם יש בעיה לפתור?

<אדם פרידלר: יכול להיות שאין בעיה לפתור.

<אדם פרידלר: נשמח לקבל את הנתונים האלה.

<אדם פרידלר: אני מניח שהם מצויים בידי משרד הבריאות.

<איל שוורצברג: אבל בדקנו עד עכשיו.

<אדם פרידלר: אז תגידו.

<אדם פרידלר: אנחנו נשמח לקבל את הנתונים האלה.

<איל שוורצברג: אתה לא הבנת.

<איל שוורצברג: בדקנו ולא היו בעיות.

<איל שוורצברג: עצרנו את זה מלהיכנס.

<אדם פרידלר: אם בדקתם אז הכול עובד.

<קריאה: למה לתקן - - -

<אדם פרידלר: אז ככה התחלתי – פותרים בעיה שלא קיימת כי אין בעיה.

<אדם פרידלר: אתם שומעים.

<איל שוורצברג: אתה לא הבנת, כנראה.

<אדם פרידלר: אז אני אשמח לשמוע אחרי כן.

<אדם פרידלר: אני גם אשמח לראות ביחס ליבואן הרשמי כמה בעיות היו.

<אדם פרידלר: פשוט באופן יחסי לראות האם הייבוא המקביל גורם לנזק כזה.

<אדם פרידלר: אני חייב לשים את הדגש ואת ההבדל הגדול בין הברחה לבין יבוא מקביל.

<אדם פרידלר: הברחה היא הברחה.

<אדם פרידלר: מבריחים לישראל קוקאין, מבריחים לישראל נעליים של "אדידס", ומבריחים לישראל מכוניות.

<אדם פרידלר: מבריחים כל מיני דברים.

<אדם פרידלר: בואו נעשה את ההבדל בין הדברים.

<אדם פרידלר: עבריינים מבריחים, ומקומם מאחורי סורג ובריח, ואין להם קשר לדיון הזה.

<אדם פרידלר: לסכנה שהם מהווים לציבור הישראלי אין קשר לדיון של הייבוא המקביל שהוא לגיטימי.

<אדם פרידלר: אנשים הולכים למשרד הבריאות ומראים את המוצרים.

<אדם פרידלר: המוצרים יוצאים לשוק אחרי שהם עברו את האישורים.

<אדם פרידלר: זה לא המבריחים.

<אדם פרידלר: המבריחים יש ויהיו תמיד, לצערנו הרב.

<אדם פרידלר: אנחנו לא בעדם, אנחנו נגדם באופן מוחלט.

<אדם פרידלר: לזרוק כל מיני סיסמאות עם מילים עם הרבה מאוד אותיות וכל מיני סוגים ולהפחיד את הציבור על-ידי סחורה מוברחת, ולקשר את זה לנושא – אין לזה מקום פה.

<אדם פרידלר: דובר פה על שוק תחרותי.

<אדם פרידלר: חברים, אני רשת קטנה.

<אדם פרידלר: אנחנו היום שישה סניפים.

<אדם פרידלר: אנחנו מביאים בשורה צרכנית, ואנחנו זולים מאוד ביחס למתחרים שלנו.

<אדם פרידלר: אין תחרות בישראל.

<אדם פרידלר: אני לא מוכן לקבל שיש תחרות.

<אדם פרידלר: יש יבואנים רשמיים ששלושה במסחר בתחום שלי - -

מיקי לוי: ארבעה.

<אדם פרידלר: שלושה וחצי.

<אדם פרידלר: הם מחזיקים את כל השוק הזה, ושניים מהם לא מוכרים לי.

<אדם פרידלר: אם היום אני לא קונה "קולגייט" ממי שמוכן למכור לי שהוא יבואן מקביל, אין לי "קולגייט" בסניפים.

<אדם פרידלר: זה צודק?

<אדם פרידלר: זה לא צודק.

<אדם פרידלר: זה לא תחרות.

<אדם פרידלר: הם לא רוצים למכור לי כי אני רוצה למכור בזול לצרכן.

<אדם פרידלר: אני רוצה תשובה מאיפה אני אמכור, מאיפה אני אקבל את הסחורה.

<אדם פרידלר: שמישהו יענה לי את התשובה הזאת.

<אדם פרידלר: היבואן הרשמי לא מוכר לי.

<אדם פרידלר: הנה, תרשמו את זה בפרוטוקול.

<אדם פרידלר: הוא לא מוכר לי.

<קריאה: היבואן הרשמי בריון.

<אדם פרידלר: שלא יספרו לי על תחרות בארץ.

<קריאה: אתה צודק לגמרי.

<קריאה: הם פשוט בריונים.

<אדם פרידלר: החנויות הן שלי.

<אדם פרידלר: אל תגידו לי, מאיפה אני קונה.

<אדם פרידלר: הייתי בפגישה אצל אחד היבואנים הרשמיים ביוני בשנה שעברה.

<אדם פרידלר: הוא אמר לי שהמחירון בדרך אלי.

<אדם פרידלר: כנראה, הוא שלח את זה עם יונת דואר כי לא קיבלתי ממנו עד היום מחירון.

אלי אלאלוף: תבוא, יש מערכת - - -

<אדם פרידלר: מעולה.

<רון טיומקין: אדם, בהמשך לדברים שלך, היבואנים הרשמיים הם בריונים, והם שולטים בשוק ביד רמה ובזרוע נטויה.

<רון טיומקין: שלוש משפחות מנהלות את השוק ממגדלי השן שלהן.

<רון טיומקין: הם לא מוכרים סחורה להרבה מאוד מהציבור.

<רון טיומקין: הם מחליטים איך המחירים יתנהלו.

<אדם פרידלר: רק דבר אחרון – אני עסוק בתקנות האלה.

<אדם פרידלר: אני יחסית חדש בשוק.

<אדם פרידלר: קיבלתי את התקנות האלה לידי וניסיתי ליצור קשר עם כל הגורמים.

<אדם פרידלר: אז באמת דיברתי עם נציג משרד הכלכלה, עם נציג משרד האוצר – כולם מבינים ללבי.

<אדם פרידלר: בתום השיחה כולם אמרו לי שהם מבינים את הבעיה בתקנות כמו שתוקנו.

<אדם פרידלר: אני פשוט לא מבין מי הכתובת.

<אדם פרידלר: הם אומרים, זה לא אנחנו זה הם.

<אדם פרידלר: מי הכתובת?

<אדם פרידלר: מי יגיד לי, זה אני.

אלי אלאלוף: בשלב זה, זה פה.

<אדם פרידלר: זה פה?

<אדם פרידלר: אוקיי, אז הגעתי למקום הנכון.

אלי אלאלוף: בשלב זה זה בידיים של הוועדה.

<אדם פרידלר: אני מבין שמשרד הכלכלה לא מסכים עם מה שכתוב, ומשרד האוצר לא מסכים.

<אדם פרידלר: מי מסכים?

<קריאה: משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: תן לי להסביר לך.

אלי אלאלוף: אתה חדש פה.

אלי אלאלוף: למרות הלחץ ידוע לנו – שלא יהיו לך אשליות – למדתי הרבה גם מההופעות שלך בטלוויזיה, ואנחנו נתמודד.

אלי אלאלוף: כרגע הכדור אצלנו, ואין שום אחריות אחרת.

אלי אלאלוף: למי שיש לו זכות לחוקק ולאשר תקנות זאת הוועדה הזאת בלבד.

אלי אלאלוף: משרד אחד, זה שהגיש, יכול רק למשוך אם הוא לא מעוניין בקביעה שתהיה בוועדה.

אלי אלאלוף: אבל עוד לא הגענו לזה.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו הכתובת.

אלי אלאלוף: ברגע שזה נופל בוועדה, הוועדה היא אחראית בלעדית לנושא הזה.

<אדם פרידלר: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: נעמה אורן, בבקשה.

<נעמה אורן: שלום, נעים מאוד.

<נעמה אורן: אני יבואנית חדשה.

<נעמה אורן: אני מייבאת מוצרי תמרוקים skincare מדרום קוריאה.

<נעמה אורן: דבר ראשון אני רוצה להפנות שאלה למנכ"ל משרד הבריאות.

<נעמה אורן: יש כל העניין שגם הגברת מחורי הפצה העלתה, של מדינה מוּכּרת.

<נעמה אורן: אני אישית חושבת שיש הרבה צביעות ברשימת המדינות המוכרות שמשרד הבריאות קבע לעצמו.

<נעמה אורן: לדוגמה ארצות-הברית היא בתוך רשימת המדינות המוכרות אבל כל מי שקצת מבין ברגולציית תמרוקים בארצות-הברית יודע שאין רגולציה.

<נעמה אורן: זאת אומרת שכל אחד יכול להכניס לארצות-הברית תמרוקים רגילים, לא ייעודיים שהם בעצם drugs בארצות-הברית – קרמי לחות פשוטים וכדומה.

<נעמה אורן: כל אחד יכול להכניס לארצות-הברית ולשווק כל עוד התווית שלו תקינה, לפי ההוראות של ה-FDA.

<נעמה אורן: זה הכול.

<נעמה אורן: אין בכלל רגולציה על תמרוקים בארצות-הברית, ואין לי מושג למה בחרו את ארצות-הברית כמדינה מוכרת, אבל לעומת זאת לא דרום קוריאה שהיא בערך מעצמת הקוסמטיקה העולמית כרגע ובפסגת הטכנולוגיה.

<נעמה אורן: אני ביקרתי שם במפעלי RND של תמרוקים, והם גם משווקים לכל העולם – גם לאירופה וגם לארצות-הברית הם מייצרים ב-Private label.

<נעמה אורן: גם את ל'וריאל או את צ'ו אורמורה או לה-פררי עושים בדרום קוריאה.

<נעמה אורן: כשדרום קוריאה מחזיקה במערכת רגולציה של Korean FDA שהיא מאוד נוקשה, המדינה הזאת לא נכנסה.

<נעמה אורן: אבל ארצות-הברית כן.

<נעמה אורן: אבל כולנו כאן מחר בבוקר יכולים להכניס כל מוצר לארצות-הברית, ואם המכס מאשר לנו את התווית המוצר יכול להיות משווק בחופשיות בארצות-הברית.

<נעמה אורן: אז אני רוצה שמנכ"ל משרד הבריאות יתייחס לצביעות הזאת - -

אלי אלאלוף: תודה.

<נעמה אורן: - - דבר נוסף, אני רוצה להגיד שכיבואנית חדשה אני מוותרת על הדובדבן.

<נעמה אורן: הדובדבן של הרגולציה החדשה של כל המהפכה שאתם רוצים לעשות כאן באה להגיד לנו, שבמקום שרינת בכר והאנשים שלה יבדקו את המוצרים שלכם ארבעה חודשים אתם יכולים לעשות נוטיפיקציה וברבו – תכף יש לכם אישור.

<נעמה אורן: אני מוותרת על זה.

<נעמה אורן: הרגולציה כל כך מורכבת ומסובכת וגם יקרה עם כל ה- safety assessment ו-safety report שצריך לעשות – הכול זה כסף.

<נעמה אורן: גם לשלם ליועצים הרגולטורים וגם לקחת מעריך בטיחות שיעשה לך הערכה - -

אלי אלאלוף: גברת, אפשר לסיים?

<נעמה אורן: כן.

<נעמה אורן: אני רוצה להגיד שאתם רק מייקרים ורק מסרבלים משהו שהוא לא מקולקל.

<נעמה אורן: ואיך אומרים?

<נעמה אורן: אם זה לא מקולקל אל תתקן את זה.

<נעמה אורן: תוכיחו לנו אחרת שזה מקולקל, כי זה לא.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: איציק שמולי, בבקשה.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת, רוצים לומר הערות לפני שהמנכ"ל יסכם?

איציק שמולי: אני מקשיב בקשב רב, ולהגיד שהתקנות לא בשלות לאישור זה להגיד את זה בלשון המעטה.

איציק שמולי: אני סומך על שיקול הוועדה ועליך שנוכל להוציא תחת ידינו תקנות, כפי שהיה ברפורמת הקורנפלקס, שהן מאוזנות, שהן טובות, שהן שקולות, ובסופו של דבר מוצאות את נקודות האיזון הנכונות בכל אחת מהסוגיות.

איציק שמולי: אבל כדי שזה יקרה ברור שהממשלה חייבת להגיע לכאן עם עמדה יותר הומוגנית.

איציק שמולי: זה בסדר שיש פה ושם בסעיפים מסוימים נקודות מחלוקת, אבל אני לא רואה כיצד במצב הנוכחי אנחנו יכולים להתקדם.

איציק שמולי: לכל אלה שחוששים מחודש ספטמבר אנחנו מזכירים שחוק זה לא מעשה האל.

איציק שמולי: חוק זה מעשה ידי אדם.

איציק שמולי: ומה שאדם עושה האדם גם יכול לשנות.

איציק שמולי: לעצם העניין זה ברור שיש פה מחלוקת, וכל אחד מדבר מתוך הפוזיציה.

איציק שמולי: אני סומך מאוד על מנכ"ל משרד הבריאות.

איציק שמולי: אני מאוד מעריך אותו כאיש מקצוע, אבל אני לא יכול להתעלם מהעובדה שכמו במקומות אחרים משרד הבריאות רוצה באופן טבעי לבטן ולבצר את עצמו ואת הסיכונים.

איציק שמולי: זה, כמובן, מכביד על היכולת להוריד את המחירים.

איציק שמולי: אני לא מתרשם מהדוגמות שהובאו לנו פה.

איציק שמולי: ברפורמת הקורנפלקס נציג שופרסל אמר לנו שבכל העופות במדינת ישראל יש סלמונלה בסופרמרקטים.

איציק שמולי: הפסקנו לאכול עופות?

איציק שמולי: אני לא אוכל עוף, אבל לא ראיתי שהפסיקו לאכול עופות.

איציק שמולי: כל יום מבריחים ביצים למדינת ישראל וגם בשר.

איציק שמולי: אז מה, אנחנו עצרנו את המכירה שלהם?

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: אנחנו צריכים למצוא נקודות איזון טובות יותר.

איציק שמולי: אני מסכים למה שאמרת – ההברחות חייבות להיות מחוץ לשולחן הזה כי זה סתם מטעה את הוועדה.

איציק שמולי: בוא נדבר על הכללים הנאותים שבמסגרתם צריך להיעשות הייבוא הנוסף.

שרן השכל: אין בעיה.

שרן השכל: המנכ"ל פתח בדבריו שהבעיה היא סכנה לבריאות הציבור.

שרן השכל: עד עכשיו כמו שחברי איציק שמולי אמר, היו לדעתי, יותר הטעיות מאשר נתונים.

שרן השכל: לא קיבלנו תשובות כמה מקרים חמורים היו אפילו בעשר השנים האחרונות שהגיעו לחדר מיון כדי שאנחנו נבוא עם רפורמה גדולה כזאת שיש לה השפעה אדירה על כל כך הרבה עסקים - -

<איל שוורצברג: את טועה שוב.

<איל שוורצברג: את טועה, חברת הכנסת השכל.

שרן השכל: - - כדי לתקן אותה.

שרן השכל: הם רוצים לתקן את זה לפי סטנדרטים מסוימים.

שרן השכל: יש כל כך הרבה משרדים ממשלתיים שמתנגדים לזה.

שרן השכל: איך לא הגעתם לאיזושהי פשרה?

שרן השכל: עם אנשים שנמצאים בתחום כבר שנים לא יכולים להגיע איתם להסכמה?

שרן השכל: כמעט בכל חקיקה אנחנו מגיעים להסכמות.

שרן השכל: אז ממה ששמענו היום בוועדה, ממספר האנשים שהגיעו ב-8:30 בבוקר לדיון הזה וגם חברי כנסת שנמצאים בפגרה, אנחנו צריכים להשקיע עוד הרבה מחשבה, דיונים והתפשרויות גם עם המשרדים השונים, ואז להביא דבר יותר מגובש ויותר ישים לתעשייה הישראלית.

שרן השכל: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אני חוזר על בקשתי והמלצתי לחייב את שלושת משרדי הממשלה – האוצר, כלכלה ובריאות – לשבת מסביב לשולחן עגול כדי לבוא עם מתווה מוסכם.

מיקי לוי: לא יכול להיות שמשרדי הממשלה יתחילו לכופף ידיים כאן בוועדה הזאת.

מיקי לוי: זה לא תפקידה של הוועדה.

מיקי לוי: צריך לבוא עם מתווה מוסכם.

מיקי לוי: אני ממליץ, אם תקבל את זה, לחייב אותם לפתוח לחצי יום את אותה ועדה כדי לשמוע את היצרנים, את הייצור המקומי, את היבואנים הנוספים – את כל מי שיש לו עניין וטענות מטענות שונות.

מיקי לוי: כי אם לא נשמע את האנשים עצמם נעשה כאן דיון נוסף שיהיה במתכונת הזאת, ולא זאת כוונתנו.

מיקי לוי: כוונתנו להביא את זה לידי גמר לטובת כולם ולשביעות רצון כולם עד כמה שאפשר.

אלי אלאלוף: מי שלא יודע מי זה ביטן, זה האיש.

אלי אלאלוף: יש אפילו כיסא בשבילך.

אלי אלאלוף: הוא נתן לי הוראות.

אלי אלאלוף: כמובן, זה יתבצע.

<קריאה: מה ההוראות?

<קריאה: אנחנו רוצים לשמוע.

אלי אלאלוף: הוא מבקש ממני פגישה.

אלי אלאלוף: אני יכול לסרב לו? מיכל, בבקשה.

מיכל בירן: אני אהיה מאוד קצרה.

מיכל בירן: יצא לי להשתתף בכמה רפורמות שהיו קשורות להסדרה ולבריאות הציבור, ובסוף יש רק שאלה אחת והיא, בעיני – האם יש סכנה?

מיכל בירן: במקום שבו יש סכנה כל מי שמתלונן על רגולציה אני מעדיפה לשמוע את הטענות האלה מאשר לשמוע הורים שיבואו ויגידו לי שקרה משהו לילדים שלהם.

מיכל בירן: מצד שני אני גם לא כל כך נחפזת, ופה משהו מאוד מטריד בכל מה שקורה כאן, ואני מצטרפת לבקשה גם של שרן: אני רוצה לראות נתונים.

מיכל בירן: אני רוצה לראות מה הייתה הבעיה.

מיכל בירן: נשמע שהמצב כרגע עובד די טוב, ואז אני תוהה למה נדרש פה שינוי.

אלי אלאלוף: יוסי לומניצקי, בבקשה.

<יוסף לומניצקי: אני מנהל הוועדה המקצועית של ארגון הרוקחות.

<יוסף לומניצקי: אני רוקח ראשי של "מכבי" ובעבר רוקח ראשי של צה"ל במסך 25 שנה.

<יוסף לומניצקי: אחת הבעיות שלנו זה הזחיחות.

<יוסף לומניצקי: כלומר כל מי שאומר, תוכיחו לי שזה קרה וזה קרה הוא קצת זחוח.

<יוסף לומניצקי: יש לנו היום במיון 25%-15% אנשים שמתאשפזים ומתים בגלל תופעות לוואי של תרופות.

<יוסף לומניצקי: קשה להצביע עליהם.

<יוסף לומניצקי: הרפואה המונעת היא החכמה.

<יוסף לומניצקי: משרד הבריאות נוקט תהליכים של בקרת איכות.

<יוסף לומניצקי: זה לא מספיק שמייצרים תרופה ועושים ביקורת בסוף הייצור.

<יוסף לומניצקי: אם התהליך עצמו לא תקין יכולים להתפקשש דברים ולא תעלי עליהם - -

שרן השכל: אבל כאשר יש - - - אז יש בעיה שצריך לטפל בה.

שרן השכל: מה הבעיה פה?

אלי אלאלוף: לא, לא.

<יוסף לומניצקי: - - לכן חשוב שהתהליך יהיה מסודר, בטיחותי ואיכותי.

שרן השכל: באיזו בעיה אנחנו מטפלים?

<יוסף לומניצקי: את לא יודעת שיש בעיות.

<יוסף לומניצקי: את לא רואה את זה.

שרן השכל: אתם לא אומרים דברים קונקרטיים.

שרן השכל: אתם מגיעים בלי נתונים, אתם מפרסמים דברים - - -

אלי אלאלוף: שרן, מה שאמרת פעמיים אני בטוח שנזכור.

אלי אלאלוף: באמת, בואו נתקדם, ברשותכם.

אלי אלאלוף: אייל, בבקשה.

אלי אלאלוף: אתה רוצה להגיד משהו?

<אייל רביד: כן.

<אייל רביד: משפט אחד.

אלי אלאלוף: אני נותן לו כבוד כי מגיע לו כבוד.

אלי אלאלוף: מגיע לו על זה שהוא עזר לנו להוריד את יוקר המחיה במוצרי מזון.

<אייל רביד: תודה.

אלי אלאלוף: אני לא קונה אצלו, שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: א', לא אני קונה, זה אשתי קונה, ואני לא יודע מאיפה.

אלי אלאלוף: העיקר שתביא אוכל הביתה.

<אייל רביד: בהמשך למה שאמרו חברי הכנסת הייתי מצפה שמשרדי הממשלה שצריכים להגיע עם נוסח סגור – ומישהו זרק פה בדרך שאם לא יהיה ספטמבר יהיה באוקטובר – אתם חוקקתם את החוק בנובמבר 16', אם זכור לי.

<אייל רביד: כרגע משרד הבריאות קיבל אורכה עד מרץ 18'.

<אייל רביד: בואו לא נעשה את זה מרץ 19' - -

<קריאות: לא, לא - - -

<אייל רביד: בסדר, נו, אמרתי מרץ 18 - - -

אלי אלאלוף: תנו לי לסכם.

<אייל רביד: רק רגע, ברשותך, רק צריך לזכור שיש פה ציבור שכל בוקר חי בסימן שאלה בארנק שלו.

<אייל רביד: מישהו אמר בהתחלה ש-50% מהציבור מרוויח 7,000 שקל.

<אייל רביד: אז בואו תתייחסו גם לדברים האלה.

<אייל רביד: אם יש "קולגייט" או אין "קולגייט", אם יש מזויף או אין מזויף, אם יש חבלה או אין חבלה – אפשר לחיות עם הכול בשלום.

<אייל רביד: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני מודה על הדיון.

<אייל מנצור: - - -

אלי אלאלוף: אני מצטער.

אלי אלאלוף: בפעם הבאה תירשם.

<אייל מנצור: אני רשום.

אלי אלאלוף: אוקיי, תגיד מה שאתה רוצה דקה.

<אייל מנצור: אני מחברת "איינשטיין צור".

<אייל מנצור: אני רוצה לדבר על דברים שכבר דיברו - -

אלי אלאלוף: אם אפשר להימנע.

<אייל מנצור: - - אבל להדגיש שאנחנו מעל 15 שנה מייבאים את כל המוצרים שאתם מדברים עליהם: "קולגייט", שמפו לתינוק וקרם החתלה.

<אייל מנצור: את כל המוצרים האלה אנחנו מייבאים על-פי נוהל קיים למעלה מ-15 שנה בשמירה ובהקפדה על בריאות הציבור ועושים את זה, כמו שידידי צור אמר, כל שבוע מקבלים אצוות ומוכרים.

<אייל מנצור: לא ייתכן שביום בהיר יגידו שאי אפשר.

<אייל מנצור: לטעמי, גם משרד הבריאות רוצה שזה ימשיך.

<אייל מנצור: פשוט מכיוון שיש כל מיני חילוקי דעות בין המשרדים אז נוצר משהו הפוך ממה שרוצים לעשות.

<אייל מנצור: אבל כמו שאני מבין גם משרד הבריאות חי טוב עם זה כי אנחנו נפגשים כל שבוע, ו-15 שנה אנחנו מנהלים את העסק הזה ומוכרים.

<אייל מנצור: כמו שהורידו לאייל פסטה "ברילה" – שאני מכרתי לו פסטה "ברילה" – אז גם "קולגייט" אני מוכר לו וגם שמפו "ג'ונסון" אני מוכר לו, ואת כל המוצרים האלה אנחנו מוכרים במשך למעלה מ-15 שנה.

<אייל מנצור: גם ל"גוד-פארם", הרשת שלא רוצים למכור לה – גם לה אנחנו מוכרים, שתמכור ב-10 שקלים לצרכן את אותה משחת שיניים.

אלי אלאלוף: תודה על השכר ההגון שלכם.

אלי אלאלוף: זה נפלא.

<קריאה: בזכות הנוהל הקיים היום במשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכולם על הדיון הזה גם אם מדי פעם הטון עלה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל במיוחד בפני ידידתי שרן השכל שאני יכול להגיד לה מילים בצרפתית, והיא מבינה ומחזירה לי בהתאם.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם על כך שבאתם ואמרתם את דבריכם בצורה גלויה ביותר.

אלי אלאלוף: חלק בעד וחלק נגד וחלק שברור שיש לתקן.

<צוריאל עובדיה: תודה שהיית קשוב.

אלי אלאלוף: זה תפקידי.

אלי אלאלוף: אני אעשה את זה.

שני דברים: שנית, קבענו שתי ישיבות נוספות עד ספטמבר כי רצינו להיות מוכנים מראש עד 7 בספטמבר.

שני דברים: אם יש צורך בהתחשב בכך שהכנסת סגורה הרמטית מ-15 באוגוסט עד סוף אוגוסט אם יש צורך נוסיף מועד נוסף.

שני דברים: אבל כבר בשבוע הבא יש לנו דיון נוסף ב-9 אוגוסט בשעה 10:00, ונעשה אותו ארוך יותר כדי שנתחיל את קריאת התקנות.

שני דברים: לפני כן באחריותי לכנס את כל נציגי המשרדים לישיבה ארוכה כדי למצוא פתרון כדי שהם יבואו מסודרים עם הסכמות ביניהם.

שני דברים: המחלוקת שתהיה בין המשרדים תוכרע על-ידי הוועדה.

שני דברים: זה גם תפקידה של הוועדה.

שני דברים: לכן אני לוקח על עצמי לארגן את המפגש.

שני דברים: הוא יהיה ארוך, ואני מקווה שיהיה פורה ונגיע להבנות.

שני דברים: כפי שנאמר, בחוק המזון אמרו לי שיהיה יותר מסובך.

שני דברים: את המילה האחרונה אני משאיר למנכ"ל.

<משה בר סמנטוב: סיכמת היטב.

<משה בר סמנטוב: חלק מהפערים שאנחנו רואים פה הם תולדה של הבהילות שבה נאלצנו לעשות את התהליך.

<משה בר סמנטוב: אם יידרש עוד זמן לתהליך שדורש תיקון חקיקה אני בטוח שנוכל להוציא מוצר יותר טוב ויותר מבושל ומוסכם.

<משה בר סמנטוב: בראייה שלנו רואים את החשיבות גם של יוקר מחיה, גם של מגוון מוצרים.

<משה בר סמנטוב: מבחינתנו זה אחד העקרונות של הרפורמה.

<משה בר סמנטוב: אני בטוח שבשיח שנצליח למצות אותו אם יינתן לנו עוד זמן, נצליח להביא מוצר טוב יותר אחרי שכולם מבינים את הניו-אנסים שלו.

<משה בר סמנטוב: אנחנו, כמובן, גם פתוחים לשמוע את כולם.

<משה בר סמנטוב: בסוף בריאות הציבור זה דבר שאנחנו לא יכולים לקחת בו סיכון.

<משה בר סמנטוב: אבל אפשר למצוא את המנגנונים שכמו שהיום יש ייבוא מקביל ובכל זאת אנחנו מצליחים לשמור על בריאות הציבור, אנחנו צריכים למצוא את המודל החדש.

<משה בר סמנטוב: רק צריך לזכור שהיום יש לנו שליטה מוחלטת על השוק.

<משה בר סמנטוב: לא נכנס שום דבר בלי שאנחנו מכירים אותו ובודקים אותו ורשמנו אותו ויודעים עליו הכול.

<נופר טל: אז גם הזיוף באחריותך?

<קריאות: - - -

<איל שוורצברג: לא, הוא באחריותך.

<משה בר סמנטוב: הזיוף באחריות המזייף.

<קריאות: - - -

<משה בר סמנטוב: בעולם החדש זה לא יהיה.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, אני רוצה לסכם שתי נקודות.

אלי אלאלוף: בגלל לוח הזמנים שנקבע רק תיקון חקיקה יאפשר את השינוי בלוח הזמנים.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו ממליצים לעשות את זה כהצעת חוק ממשלתית.

אלי אלאלוף: לכן זה ייקח גם כמה התייעצויות.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה שכל מי שרוצה שההצעות שלו שנאמרו בעל-פה, נתייחס אליהן גם בכתב, אם אתם רוצים לשלוח להנהלת הוועדה את ההערות שלכם אתם מוזמנים.

אלי אלאלוף: אבל תשתדלו לעשות את זה לפני 7 באוגוסט בשבוע הבא כדי שנוכל להתכונן ולתת תשובה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

בשעה 10: <2.

בשעה 10: תקנות הרוקחים(תנאים למתן רישיון), התשע"ז 2017>

אלי אלאלוף: שלום לכולם.

אלי אלאלוף: אני מחדש את הישיבה.

אלי אלאלוף: היום 2 באוגוסט 2017, י' באב התשע"ז והשעה 10:20.

אלי אלאלוף: תקנות הרוקחים (תנאים למתן רישיון), התשע"ז-2017.

אלי אלאלוף: מי שאמור לפתוח זה החבר שלנו איל.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אתה רגוע?

<איל שוורצברג: עכשיו אני רגוע.

<איל שוורצברג: מרחתי את עצמי בקרם רגוע, ועכשיו אני כבר רגוע.

אלי אלאלוף: תיזהר, יש כאלה לא מומלצים.

<איל שוורצברג: אנחנו מבקשים להביא בפני הוועדה המכובדת את תקנות הרוקחים שהם ביטוי של החקיקה הראשית לשינוי שיזם חבר הכנסת בחקיקה בנושא אזרחים חוזרים שמבקשים לחזור למדינת ישראל.

<איל שוורצברג: אנחנו מבקשים ליישם את כל מה שנאמר שם באופן כזה שאזרחים שירצו לחזור למדינת ישראל ולמדו במדינות חו"ל שהן מוכרות ובאוניברסיטאות מוכרות יוכלו לקבל את הרישיון שלהם פה בלי לעבור את הבחינה העיקרית כל עוד זה תחום בזמן.

<איל שוורצברג: זאת אומרת למי שיש שנתיים רישיון בחו"ל, ומוכיח לנו שעבד במקצוע יוכל להגיע לישראל ולבצע בחינה ולעבוד כמתמחה בפרק זמן מסוים שמשתנה בהתאם לניסיון שלו, ולאחר מכן בהמלצת אותו רוקח ממונה שעבד אתו יד ביד והיה המנטור שלו בזמן עבודתו בבית המרקחת יוכל לקבל את הרישיון שלו.

<איל שוורצברג: אני מאמין שככה אנחנו נוכל גם להגדיל את מצאי הרוקחים שהולך ומצטמצם לנו כיום, במיוחד באזור המרכז.

<איל שוורצברג: אני מקווה שאנחנו נהיה בדיון פחות סוער ממה שהיה קודם לכן כדי שנוכל לסגור את הנושא הזה עוד היום.

אלי אלאלוף: מישהו רוצה להתייחס?

<רויטל בן ברוך: אני רוצה לשאול משהו.

<רויטל בן ברוך: אני ממשרד העלייה.

<רויטל בן ברוך: דיברת על תושבים חוזרים, ואנחנו מדברים כמובן גם על עולים.

<איל שוורצברג: אנחנו מדברים על כל מי שיש לו אזרחות ישראלית, ורוצה לחזור למדינת ישראל.

<איל שוורצברג: גם עולים - - -

אלי אלאלוף: - - -

<נירה למאעי רכלבסקי: כל מי שיש לו תואר ממדינת חוץ.

אלי אלאלוף: אני מהיום הראשון מרגיש ישראלי, רק זה היה לפני 50 שנה היום.

<קריאות: ברכות.

<קריאות: מזל טוב.

<רויטל בן ברוך: אתה פשוט ציינת במפורש תושבים חוזרים, ורק רציתי לוודא שאנחנו מדברים גם על עולים.

<נירה למאעי רכלבסקי: כל מי שמגיע עם תואר ממדינת חוץ.

<נירה למאעי רכלבסקי: כידוע, יש גם אזרחי ישראל שלומדים בחו"ל וחוזרים.

<איל שוורצברג: אזרח ועולה.

אלי אלאלוף: אתם יכולים לרשום היום.

אלי אלאלוף: תשלחו לי ברכה.

אלי אלאלוף: 50 שנה בארץ.

<איל שוורצברג: אני יכול לעשות מצגת.

<רויטל בן ברוך: היום ממש?

אלי אלאלוף: היום.

אלי אלאלוף: זה היה בשש בבוקר.

אלי אלאלוף: מטוס אל על נוחת ממרוקו דרך פריז, ואני מגיע ונהיה ישראלי מהדקה הראשונה.

אלי אלאלוף: אני מתרגש.

<נירה למאעי רכלבסקי: דיברת עברית?

אלי אלאלוף: קצת.

אלי אלאלוף: ידעתי להתפלל.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב במדינה שלנו.

אלי אלאלוף: איזה יופי של מדינה יש לנו שאפשר להיקלט ככה.

אלי אלאלוף: מאיר בוחניק, בבקשה.

<מאיר בוחניק: אני סמנכ"ל "פורום קוהלת".

<מאיר בוחניק: בחוק קבוע שהמועד הקובע הוא מועד הגשת הבקשה.

<מאיר בוחניק: זאת אומרת צריך שיהיו שלוש מתוך ארבע שנים או שנתיים מתוך שלוש שנים ניסיון עבודה סמוך למועד הגשת העבודה.

<מאיר בוחניק: יש קבוצה מצומצמת של רוקחים שבין תיקון החוק לבין התקנת התקנות היום נוצר להם פער בין הגשת הבקשה לבין הוותק.

<מאיר בוחניק: זאת אומרת השעון שלהם עצר קצת לפני כן.

<מאיר בוחניק: השאלה אם אפשר להוסיף סייג שקובע שמי שבמועד תיקון החוק עמד בדרישות החוק, אבל מכיוון שעברו כמה חודשים עד התקנת התקנות - -

<נירה למאעי רכלבסקי: אני לא מבינה, הרעיון הוא להוסיף?

אלי אלאלוף: יש סעיף ספציפי?

<מאיר בוחניק: כן.

אלי אלאלוף: אז נתייחס כשנגיע אליו.

<מאיר בוחניק: הסעיף הוא בחוק.

<נירה למאעי: הסעיף הוא בחוק.

<נירה למאעי: הוא מתייחס למשהו שאין אליו התייחסות בתקנות.

<נירה למאעי: החוק אומר שהמועד הקובע לבחון האם אתה עם ותק של שנתיים או שנה – כלומר הוותק שלך הוא כניסתו של החוק לתוקף - -

<מאיר בוחניק: נכון.

<מאיר בוחניק: אז יש אנשים שחודש אחרי שתיקנו את החוק היו זכאים לפי החוק.

<נירה למאעי: לא הבנתי למה הם לא היו זכאים עכשיו אם הם היו זכאים חודש.

<מאיר בוחניק: מכיוון שעברו עוד חודשיים, והם לא הגישו את הבקשה בחודשיים האחרונים, ועכשיו נוצר להם פער כי צריך ששלוש שנים יהיו מיום הגשת הבקשה.

<מאיר בוחניק: כלומר השעון הולך אחורה מיום הגשת הבקשה.

<מאיר בוחניק: השאלה אם אפשר לקבוע שמועד הגשת הבקשה שלהם יתארך, ויתנו להם חודש מיום תיקון התקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: התקנות תוכננו להגיע 60 יום אחרי, והם לא הגיעו.

<נירה למאעי רכלבסקי: מה שכן אפשר לעשות זה אולי ללכת לקראת האנשים שסמכו על זה, כי כשהחוק הזה נכנס לתוקף האנשים האלה גם ידעו שבעוד חודשיים יהיו תקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה באמת התאחר.

אלי אלאלוף: מה משרד המשפטים אומר?

אלי אלאלוף: אפשר ללכת לקראתם?

<שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

<שי סומך: משרד הבריאות צריך בסופו של דבר גם צריך לפרש את החוק, אבל יכול להיות שבפרשנות אפשר להגיע מכיוון שהתקנות הובאו באיחור, ואז לא לקחת בחשבון את התקופה שמתום 60 הימים.

<נירה למאעי: לא הייתה להם ציפייה.

<נירה למאעי: יש סעיף בחוק שאומר מתי התקנות יגיעו.

<נירה למאעי: לא הייתה להם ציפייה שזה יהיה לפני כן, הם ידעו בדיוק שזה הולך להיות- -

<מאיר בוחניק: הם ידעו שזה הולך להיות תוך 60 יום.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל יש להניח שתוך 60 יום - -

אלי אלאלוף: משרד הבריאות.

<איל שוורצברג: אני חלש במתמטיקה.

<איל שוורצברג: אני לא מצליח להבין את הבעיה.

<איל שוורצברג: אני מבין שיש פה פער של מישהו שהגיש - -

<שי סומך: הבעיה היא שאם התקנות היו עוברות בזמן, והם היו מגישים בקשה כשהתקנות היו עוברות הם היו עומדים בתנאי של ניסיון של שלוש מתוך ארבע שנים האחרונות.

<שי סומך: מכיוון שהתקנות עוברות עכשיו אז התנאי הזה לא יתקיים לגבי חלק קטן מהאנשים כי הם הגישו את הבקשה רק עכשיו.

<איל שוורצברג: ואז זה לא ייספר להם אחורה?

<שי סומך: בדיוק.

<קריאה: זה שישה חודשים שיכולים להיות משמעותיים עבור קבוצה מסוימת.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני לא רואה סיבה למה לא מאחר שהחוק ציין במפורש באופן יוצא דופן מתי התקנות אמורות להגיע.

<נירה למאעי רכלבסקי: הייתה יכולה להיווצר כאן ציפייה.

<איל שוורצברג: הבעיה היחידה היא איך נבדוק את הדבר הזה.

<נירה למאעי רכלבסקי: יש מועד קובע.

<נירה למאעי רכלבסקי: החוק פורסם ב-16 בינואר 2017 בספר החוקים.

<נירה למאעי רכלבסקי: תוך 60 יום מהתאריך הזה היו אמורות להגיע תקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז זה אמצע מרץ.

<נירה למאעי רכלבסקי: לכאורה אנשים שהיו מגישים באמצע מרץ ואז היה להם הוותק המתאים - -

<שי סומך: אפשר לראות כאילו הבקשה הוגשה באותו מועד.

<נירה למאעי רכלבסקי: כן.

<נירה למאעי רכלבסקי: האמת היא שבפרשנות החוק אתם יכולים לעשות את זה.

<איל שוורצברג: אם זה עניין של פרשנות אז אנחנו לא נפרש לרעה.

<איל שוורצברג: אבל תמיד אנחנו יושבים בדיונים איתכם, ואחר כך עם אנשים שיבואו לערער, ואנחנו לא יודעים מי יגיע ומי ירכוב על הדבר הזה.

אלי אלאלוף: - - -

<נירה למאעי: אני גם יכולה להוסיף סעיף לתקנות האלה.

אלי אלאלוף: אני מציע שבפרוטוקול יירשם שאנחנו בעד להקל על הוותיקים שבגלל הגשת התקנות שהגיעו באיחור אנחנו מבקשים לקחת בחשבון את הוותק מהמועד שהיו אמורים להגיע התקנות.

אלי אלאלוף: זה בסדר?

<איל שוורצברג: בסדר.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נכתוב את זה, ברשותכם, בפרוטוקול בצורה מסודרת או שאפשר להוסיף את זה בתקנות.

אלי אלאלוף: מה אתם אומרים?

אלי אלאלוף: אפשר להוסיף את זה בתקנות?

אלי אלאלוף: שי?

<איל שוורצברג: אני לא הייתי נוגע בתקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה לא קשור כל כך.

<איל שוורצברג: אני מעדיף כמה שפחות לגעת בתקנות כי להיכנס אחר כך, ויתחילו להיות אי הבנות?

<איל שוורצברג: נאמר לפרוטוקול, והמשרד לא נגד אז אני לא רואה סיבה שלא.

<נירה למאעי רכלבסקי: המועד הקובע היה צריך להיות 16 במרס.

<נירה למאעי רכלבסקי: מי שב-16 במרץ היה לו הוותק, והוא היה הולך ומגיש את הבקשה כי אז התקנות היו אמורות להיות מאושרות, אז בסדר.

אלי אלאלוף: ברשותך, תשימי בפרוטוקול כולל הודעה בעל-פה של משרד המשפטים ושל משרד הבריאות ושל יושב-ראש הוועדה שאין התנגדות שזה ייכלל.

<מאיר בוחניק: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נעבור לתקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: תקנות הרוקחים (תנאים למתן רישיון), התשע"ז – 2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 5א(א) ו-67 לפקודת הרוקחים [נוסח חדש], התשמ"א-1981 (להלן – הפקודה) לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת ובאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: אני רוצה לעצור פה כי לי יש הערה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני באתי בדברים עם עורכת הדין אביטל אגמון ותהיתי: לגבי אנשים שמעכשיו והלאה יעברו וייכשלו, ואנחנו לא רוצים לתת להם את הפטור אם הם נכשלו, אני מבינה; השאלה היא לגבי אנשים שנגשו בעבר כי בעצם לא הייתה להם ברירה, והם היו חייבים לגשת, והם נכשלו, ועכשיו התקנות אומרות שהם זכאים לפטור.

אלי אלאלוף: הם לא זכאים לפטור.

אלי אלאלוף: זאת הבעיה.

<נירה למאעי רכלבסקי: לפי התקנות האלה, הם לא זכאים, כי אנחנו מוסיפים את התנאי הזה.

<נירה למאעי רכלבסקי: הם בעצם כרגע לא חייבים בבחינה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני רק מעלה את זה כשאלה כי יש כאן טענה שהם הראו פעם חוסר ידע - - - הם אכלו אותה, אתה מבין?

<נירה למאעי רכלבסקי: הם יכלו לחכות קצת ולא לעשות שום בחינה, ולא היינו יודעים אם הם יודעים או לא יודעים.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל הם עשו כי הם היו חייבים לעשות בעבר.

<אביטל אגמון ברקוביץ: יש לנו בעיה מאוד רצינית כי, למעשה, אם אנחנו ניתן את הפטור למי שניגש לבחינה ונכשל בה אנחנו כאילו מתעלמים מזה שהוא הוכיח חוסר ידע.

<אביטל אגמון ברקוביץ: הוא לא צריך לקבל רישיון, הוא נכשל בבחינה.

<אביטל אגמון ברקוביץ: אם הוא לא ניגש, ואנחנו נותנים לו פטור אז אנחנו כאילו לא יודעים.

<אביטל אגמון ברקוביץ: אגב, גם ציינתי לפני הישיבה, ואני אגיד שוב, גם קבענו אותו דבר לגבי רופאי שיניים – מי שניגש לבחינה ונכשל לא ייהנה מהפטור.

<אביטל אגמון ברקוביץ: זה לא משהו חדש שהמצאנו.

אלי אלאלוף: אבל פה יש תהליך המשך.

אלי אלאלוף: זה שניגש לבחינה, לא יודעים אם הוא עשה סטז' או התנסות של שנתיים או שלוש.

אלי אלאלוף: שנית הוא לא עשה ליווי באמצעות רוקח מלווה.

אלי אלאלוף: יש פה שני דברים.

אלי אלאלוף: הבחינה הוכיחה, אבל בינתיים הוא עשה דברים נוספים:

אלי אלאלוף: גם את ההשתלמות בחו"ל וגם אחר כך עם מפקח מלווה.

אלי אלאלוף: אז מה זה חשוב?

אלי אלאלוף: (מחיאות כפיים) תודה לכם על המצגת לכבוד יום עלייתי ארצה.

אלי אלאלוף: זה לא שהוא עשה בחינה, והוא נכשל ולא עשה כלום.

אלי אלאלוף: עכשיו הוא מחויב שהוא עשה סטאז' בחו"ל, ואחר כך עשה כאן מעין סטאז' מלֻווה במנטור.

אלי אלאלוף: הוא לא יכול לקבל את זה.

אלי אלאלוף: מי שעשה בחינה בטוח לא עשה את ההתמחות פה באמצעות מלווה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אצל רופאי שיניים אין את זה, נכון?

אלי אלאלוף: אני רק רוצה לציין שברגע שהוא מקבל ליווי במשך שנתיים הוא שיפר את עצמו.

<אביטל אגמון ברקוביץ: אבל עדיין מי שנכשל בבחינה זה בעייתי.

אלי אלאלוף: אבל הבחינה זה לפני שעשה סטאז'.

<איל שוורצברג: לא, הבחינה אחרי הסטאז'.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: היו שני תהליכים.

<נירה למאעי: אנחנו מדברים על המנטורשיפ הנוסף שהוספנו כרגע.

<איל שוורצברג: לגבי אלה שנכשלו – גם בוגרי הארץ לא היו עושים את הבחינה לפני הסטאז'.

אלי אלאלוף: אחרי מה?

<איל שוורצברג: הסטאז'.

אלי אלאלוף: סטאז' בליווי - -

<איל שוורצברג: לא בליווי.

<איל שוורצברג: סטאז' של רגיל של חודשים.

<איל שוורצברג: גם הסטאז' הוא בליווי מנטור.

<איל שוורצברג: עכשיו פירטנו את זה מכיוון שהתקופה פה היא ארוכה יותר, ותידרש תכנית הכשרה נוספת כי בעצם יצאנו מנקודת הנחה באותה נקודת זמן ששישה חודשים יספיקו לנו להקניית הידע הזה, ואז גם נבדוק אותם בבחינה.

<איל שוורצברג: פה אנחנו מקלים בבחינה כי אנחנו אומרים, רק בחינה בחוק, ואז יש פה הקלה מסוימת.

<איל שוורצברג: תמיד יותר קל להחיל דברים קדימה.

<איל שוורצברג: אני לא מכיר מקרים ולא הובאו לשולחני ערעורים שמישהו אמר שהוא בא מצרפת או ממדינה אחרת ונכשל בבחינה ורוצה.

<איל שוורצברג: כדאי שנשאיר את זה.

<איל שוורצברג: כמה שפחות לגעת.

אלי אלאלוף: יש לכם מקרים כאלה?

<מרים לסר: כאלה שנכשלו מצרפת?

<איל שוורצברג: אין.

<איל שוורצברג: לא באו.

אלי אלאלוף: חוץ מזה יש ועדת חריגים.

<איל שוורצברג: יש גם ערעורים.

<איל שוורצברג: אפשר לערער.

<מרים לסר: אם החוק ביטל את המבחן זה אומר שהמבחן לא בודק את ההכשרה המקצועית שלו בפועל.

<איל שוורצברג: לא, את מבלבלת כאן שני דברים.

<מרים לסר: יכול להיות שאפשר לתת לו צ'אנס שני.

אלי אלאלוף: מרים, קודם כול יש סדר.

אלי אלאלוף: את צריכה להגיד את שמך.

<מרים לסר: מרים לסר מארגון "קעליטה", ארגון גג לעולי צרפת.

<מרים לסר: אני אומרת שאם החוק ביטל את המבחן לא רק לאלה שרכשו את הידע בחו"ל, אלא גם לישראלים זה אומר שכבר אין לו מקום.

<מרים לסר: אם הם נכשלו במבחן אפשר לבחון אותם עכשיו כמו אלה שנכנסים לחוק על-פי הכשרה מקצועית עם סטאז' וממונה עליהם שבוחן אותם בשטח, ולתת להם גם צ'אנס.

<מרים לסר: הם באמת "אכלו אותה" כי הם ניגשו לפני החוק.

<מרים לסר: אז למה לא לתת להם שוב צ'אנס?

<מרים לסר: אם הם ייכשלו במבחן המעשי עם רוקח ממונה אז לא לתת להם את הרישיון, אבל אם לא – למה לא?

<מרים לסר: מסכנים.

<איל שוורצברג: זה לא עניין של מסכנות.

<מרים לסר: זה כן.

<איל שוורצברג: זה לא.

<מרים לסר: בינתיים הם עובדים במקצוע שהוא לא המקצוע שלהם.

<אביטל אגמון ברקוביץ: גם אחר כך יבואו רופאי שיניים ויגידו, אז מה אצלנו?

<אביטל אגמון ברקוביץ: יש לזה השלכות רוחב.

<איל שוורצברג: אני רוצה להגיד משהו.

<איל שוורצברג: דבר החקיקה הזה הוא דבר מבורך.

<איל שוורצברג: אבל כל פעם יש לי תחושה שאני נכנס לדיון שעוד קצת ועוד קצת.

<איל שוורצברג: באמת, עם כל הכבוד - -

<מרים לסר: היועצת המשפטית הכניסה את זה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני מודה שתהיתי בגלל - - -

<איל שוורצברג: לא ביטלנו את הבחינה לבוגרי הארץ בגלל שחשבנו שהבחינה מיותרת, אלא מכיוון שראינו שלאחר כמה שנים הבחינה נהייתה מיותרת עבורם.

<איל שוורצברג: אבל על תכניות הלימודים של מדינת ישראל יש לנו שליטה מלאה, ואני גם גאה להיות חלק מהן.

<איל שוורצברג: אבל פה אנחנו מדברים על אנשים שגם כשנבדוק אותם הכי הרבה בעולם אנחנו בסופו של דבר בודקים מסמכים ואחר כך אנחנו רוצים לראות או משהו בכתובים או משהו בשילוב של חוק שהוא חשוב פה בארץ כדי שיבינו את הסביבה הרגולטורית שבה הם פועלים, ולאחר מכן עבודה בפיקוח.

<איל שוורצברג: מי שכבר עבר בדבר הזה שנקרא בחינה – ועובדה שלא ביטלנו את זה למי של פחות משנתיים ופחות.

<איל שוורצברג: אז לא הייתי נוגע בזה.

<איל שוורצברג: מי שעבר ונכשל, יתכבד ויחזור למסלול הקודם.

<איל שוורצברג: כנראה, הייתה בעיה מהותית אם הוא נכשל שם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

<אסתר בלום: אני גם מארגון "קעליטה".

<אסתר בלום: אנחנו לא מדברים על בעיה מהותית כי אנחנו יודעים שמבחינת התרגום והסגנון של המבחן זה כבר שלבים שמכשילים את העולה מלהצליח במבחן.

<אסתר בלום: אבל לגבי רופאי שיניים יש אפשרות שמי שכשל בבחינה לא יעבור את כל הבחינה התיאורטית, אלא רק את המעשית.

<אסתר בלום: אז לגבי רופאי שיניים משרד הבריאות ראה לנכון - -

<איל שוורצברג: אבל גם פה יש רק חלק אחד.

<איל שוורצברג: דווקא משרד הבריאות מאפשר לערער.

<איל שוורצברג: הייתה פה חקיקה בפקודת הרוקחים שהגדירו בה ועדת ערר.

<אסתר בלום: זה יהיה כל הבחינה.

<איל שוורצברג: מי שעשה את הבחינה ונכשל בה יחזור עליה.

<איל שוורצברג: מי שעכשיו ניגש עובר רק על החלק של המשפטים.

<איל שוורצברג: לא דיברנו על זה בכלל.

<אסתר בלום: אבל מי שנכשל בעבר?

<איל שוורצברג: מי שנכשל נכשל.

<אסתר בלום: הוא יעבור על כל הבחינה מחדש?

<איל שוורצברג: הוא יצטרך לעשות את הבחינה כאילו לא עשה.

<נירה למאעי רכלבסקי: - - - הוא צריך את המנטורשיפ ואז הוא צריך - -

<אסתר בלום: כל הרציונל של הדבר הזה מבין שזה לא מותאם.

<איל שוורצברג: אדם יכול לעשות את הבחינה המלאה פעם אחרי פעם עד שיעבור אותה.

<איל שוורצברג: הבן אדם בוחר את המסלולים שיש לו.

<איל שוורצברג: גם לצורך העניין מי שהגיע עם שלוש שנים, ויגיד שלא מתאים לו לעבוד שנתיים כמתמחה, אני רוצה להיכנס למסלול הרגיל – יעשה את הבחינה.

<נירה למאעי רכלבסקי: כל כמה זמן אתם מציעים בחינה?

<איל שוורצברג: פעם בחצי שנה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז לאנשים שמרגישים בטוחים בעצמם זה יהיה עדיף.

אלי אלאלוף: הצרפתים משתלטים על הרוקחות.

אלי אלאלוף: הם קנו רשת בתי מרקחת.

<קריאה: מה שעשו כבר לפני 25 שנה לא עשו.

<איל שוורצברג: מי?

<קריאה: היו המון עולים מצרפת - - -

אלי אלאלוף: זה טוב מאוד.

אלי אלאלוף: אני בעד השתלטות כזאת.

אלי אלאלוף: היא לא עוינת, חס ושלום.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לעבור לקריאה.

<איל שוורצברג: מי זה?

<נירה למאעי רכלבסקי: מי שנכשל בעבר.

<איל שוורצברג: מי שנכשל בעבר הוא בלופ של הבחינות בלבד.

<איל שוורצברג: השיטה החדשה היא עבור אנשים שביום של השיטה החדשה מבקשים.

<איל שוורצברג: מי שביקש בעבר, תעזבו אותו, אנחנו לא באמת יכולים להעריך את הידיעות שלו.

<איל שוורצברג: אין לנו גם אפשרות להתחיל אחורה.

<איל שוורצברג: יהיה לנו מאוד קשה לעשות את התנודתיות הזאת.

<איל שוורצברג: הוא יכול לבחור באיזה מסלול ללכת.

<איל שוורצברג: אנחנו לא אמרנו לו.

אלי אלאלוף: אז אני אקשה עליך.

אלי אלאלוף: הוא בא לארץ, עשה שלוש שנים בחו"ל - -

<איל שוורצברג: עשה סטאז' חצי שנה – ניגש לבחינה.

<איל שוורצברג: נכשל בבחינה, ויעשה שוב את הבחינה אחר כך.

אלי אלאלוף: אז הוא כל הזמן יעשה את הבחינה.

<איל שוורצברג: נכון.

אלי אלאלוף: אז ההמלצה היא רק למי שעשה בעבר, ואחרים כדאי שלא יתנסו בבחינות.

<מאיר בוחניק: מי שהגיש בקשה ועוד לא ניגש למבחן?

<איל שוורצברג: אני לא מכיר מישהו שהגיש בקשה, אבל אם יש מישהו כזה - -

<מאיר בוחניק: לכאורה הוא הגיש בקשה - -

<איל שוורצברג: מתי?

<מאיר בוחניק: לפני שהחוק עבר, לפני התקנת התקנות.

<מאיר בוחניק: לכאורה, לפי לשון החוק, הוא לא נדרש לעשות את המבחן הישן, אלא רק את מבחן דיני ישראל.

<מאיר בוחניק: נכון?

<מאיר בוחניק: רק לוודא.

אלי אלאלוף: הוא לא נכשל.

אלי אלאלוף: הוא לא ניגש.

אלי אלאלוף: מי שלא ניגש.

<קריאות: כן, ודאי.

<נירה למאעי רכלבסקי: קשה להם לחיות עם העובדה שמישהו שהראה חוסר ידע - -

<מאיר בוחניק: בסדר.

<מאיר בוחניק: רק לוודא את הנקודה הזאת.

<נירה למאעי רכלבסקי: כן.

אלי אלאלוף: נציגת משרד הקליטה, לאחר ההערה שלך זאת הפעם הראשונה שבזכות העולים החדשים גם הוותיקים נהנים מדבר טוב.

אלי אלאלוף: בדרך כלל זה ההיפך.

<נירה למאעי רכלבסקי: לגמרי.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה לא היה מתוכנן.

אלי אלאלוף: בזכות זה היום אין בחינה לבוגרי בתי הספר בארץ.

אלי אלאלוף: זה אומר רק טוב, וזה טוב גם לחוזרים.

אלי אלאלוף: לכן תגידו למי שמסביר אתכם רע מאוד שזה לא חוק לעולים חדשים, אלא חוק לאזרחי מדינת ישראל בכלל.

אלי אלאלוף: זה חוק אוניברסלי.

אלי אלאלוף: יש כאלה שמפרסמים שהם עשו את השינוי המהותי בעולים מצרפת.

אלי אלאלוף: שישתקו, זה לא יזיק.

<קריאה: זה לא מאצלנו.

אלי אלאלוף: כן, אני מכיר אתכם.

אלי אלאלוף: אל תדאגי, אני יודע הכול.

אלי אלאלוף: זה לא משרת.

אלי אלאלוף: כבוד גדול למדינה שיכולה לקבל את כל ילדי אזרחיה חזרה.

<נירה למאעי רכלבסקי: נכון.

<נירה למאעי רכלבסקי: קיבלת החלטה להשאיר את זה?

אלי אלאלוף: כן.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני עוברת ל-(2).

<נירה למאעי רכלבסקי: (2) הרוקח המורשה שפיקח על המבקש כאמור בסעיף 5א(א)(4) לפקודה, למעט רוקח מורשה שהוא רוקח אחראי, פעל בהתאם להוראות הרוקח האחראי עליו; בפסקה זו, "הרוקח האחראי" – כמשמעו בסעיף 10 לפקודה.

<איל שוורצברג: רוקח אחראי – שיש לו שנתיים ניסיון, והגיש בקשה לרוקח המחוזי.

<נירה למאעי רכלבסקי: בית מרקחת רשום לפי הדין החל באותה מדינה;

<נירה למאעי רכלבסקי: פה שאלתי מה זה "רשום".

<איל שוורצברג: זה "רשוי".

<נירה למאעי רכלבסקי: הכוונה היא לבית מרקחת שפועל ברישיון.

<איל שוורצברג: כן, חייב להיות.

האישורים האלה: כאן אם אנחנו מדברים על רשוי, לדעתי, זה אותו דבר.

האישורים האלה: אם בית המרקחת נדרש לפעול תחת רישיון או תעודה לפי הדין החל באותה מדינה – הציג רישיון או תעודה תקפים של בית המרקחת בשנים שבהן עסק ברוקחות;

<איל שוורצברג: נכון.

<איל שוורצברג: לכן החשיבות של "רשוי".

<איל שוורצברג: יכול שיתבטל ה"רשוי", ויכול שנסגר בית המרקחת - -

<נירה למאעי רכלבסקי: אני מבינה.

<נירה למאעי רכלבסקי: כל שאני אומרת שסעיף (1) מיותר.

<נירה למאעי רכלבסקי: אם אנחנו מדברים על בית מרקחת שפועל ברישיון זה חוזר על עצמו עכשיו.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני ניסיתי להבין מה זה "רשום", ואתם אומרים שבעצם הכוונה ל"רשויו", שבית מרקחת שפועל ברישיון של אותה מדינה.

<איל שוורצברג: את צודקת.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז זה רישיון או תעודה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אנחנו נשנה את זה בנוסח.

<נירה למאעי רכלבסקי: תלושי שכר ואישור המעסיק על עיסוקו או תשלום לרשויות המס על שם המבקש בתקופת העיסוק; (ג) אם באותה מדינה קיים פנקס עבודה - רישום העיסוק בפנקס העבודה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני מניחה שאתם עומדים מאחורי זה.

<איל שוורצברג: יש לנו מקרים דומים שחוזרים כל מיני אנשים שרוצים להראות לנו שהם עבדו במקצוע, ומראים לנו שיש דבר כזה.

<נירה למאעי רכלבסקי: שיש דבר כזה פנקס עבודה?

<איל שוורצברג: כן.

<איל שוורצברג: בעיקר ממדינות שהיו הגוש הקומוניסטי.

<נירה למאעי רכלבסקי: איך תרגמתם "פנקס עבודה"?

<נירה למאעי רכלבסקי: מאיפה הבאתם את הביטוי הזה?

<איל שוורצברג: זה מה שאני מקבל כשאני מקבל לפעמים לעסוק בערעורים.

<אביטל אגמון ברקוביץ: אני חושבת שלקחנו את זה מרופאי שיניים.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני אבדוק את זה.

<איל שוורצברג: זאת מין תעודה שרשום לו שהוא עבד בבית מרקחת כך וכך שנים.

אלי אלאלוף: מצרפת יביאו מס הכנסה כי הם חייבים דוח שנתי אישי.

<נירה למאעי רכלבסקי: תלושי משכורת.

<אסתר בלום: תלושי משכורת של שלוש שנים כפול 12.

<אסתר בלום: לתרגם תלוש משכורת ב-36 תרגומים זה קצת בעייתי.

<אסתר בלום: אני מבינה שאפשר תלושי משכורת, אבל לתרגם 36 תלושים - -

<נירה למאעי רכלבסקי: רק את הפרטים ואת אחוז המשרה, לדעתי.

<איל שוורצברג: אבל אנחנו לא עושים פה חוקים לצרפת.

<איל שוורצברג: אנחנו עושים פה חוק גדול.

<אסתר בלום: בסדר, מכל מקום אחר.

אלי אלאלוף: אבל היא צודקת.

אלי אלאלוף: אם תביאו מכל העולם תלושי משכורת ב-36 תרגומים – למה שלא יהיה למשל תרגום אחד - -

<קריאה: כתוב, או אישור המעסיק.

אלי אלאלוף: אפשר לתת ליושב-ראש להתבטא בלי הפרעה?

אלי אלאלוף: אז אם תביא תלושי משכורת מכל העולם למה שלא יהיה תרגום אחד ואישור נוטריוני שהם דומים זה לזה.

אלי אלאלוף: לא צריך לתרגם 36 תלושים.

אלי אלאלוף: זה הרבה כסף.

אלי אלאלוף: אפשר לתת הצהרה אצל עורך דין.

<אסתר בלום: אולי טופס 106 שמרכז את כל השנה.

<איל שוורצברג: טופס 106 לא אומר שזה עבד אצל בן אדם.

<נירה למאעי רכלבסקי: אתם בעצם רוצים תלושי שכר פלוס אישור מעסיק או תשלום לרשויות המס.

<נירה למאעי רכלבסקי: כלומר אם הם מביאים תשלום לרשויות המס אז לא צריך שום אישור נוסף, אבל תלושי שכר מחייבים אישור מעסיק.

<איל שוורצברג: אישור מעסיק זה הדבר האידיאלי, ועליו להוסיף או תלושי שכר או אישור מרשויות המס.

<קריאה: כאן כתוב "ו".

<איל שוורצברג: אני יודע שזה לא מה שכתוב.

<איל שוורצברג: אני לא משנה את זה עכשיו.

<איל שוורצברג: אבל אני אומר שאישור ממעסיק, ככל שהמעסיק כבר לא קיים, יכולה להיות בעיה ואז בין כה וכה הוא הולך לרשויות המס כדי להראות שהוא שילם את זה אם בית המרקחת כבר נסגר והמעסיק לא קיים, למשל.

אלי אלאלוף: אז בלי "ו", אלא "או".

<נירה למאעי: אז תלושי שכר או אישור ממעסיק?

אלי אלאלוף: כן.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני מניחה שאתם כבר - -

<איל שוורצברג: אנחנו נתמודד עם הדבר הזה ככל שאנחנו יכולים.

<איל שוורצברג: אנחנו נבדוק את התעודות שלו, את תלושי השכר שלו - -

<נירה למאעי רכלבסקי: אישור ממעסיק בלבד זה לא מספיק כי תלוש שכר מראה לנו את היקף המשרה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז אם זה "או אישור מעסיק", אז אישור מעסיק צריך להראות חלקיות משרה ותקופת עבודה.

<איל שוורצברג: כן, בסדר.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז זה לא סתם אישור מעסיק.

<נירה למאעי רכלבסקי: הרעיון הוא משרה מלאה, כמובן.

<מרים לסר: אם זה חצי משרה זה לא מתקבל?

<מרים לסר: יכול להיות שעבד חצי משרה.

<איל שוורצברג: בן אדם צריך לעבוד משרה מלאה כדי לרכוש את הניסיון הזה.

<איל שוורצברג: פוטרים אותו מהרבה מאוד דברים.

<איל שוורצברג: גם פה אחר כך הוא יעבוד במשרה מלאה.

<אסתר בלום: איפה זה רשום?

<איל שוורצברג: זה רשום.

<נירה למאעי: הנחת העבודה היא שלוש שנים.

<נירה למאעי: הרעיון הוא של משרה מלאה.

<נירה למאעי: יכול להיות שבמקום אחד משרה מלאה זה 8 שעות, ובמקום השני זה 10, אבל יש באנץ' מרק של משרד מלאה.

<נירה למאעי: הרעיון הוא לא אדם שבא פעם ביום לבית מרקחת, וביתר הזמן עסק במשהו אחר.

<נירה למאעי: הרעיון הוא שזה אדם שזה היה עיקר עיסוקו.

<נירה למאעי: יש פה היגיון

אלי אלאלוף: 35 שעות - - - אבל עוד מעט - - - ישנה להם.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני לא מזמן קיבלתי אישור שעבדתי בהייטק – 91% - ולא הבנתי על מה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני עבדתי כל יום עשר שעות.

<נירה למאעי רכלבסקי: הסבירו לי שיש חישוב.

<איל שוורצברג: בהייטק זה לא מספיק.

<איל שוורצברג: צריך 12 שעות.

<נירה למאעי רכלבסקי: הייתי יועצת משפטית בהייטק, לא אשת הייטק.

אלי אלאלוף: כלומר לא קיבלת הרבה כסף, רק עבדת הרבה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אתם תדעו להתמודד עם זה.

<נירה למאעי רכלבסקי: הכוונה היא שזה לא 91% או 100% - הכוונה היא לא יום בשבוע, אלא משרה מלאה.

<מאיר בוחניק: אבל חצי משרה זה עשרים ומשהו שעות.

<איל שוורצברג: אז שיעבוד כפול מספר שנים כדי להשלים את זה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל כן רוצים משרה מלאה.

<מאיר בוחניק: לא.

<איל שוורצברג: זה מה שצריך להיות כתוב.

<מאיר בוחניק: זה גם לא יפתור שתגיד 5 שנים במשרה מלאה כי בחוק לא כתוב.

<איל שוורצברג: אז אני מציע לשנות עכשיו.

<מאיר בוחניק: אבל אי אפשר לשנות את החוק.

<איל שוורצברג: זה לא ישנה את החוק.

<איל שוורצברג: אתה יכול לכתוב את זה בתקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: הפרשנות הסבירה של החוק היא שאדם עבד במשרה מלאה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל יש סטנדרט של משרה מלאה.

<מאיר בוחניק: נראה לי שהסטנדרט הוא עבודה ברמה הולמת.

<מאיר בוחניק: כלומר מי שעבד 75% משרה במשך 5 שנים הוא לא שונה ופחות ממי שעבד שלוש שנים 100%.

<נירה למאעי רכלבסקי: הדברים האלה לא כתובים בחוק, אבל הכוונה ברורה.

<נירה למאעי רכלבסקי: הכוונה היא לאדם שזה היה עיקר עיסוקו.

<נירה למאעי רכלבסקי: 75% - הרי ממילא תפרוט את זה בסוף לשעות.

<נירה למאעי רכלבסקי: אתה לא יודע כמה זה 70% כי אתה לא יודע איך סופרים את זה באותה מדינה.

אלי אלאלוף: אל תיכנסו - -

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל הרעיון הוא לא אדם שעבד יום בשבוע.

<איל שוורצברג: פה זה אדם שייתן לך גם שירות.

<איל שוורצברג: אתה תלך אליו לבית המרקחת, אתה רוצה - - -

<מאיר בוחניק: אני אומר שלא נכתוב בצורה מפורשת "משרה מלאה", אלא נשאיר את זה ברמה הולמת.

<מאיר בוחניק: נשאיר לך את שיקול הדעת.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני מסכימה.

<נירה למאעי רכלבסקי: עדיף להשאיר לך את שיקול הדעת.

אלי אלאלוף: אנשים צריכים לעבוד שנתיים במשרה.

אלי אלאלוף: אתה רוצה שנכתוב לך את זה?

אלי אלאלוף: אתה מסבך את העניין.

<נירה למאעי רכלבסקי: הוא לא רוצה, אבל שיהיה ברור כאן

<נירה למאעי רכלבסקי: שאנחנו מתכוונים לאדם שזה היה - -

<איל שוורצברג: אפשר לכתוב שזה היה עיקר עיסוקו.

<נירה למאעי רכלבסקי: גם לא חצי שבוע.

<שי סומך: כן.

<שי סומך: זה החוק כותב.

<איל שוורצברג: אם יבוא עילוי אנחנו נשמח לקבל אותו למחקר כי גם אם הוא נתן 25 שעות והיה איזשהו עילוי גדול בפרמצבטיקה אז לא נעשה לו דווקא.

<איל שוורצברג: אבל בן אדם מן השורה לא עובד בדרך כלל 50% משרה, ומצפה שיכירו בו כמומחה.

<איל שוורצברג: אנחנו רוצים שיבואו מומחים.

<איל שוורצברג: אנחנו רוצים אנשים עם ניסיון.

<איל שוורצברג: "שיקול דעת" או מה שהולם את זה, זה בסדר.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<יונתן רובינשטיין: אני מעמותת "גבהים".

<יונתן רובינשטיין: בנושא הזה פגשנו רוקחות ולא רוקחים שעובדות חלק מהזמן.

<יונתן רובינשטיין: זה עיקר עיסוקן, רק שהן מסיימות יותר מוקדם.

אלי אלאלוף: אז כתוב לך "עיקר עיסוקו".

<איל שוורצברג: גם בישראל יש חוקים שנותנים לנשים שזהו עיקר עיסוקן גם אם הן עובדות באותו זמן לשעת הנקה.

<איל שוורצברג: אנחנו מעודדים את הדברים האלה.

<איל שוורצברג: אנחנו רוצים אימהות לילדים, אנחנו מבינים את הדברים האלה.

<איל שוורצברג: אבל אם מישהי באה ואומרת שעיקר עיסוקה זה רבע משרה זה לא עיקר עיסוקה, עם כל הכבוד.

אלי אלאלוף: עיקר עיסוקה לאסוף את הקופה בסוף היום.

<נירה למאעי רכלבסקי: גם אנחנו לא עובדות באותן שעות כשיש ילדים קטנים.

<רויטל בן ברוך: אז אנחנו נשארים עם תלושי שכר ואישור מעסיק?

<נירה למאעי רכלבסקי: לא.

<נירה למאעי רכלבסקי: עם תלושי שכר או אישור מעסיק על חלקיות המשרה בתקופת ההעסקה.

<נירה למאעי רכלבסקי: כי בכל זאת זה לא אישור שהיה אצלי, אלא צריך לכלול משהו ברור.

<רויטל בן ברוך: ובסוף צריך לתרגם, ומשרד הבריאות יקבל את זה מתורגם, לא בשפת העולה.

<נירה למאעי רכלבסקי: נכון.

<נירה למאעי רכלבסקי: ואם ירצו הבהרה יש תמיד סמכות לדרוש הבהרה.

אלי אלאלוף: למשרד הקליטה יש - - -

<רויטל בן ברוך: נכון.

<רויטל בן ברוך: לתרגומים לצורך הליך רישוי.

<רויטל בן ברוך: אני רק לא יכולה להתחייב כרגע שזה כולל תלושי שכר.

<נירה למאעי רכלבסקי: לא, הכוונה היא להפך – מי שהמעסיק שלו פורק ולא קיים יותר, לפחות יש לו תלושי השכר.

<רויטל בן ברוך: כן, ברור לי.

<רויטל בן ברוך: אז זה "או" "או".

<איל שוורצברג: אני מאחל לך שיהיו לך לפחות 1,000 תרגומים וזאת תהיה הבעיה שלך.

<איל שוורצברג: זאת תהיה גם הבעיה שלי, אני צוחק.

<רויטל בן ברוך: זאת לא בעיה.

<רויטל בן ברוך: זה אושר רב.

<איל שוורצברג: אני אומר – רק שיבואו.

<רויטל בן ברוך: כולנו יודעים כמה אנחנו מברכים על זה.

<שי סומך: רק צריך "בתקופת העיסוק" – "אישור מעסיק על עיסוקו בתקופת העיסוק", אם מורידים - -

<איל שוורצברג: כן.

<איל שוורצברג: "בתקופת העיסוק".

<מאיר בוחניק: לגבי סעיף (ב) – למה הסעיף הזה נדרש.

<מאיר בוחניק: אני מניח שהוא נדרש כי לפעמים לא מביאים מספיק, אז אני מציע שייכתב: "מסיבות שיירשמו".

<מאיר בוחניק: כלומר שתהיה סיבה למה מבקשים.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה עולה בקנה אחד עם החוק.

<נירה למאעי רכלבסקי: גם בחוק מופיע בסעיף 4 "להנחת דעתו".

<מאיר בוחניק: כן, אבל גם פה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם תעשו - - - יתפסו אתכם - - -

<מאיר בוחניק: אני רק אומר שאם המנהל רוצה עוד הוכחה כלשהי מעבר למה שכתוב בחוק אז אולי כדאי שיסביר למה הוא צריך את זה.

<מאיר בוחניק: יכול להיות שהוא צריך, זה מובן.

<מאיר בוחניק: יכול להיות שיש מי שמגיע ממדינות שאין בהן מה שהופיע לפני כן, והוא צריך את זה.

<מאיר בוחניק: אני רק מציע שיהיה כתוב: "מסיבות שיירשמו".

<נירה למאעי רכלבסקי: איפה יירשמו?

<נירה למאעי רכלבסקי: במכתב שהוא שולח לו?

<מאיר בוחניק: כן.

<איל שוורצברג: רשות מנהלית צריכה לפרט.

<איל שוורצברג: זה לא כתוב בחוק.

<איל שוורצברג: רשות מנהלית מפרטת תמיד את נימוקיה למה הדבר הזה יתקבל.

<איל שוורצברג: ככה אנחנו עובדים.

<נירה למאעי רכלבסקי: הוא חייב לעמוד בכל אמות המידה של רשות - - -

<מאיר בוחניק: אני מבין, אבל הסעיף הזה - -

<איל שוורצברג: אתה מכניס אותי פה לסד שאני לא רוצה להיות בו.

<נירה למאעי רכלבסקי: זאת פשוט תוספת מבלבלת כי זה ברור שדבר כזה לא יגיע בשיחת טלפון, אלא בכתב.

אלי אלאלוף: מצד שני ראיתי תשובות שקיבלו.

<איל שוורצברג: אתה צודק.

<איל שוורצברג: יש דברים - -

אלי אלאלוף: ואתה יודע את התשובות.

אלי אלאלוף: שורה אחת היא גדולה עליה.

<איל שוורצברג: זאת התנהלות לא תקינה, וככה משרדים ממשלתיים לא צריכים להתנהל.

<מאיר בוחניק: זה נכון שזאת התנהלות לא תקינה, אבל אז השאלה היא על מי הכובד.

<נירה למאעי רכלבסקי: אתה רוצה לדרוש מהמבקש בכתב?

<מאיר בוחניק: סיבה.

<נירה למאעי רכלבסקי: בכתב זה אומר שאתה תקבל מכתב שאומר למה - - -

<מאיר בוחניק: אני אסביר.

<מאיר בוחניק: אנחנו מתעסקים עם עולים חדשים שמקבלים תשובות בכתב, אבל לא כתובה שם הסיבה למה נדרש.

<מאיר בוחניק: נחזור למתמחים הצרפתים – דרשו מהם רישיון אף על פי שזה לא מופיע בחוק.

<מאיר בוחניק: העולה לא יודע שהוא לא צריך להביא רישיון.

<מאיר בוחניק: הוא עולה חדש, והוא לא מבין מה מותר ומה אסור.

<מאיר בוחניק: מי שכן מבין זה המנהל.

<מאיר בוחניק: לכן אני מציע שהנטל הקטן של עוד שורה במכתב שתסביר למה הוא צריך את זה תהיה על המנהל ולא על העולה החדש.

<מאיר בוחניק: זה הכול.

<איל שוורצברג: אבל זה ברור.

<איל שוורצברג: אם אני מוציא תשובה שלילית אני לא אומר: "הרינו להודיעך כי בקשתך נדחתה".

<מאיר בוחניק: אבל אתה יכול לבקש להביא מסמך נוסף בלי להסביר למה אתה צריך אותו.

<איל שוורצברג: אני אגיד לך למה לא.

<איל שוורצברג: כי כשכבר מגיעים למקום כזה שמתחילים לחפש כל מיני דברים יש לפעמים חשדות לפלילים ולכל מיני דברים אחרים, ואני לא יכול להתחייב לך למה אני עושה את זה.

<איל שוורצברג: אני עושה את זה גם עם תרופות.

<איל שוורצברג: אני מדבר פה על איש מקצוע.

<איל שוורצברג: אם אני הגעתי למקום שאני מפקפק במה שאני רואה עכשיו, ואני מתחיל בתהליך מחשבה יכול להיות שאני סוגר את זה עכשיו עם רשויות אחרות.

<איל שוורצברג: אני רוצה לראות את הדברים האלה.

<איל שוורצברג: אני לא צריך לנמק לו.

אלי אלאלוף: אבל אם הוא רוצה לערער ולא פלילי?

<איל שוורצברג: בבקשה, שיערער, והמנהל גם צריך לשמוע ולתת לו אפשרות.

אלי אלאלוף: אתה תפגוש כל אחד שיבוא?

<איל שוורצברג: בוועדות שאנשים מערערים אלינו מגיעים אלינו אחד-אחד.

<איל שוורצברג: השבוע היו לי שני מקרים שכשאתה סוכם את השעות אתה רואה או שבן אדם עבר בעשר השנים האחרונות 24/7, וזה אפילו לא מסתדר לך לוגית מתמטית.

<איל שוורצברג: ואתה שואל אותו שיסביר, אז אחד כזה אני רוצה שיביא לי עוד דברים.

<איל שוורצברג: אני גם לא תמיד יודע מה אני רוצה.

<איל שוורצברג: לדעתי, מה שכתוב פה בסדר גמור.

<איל שוורצברג: יש גם גבול.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסגור את הישיבה בעוד 5 דקות.

<גמליאל גוטשל: אני מעמותת CNEF.

<גמליאל גוטשל: יש כמה מסמכים שצריך להביא, ויהיו עוד מסמכים להביא.

<גמליאל גוטשל: הבעיה היא שאם במסמכים זה לא כתוב, והמנהל צריך מסמך נוסף שלא כתוב ברשימה של אתר משרד הבריאות אז כן צריך הצדקה לזה.

<איל שוורצברג: אני רוצה להסביר משהו.

<איל שוורצברג: אנחנו מדברים על אנשים שהגישו את המסמכים שלהם, ופתאום מגלים שיש שם איזושהי בעיה.

<איל שוורצברג: יכול להיות שתהיה בעיה בהגשת המסמכים.

<גמליאל גוטשל: - - -

<איל שוורצברג: הוא מגיש, ואני מסתכל ואומר שחסרים לי 4-3 שעות שהוא לא עבד במשרה מלאה, ואני דווקא רוצה לבוא לטובתו, לא בשביל לעשות לו דווקא.

<איל שוורצברג: אני יודע מה אני הולך לבקש ממנו?

<איל שוורצברג: אני דן בכל מקרה לגופו של עניין.

<איל שוורצברג: אני צריך להשאיר כרגולטור את היכולת שלני להרחיב את החשיבה שלי, ולא להגיד, תחשוב בריבוע כי כשחושבים בריבועים בסוף כולם ניזוקים מזה.

<איל שוורצברג: תשאירו לנו את זה.

<איל שוורצברג: בסבירות גבוהה ש-99% מהאנשים יעברו חלק ובעוד 1% תמיד יהיו שינויים.

<איל שוורצברג: זה גם עובד לטובתם, דרך אגב.

<איל שוורצברג: תכף תקבל פנייה שיגיד לך אדם שהוא הגיש את כל המסמכים, וחסר לו תלוש אחד, ויבקש לבוא לקראתו.

<איל שוורצברג: אז אני רוצה לבוא לקראתו, וזה בדיוק מה שיאפשר לי לבוא לקראתו.

<איל שוורצברג: אתם תמיד מסתכלים על זה כאילו זה הרשויות.

<איל שוורצברג: הרשויות הן לא כאלה רעות.

<מאיר בוחניק: אף אחד לא טען שהרשויות רעות.

<מאיר בוחניק: אני רק אומר שקרו מקרים, ואני לא אומר שאצלך באופן ברור – שבהם משרד הבריאות ומשרדים אחרים דורשים מסמכים שאפילו אין להם הסמכות לבקש.

<איל שוורצברג: אז יש בשביל זה - - -

<מאיר בוחניק: אז מה הבעיה לנמק?

<מאיר בוחניק: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: איזה סוג של מסמך אסור למשרד לבקש?

<מאיר בוחניק: אני חוזר לדוגמה של הרופא המתמחה שברוך ה' כבר פתרנו אותה.

<מאיר בוחניק: רפאל דרמן נדרש על-ידי ד"ר שנון לפחות פעמיים להביא רישיון עיסוק.

<מאיר בוחניק: בחוק אין דרישה לרישיון עיסוק, ורפאלי בכלל לא ידע את זה.

<מאיר בוחניק: כל מה שאני אומר זה שאם פקיד או מנהל מבקש מסמך נוסף רק שיסביר למה הוא צריך אותו.

<מאיר בוחניק: זה הכול.

<מאיר בוחניק: זאת לא דרישה גדולה כל כך.

<מאיר בוחניק: נכון שאתם אומרים שבכל מקרה יש דרישה מנהלית כזאת כי המשפט המנהלי דורש את זה, אבל העולה החדש לא מומחה למשפטים.

<איל שוורצברג: אי אפשר ככה.

<אסתר בלום: אני רוצה להסביר משהו לגבי רופא שיניים.

<אסתר בלום: אנחנו נתקלים בהרבה מאוד תיקים שהמשרד בעצם אומר להם, תביאו אישור מהמעסיק.

<אסתר בלום: ואז יש פינג-פונג שהם הולכים להביא את האישור, מביאים את האישור, והמשרד עונה להם: תביאו לנו אישור מהמעסיק.

<אסתר בלום: זאת אומרת הוא לא טוען מה חסר בו עד כדי כך שאנחנו סרקנו את המסמכים של התיקים שכן עברו, ואנחנו מראים בלי שם העולה אלו אישורים עברו את הוועדות של המשרד, כי המשרד לא מסביר למה האישור לא תקף ולא בסדר.

<אסתר בלום: מה חסר במסמך הזה – תאריך הכניסה, תאריך היציאה של העבודה, היקף המשרה?

<נירה למאעי רכלבסקי: הדרישה מנומקת, ואם אתה חושד שיש מישהו בפלילים, תכתוב במשפט אחד כי יש שאלה לגבי אמינות המסמכים.

<נירה למאעי רכלבסקי: מה אתה אומר?

<נירה למאעי רכלבסקי: דרישה מנומקת – פשוט תסביר למה אתה צריך.

<מאיר בוחניק: עלינו זה מקובל.

<אסתר בלום: או מה צריך.

<איל שוורצברג: בצורה מנומקת.

<אמיר ניצן: אני אמיר ניצן מהסתדרות הרוקחים.

<אמיר ניצן: לגבי סעיף (3), למה המנהל צריך לאשר מראש בית מרקחת שפועל כדין בישראל ולהגיד שבבית המרקחת הזה הוא מאשר מראש ובבית מרקחת אחר הוא לא מאשר?

<אמיר ניצן: אם הוא עבד בבית מרקחת הוא מוכר בחו"ל.

<אמיר ניצן: הכרתם בבית מרקחת שיש לו רישוי בחו"ל, אז למה צריך לקבל אישור מראש לבית מרקחת שיש לו רישוי בישראל?

<איל שוורצברג: אני מבין לאן אתה חותר.

<איל שוורצברג: אני יכול להגיד לך למה אנחנו חוששים.

אלי אלאלוף: יש בתי מרקחת ללא רישיון?

<איל שוורצברג: לא.

<איל שוורצברג: יש בתי מרקחת עם רישיון, אבל יש בתי מרקחת שיש להם קרדיט בעייתי, ואמיר יודע על מה אני מדבר.

<אמיר ניצן: - - -

<איל שוורצברג: סליחה, אתה דיברת עד עכשיו.

<איל שוורצברג: תן לי גם לדבר, בבקשה, תודה.

<איל שוורצברג: יש בתי מרקחת שיש להם קרדיט בעייתי של התנהלות כזאת או אחרת שעלולה לפגום בתהליך ההכשרה הרגיש הזה.

<איל שוורצברג: מדובר על עולה חדש או על תושב חוזר שמבקש עבודה.

<איל שוורצברג: אנחנו רוצים לאפשר לו את העבודה מצד אחד, אבל אנחנו רוצים שהוא ילמד בצורה הטובה ביותר.

<איל שוורצברג: ככל שיהיה לי בית מרקחת כזה או אחר אצלך או אצל כל רשת אחרת שיש לנו בעיית התנהלות איתה – ויש לנו כאלה – אני לא רוצה מראש- -

<נירה למאעי: שהרוקח המחוזי בודק אותם?

<איל שוורצברג: כן, כן.

<איל שוורצברג: הרוקח המחוזי בודק אותם.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל לא משעים להם את הרישיון.

<איל שוורצברג: אבל לפעמים יש תהליכים של קובלנה שמתנהלים עכשיו; יש תהליכים שהתחילו עכשיו ועוד לא הספיקו להעלות את זה.

<איל שוורצברג: אנחנו יודעים את זה בזמן אמת.

<איל שוורצברג: שוב אנחנו מגיעים לשיקול הדעת של הרגולטור.

<איל שוורצברג: אין הכוונה להפוך את זה לכלל.

אלי אלאלוף: מי הולך לחפש את מקום העבודה?

אלי אלאלוף: הרוקח?

<איל שוורצברג: העולה החדש או רשת גדולה.

אלי אלאלוף: הוא הולך היום ליעקב כהן או למוחמד ואומר שהוא רוצה להתמחות אצלו.

<איל שוורצברג: אז ההוא אומר, אין בעיה, אני רוצה להעסיק אותך, ולכן אנחנו פונים עכשיו לרוקח הזה.

<איל שוורצברג: אבל אולי הוא לא אומר לו את כל הדברים.

אלי אלאלוף: ואז אתה צריך לאשר את בית המרקחת.

<איל שוורצברג: אבל אני לא מאשר את בית המרקחת, אני בסך הכול אומר שהסביבה של האיש הזה - - איך אנחנו יודעים שהוא אומר לו את כל הדברים?

<אמיר ניצן: אתה רוצה מראש לאשר את זה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל מה קרה אם במהלך השנתיים תהיה קובלנה?

<נירה למאעי רכלבסקי: לא סגרו את בית המרקחת - - - באזור תל-אביב.

<איל שוורצברג: באזור תל-אביב כבר אין הבעיה הזאת.

<איל שוורצברג: אבל רק לאחרונה פנתה אלי ממינהל רפואה מישהי שהפסיקו לה את הסטאז' באמצע כי סגרו את בית המרקחת בגלל התנהלות בעייתית של אותו בית המרקחת.

אלי אלאלוף: היא יכולה להמשיך במקום אחר.

<איל שוורצברג: אפשרנו לה את זה.

<איל שוורצברג: עשינו לה בדיקות מהירות.

<איל שוורצברג: לא אמרו לנו מה הסיבה, וכשבחנו את הסיבה ראינו שהבעיה הייתה נעוצה בבית המרקחת.

<איל שוורצברג: אז אמרנו, אוקיי, שתעבור מהר ותמשיך את הרצף שלה כדי שלא תיפגע חצי שנת הסטאז' שלה, ונאפשר לה לעשות את זה במקום אחר.

<איל שוורצברג: אני לא יכול לדעת את הדברים האלה.

<איל שוורצברג: זה לא מנגנון רישוי נוסף.

<איל שוורצברג: אנחנו מדברים פה על משהו שהוא לא בסקופ הרגיל של כל בית מרקחת.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז מה זה אישור מראש אם זה לא רישיון?

<איל שוורצברג: זה לא רישיון.

<איל שוורצברג: שהרוקח הראשי יגיד לצורך העניין שבית המרקחת יעשה את זה.

<איל שוורצברג: הוא יבדוק אותו ויראה.

<איל שוורצברג: זה לא בירוקרטיה.

<אמיר ניצן: אתה יודע כמה זה קשה למצוא בית מרקחת?

<איל שוורצברג: לא קשה למצוא בית מרקחת.

<אמיר ניצן: - - -

<איל שוורצברג: לא נעים לי להגיד לך, אם האנשים אצלך היו מאוגדים כמו ברשתות אחרות אז לא הייתה בעיה כי הם באים כ-standing offer.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני מבינה את הרציונל.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני רק שואלת איך אתה הולך לבצע את זה.

<אמיר ניצן: - - -

<נירה למאעי רכלבסקי: ברציונל יש משהו, אבל השאלה היא אם אתה באמת צריך להביא מכתב מרוקח מחוזי - -

<איל שוורצברג: אתה מגיש לרוקח המחוזי, והרוקח המחוזי עושה עוד בדיקה כדי לראות שאין בעיות בהתנהלות של אותו בית מרקחת.

<איל שוורצברג: להגיד לך מה ספציפית באותה נקודת זמן?

<איל שוורצברג: יכול להיות שיום לפני כן התחילה הבעיה.

אלי אלאלוף: כן, גברתי, בבקשה.

<שרון אלמקייס: שלום.

<שרון אלמקייס: אני מקופת חולים מאוחדת.

<שרון אלמקייס: יש לי שתי שאלות:

<שרון אלמקייס: קודם כול לגבי מה שאמרת על הסטאז' – סטאז' עובר אישור מראש, אז כאן לא היית מונע אותו גם עם רוקח עולה חדש.

<שרון אלמקייס: הוא מביא אותו אישור של אותה סטאז'רית- - -

<איל שוורצברג: זאת הכוונה.

<שרון אלמקייס: אבל לא הצלחת למנוע לאותה סטאז'רית את הפסקת הסטאז'.

<איל שוורצברג: אבל לא ידעתי שמשהו יקרה במהלך הדבר הזה.

<איל שוורצברג: זה מה שאני אומר.

<איל שוורצברג: אבל יכול להיות שהיא הייתה פונה למישהו שנמצא עכשיו בתהליך, והוא היה אומר לה, בסדר, וכשזה היה מגיע אלינו חזרה היינו אומרים לו, תקשיב, אל תלך למקום הזה.

<איל שוורצברג: זה בא גם להגן על האנשים שפונים.

<שרון אלמקייס: אבל - - - שאתם נותנים אישור בפירוש ללכת לבית מרקחת.

<שרון אלמקייס: בעצם הסעיף הזה לא הוא לא פותר את הבעיה שאתה מראה.

<איל שוורצברג: אני אומר שיש מגוון גדול מאוד של בעיות שמתנהל לאורך השנים.

<איל שוורצברג: לפעמים יש בעיות שנוצרות תוך כדי, ויש בעיות שכבר נוצרו לפני כן, ואותם אנשים שמבקשים להעסיק אותם מכניסים אותם לאיזושהי בעיה של התנהלות, במיוחד אם מדובר פה על רוקח שהוא גם רוקח אחראי וגם מורשה.

<איל שוורצברג: תאמינו לנו, אנחנו לא אומרים את זה סתם.

אלי אלאלוף: זה לטובת הרוקח החדש.

<מאיר בוחניק: אפשר להציע הצעה פרקטית שאולי גם עונה על לשון התקנות?

<מאיר בוחניק: אולי תפרסמו רשימה.

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: מספיק.

<מאיר בוחניק: אז זה גם אישור מראש.

<איל שוורצברג: אבל אם מישהו נפתח חדש עכשיו, והוא בא אליו דווקא אז אני רוצה דווקא לעכב אותו שם?

<קריאה: אתה לא תעכב.

<נירה למאעי רכלבסקי: עכשיו זה ללכת לרופא המחוזי.

<איל שוורצברג: זה לא רופא מחוזי, זה רוקח מחוזי.

<איל שוורצברג: זה הליך קצר.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל איך תבחין אם הרוקח המחוזי החל בדיקה והמקום הזה מעוכב ולא בודקים אותו?

<איל שוורצברג: אז אני אפנה לבן אדם, ואני אגיד לו שיש בעיה התנהלות בבית המרקחת הזה, ואנחנו לא יכולים לאשר אותו בסגנון הזה כי הייתה לי בעיה בספירה של סמים מסוכנים או יש עכשיו איזושהי מכירה של תמרוקים לא מורשים – יש לי מיליון דברים שאני יכול לחשוב עליהם מה יכול להשתבש.

<איל שוורצברג: אם אנחנו לא נדע מראש מה הכוונה של אותו אדם באמת לאמן אותו בתנאים נאותים אנחנו נהיה בבעיה.

<קריאות: - - -

<אסתר בלום: יש לי שאלה קטנה.

<אסתר בלום: הבהרה.

אלי אלאלוף: לא, אני רוצה לסכם.

אלי אלאלוף: אני רואה בזה שמירה על האינטרס של הרוקח החדש.

אלי אלאלוף: עדיף שיתחיל במקום שבשלב ראשון לפחות הוא מסודר.

אלי אלאלוף: אז תעזבו.

אלי אלאלוף: אם המשרד היה בורח מאחריות הייתי אומר שזה לא בסדר.

<אסתר בלום: אבל מה הפרוצדורה?

אלי אלאלוף: הפרוצדורה כתובה פה.

<שרון אלמקייס: בנוגע למעמד של אותו עובד – הוא נחשב סטאז'ר?

<שרון אלמקייס: הוא נחשב עוזר רוקח?

<שרון אלמקייס: מותר לו לנפק סמים?

<איל שוורצברג: הוא ייחשב במהלך הזה, לפי דעתי, מתמחה לכל עניין ודבר.

<איל שוורצברג: זאת אומרת הוא כמו סטאז'ר רגיל, כמו רוקח, רק התקופה ארוכה יותר.

אלי אלאלוף: זה כתוב בצורה הזאת?

<איל שוורצברג: זה לא כתוב.

אלי אלאלוף: לדעתי, זאת שאלה מרכזית.

אלי אלאלוף: כדאי לציין את זה.

<איל שוורצברג: הוא מתאמן.

אלי אלאלוף: יש הגדרה כזאת בחוק?

<איל שוורצברג: לא.

<איל שוורצברג: זה עניין של סטאז'ר.

<איל שוורצברג: הוא ייחשב בסמכויות שלו כמו - -

<נירה למאעי רכלבסקי: יש התייחסות לסטאז'ר.

<נירה למאעי רכלבסקי: אין יותר עוזר רוקח.

<איל שוורצברג: יש עדיין - -

<נירה למאעי רכלבסקי: יש עדיין אבל כבר לא - -

<איל שוורצברג: הוא סטודנט לרוקחות שנחשב עוזר רוקח, זאת אומרת הוא עובד בפיקוח של רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אם אתם יוצרים כאן משהו חדש אנחנו צריכים לכתוב את זה.

<נירה למאעי רכלבסקי: חשבתי שהפקודה מתייחסת לזה.

<איל שוורצברג: לא.

<איל שוורצברג: זאת הערה טובה, וטוב שעלתה כאן כרגע.

<איל שוורצברג: צריך להגיד שהוא ייחשב סטודנט שהוא בעצם עוזר רוקח.

אלי אלאלוף: סטודנט זה נראה לי פגיעה.

<שרון אלמקייס: "עוזר רוקח" זה גם פגיעה כי עוזר רוקח לא מנפק סמים, למשל.

<איל שוורצברג: נכון.

<איל שוורצברג: אבל אנחנו לא רוצים שהוא ינפק בתקופה הזאת.

<איל שוורצברג: אנחנו רוצים שהוא ילמד.

<שרון אלמקייס: הסטאז'ר מנפק סמים בפיקוח רוקח שעושה עליו את הפיקוח.

אלי אלאלוף: סטאז'ר זה יותר טוב.

<שרון אלמקייס: סטאז'ר מרוויח חצי מרוקח.

<איל שוורצברג: אני לא נכנס פה לנושא של כסף.

<שרון אלמקייס: סטאז'ר מרוויח 3/4 מרוקח.

<אסתר בלום: אבל יש לו סמכות קטנה יותר.

<איל שוורצברג: שיהיה סטאז'ר.

אלי אלאלוף: איזה שכר סטאז'ר מקבל?

<איל שוורצברג: אני לא קובע את השכר.

אלי אלאלוף: לא, אבל זה שכר מינימום?

<איל שוורצברג: לא חייב להיות.

אלי אלאלוף: האיש הזה יחיה שנתיים על מחצית השכר?

<איל שוורצברג: אני לא נכנס לנושא השכר.

<איל שוורצברג: מבחינתי שיקבל שכר הולם.

<איל שוורצברג: לקופת חולים "מאוחדת" יש היום בעיה להחזיק אנשים, אז אם קופת חולים "מאוחדת", למשל, תרצה לשמור אותו גם אחרי שנתיים ולא יתייחסו אליו לא יפה בתקופה הזאת הוא יברח לעבוד בסופרפארם 5 דקות אחרי זה.

<שרון אלמקייס: אני חייבת להגיד שהמעבר הוא הפוך – מסופרפארם אלינו.

<קריאה: - - -

<איל שוורצברג: לא רמזתי לרגע שאתם מתייחסים לא יפה.

<איל שוורצברג: נתתי דוגמה.

<שרון אלמקייס: אבל אני חייבת להגיד שיש גם בתי מרקחת שמוכנים לקחת סטאז'רים היום שישלמו להם כדי לעבור את הסטאז'.

<שרון אלמקייס: אז אפילו אם הם לא ירוויחו שכר הם יצטרכו לשלם כדי לעבור את השנה.

<שרון אלמקייס: זה גם יכול להיות.

<קריאה: זה אסור, לא?

<שרון אלמקייס: זה לא אסור.

<שרון אלמקייס: אתה עובר סטאז' ומשלם על זה.

<איל שוורצברג: מה פתאום, הם יקבלו שכר.

<איל שוורצברג: זה לפי חוק.

<אמיר ניצן: יש פה בעיות מאוד מורכבות.

<אמיר ניצן: צריך לעשות את התהליך כמה שיותר לטובת האנשים האלה.

<אמיר ניצן: כבר הכרת בהם שהם רוקחים.

<אמיר ניצן: אתה רק רוצה שהם יצברו מיומנות, אתה לא צריך להכיר בהם מחדש.

<איל שוורצברג: לא הכרתי בהם שהם רוקחים בישראל.

<אמיר ניצן: - - -

<איל שוורצברג: הלכתי לקראתם, הקלתי עליהם, עשיתי עבורם כל מה שאני יכול כדי שהם ישתלבו במעגל העבודה הישראלי.

<איל שוורצברג: אבל גם לי כרגולטור יש הקווים האדומים שלי.

<איל שוורצברג: לדעתי, ניסחנו את זה בצורה מאוד ברורה ומאוד פרו.

אלי אלאלוף: אבל אתה מבין שזה מישהו שעולה אחרי ניסיון בחו"ל ורגיל לפרנסה סבירה, ופתאום הוא צריך לרדת למשך תקופה של עד שלוש שנים.

<איל שוורצברג: אלי, אני לא יודע לפתור את הקטע הכלכלי.

<איל שוורצברג: אתה רוצה להכניס סעיף בחוק שהוא יועסק כרוקח שסמכויותיו – אני לא יודע איך להגיד את זה בכלל.

<שי סומך: סעיף 5 מסדיר את כל הנושא של עוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אתם רוצים שהוא יהיה סטאז'ר שיהיו לו סמכויות של עוזר רוקח?

<שי סומך: סעיף 5 מתייחס במיוחד לעוזר רוקח.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול עוד שאלה – למשרד הקליטה יש סבסוד בשכר של מספר עולים.

<רויטל בן ברוך: יש קידום העסקה, אבל יש פה הליך רישוי שרוקחים מקבלים אז אני לא יודעת אם זה לא - - - צריך לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: למה שלא תבדקו את האפשרות שבתקופה הזאת הוא יקבל השלמה של משרד הקליטה?

<רויטל בן ברוך: קודם כול התקופה היא של שנתיים.

<רויטל בן ברוך: אני אבדוק.

אלי אלאלוף: אז יהיה שנתיים.

אלי אלאלוף: אם רוצים לעזור לו להיקלט זה גם ברמת הכנסה סבירה.

אלי אלאלוף: אחרת זאת הרגשה שנותנים לו מסלול הקלה בגלל שאין לו בחינות ומצד שני מסדרים אותו ואומרים לו, לך תהיה קבצן בסוף השעות.

<רויטל בן ברוך: אני אבדוק את זה.

<רויטל בן ברוך: אני רק רוצה לוודא שוב.

<רויטל בן ברוך: פה כתוב "במשך שנה", ואתם מדברים על שנתיים.

<נירה למאעי רכלבסקי: תלוי בניסיון.

<איל שוורצברג: יש אחד שעושה שנה, ואחד שעושה שנתיים.

<רויטל בן ברוך: אני אבדוק את זה.

<איל שוורצברג: אנחנו לא נכנסים לקטע של השכר.

<איל שוורצברג: אם הוא עוזר רוקח – יש עוזרי רוקחים - -

אלי אלאלוף: מותר לנו להיות ראש גדול.

<איל שוורצברג: בסדר.

<איל שוורצברג: אני רק לא יודע איך לעשות את זה.

אלי אלאלוף: חבר כנסת לא מבין כלום, רק לחבר.

<איל שוורצברג: חלילה.

<נירה למאעי רכלבסקי: רק המילה "סטאז'ר" מטרידה אותי כי אני לא בטוחה שהיא מופיעה בפקודה.

<שי סומך: להפך, בפקודה מופיע שהוא יעסוק ברוקחות בפיקוח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז הוא ייחשב עוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אני לא רוצה להתערב אם הוא יהיה סטאז'ר או סטודנט.

<שי סומך: כתוב "רוקחות".

<שי סומך: סעיף 5 לפקודה מסדיר את זה.

<נירה למאעי רכלבסקי: סעיף 5 לא מגדיר את זה אם אני לא אכתוב את זה כאן.

<נירה למאעי רכלבסקי: סעיף 5 מתייחס- -

<מאיר בוחניק: זה סעיף 5(א), זה לא סעיף 5.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם סתם מדברים כאילו שומעים אתכם.

אלי אלאלוף: זה סתם ברדק.

<נירה למאעי רכלבסקי: ברגע שהבנו שהמעמד לא ברור איך ייחשב מעמד?

<נירה למאעי רכלבסקי: סעיף 5 בחוק מתייחס לעוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אם אנחנו לא נגיד כאן במפורש שהאיש הזה ייחשב עוזר רוקח הוא לא ייחשב עוזר רוקח.

<שי סומך: כדי להכיר באדם כעוזר רוקח צריך להשתמש בסעיף 5.

<שי סומך: בסעיף 5 יש גם סעיף קטן נפרד לגבי מי שלמד בחו"ל.

<שי סומך: אז זה מוסדר כבר שם.

<שי סומך: התקנות האלה לא אמורות להסדיר את הנושא - -

<נירה למאעי רכלבסקי: הוא צריך לקבל רישיון נפרד לעבוד כעוזר רוקח.

אלי אלאלוף: מה הסעיף הקטן?

<שי סומך: לפי סעיף 5.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל סעיף 5 מדבר על קבלת רישיון לעבוד כעוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה משהו קצת ארכאי, אני מבינה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אנחנו רוצים לשאול את המונח "עוזר רוקח" לכאן.

<נירה למאעי רכלבסקי: לא שהוא יעשה שוב את התהליך הזה.

<איל שוורצברג: לדעתי, יותר קל לנו להתייחס אליו כאל סטאז'ר מהסיבה שלסטאז'ר מוקנות הסמכויות של עוזר רוקח.

<איל שוורצברג: תלמיד של מוסד להשכלה גבוהה שמתאמן במשך חצי שנת ההתמחות שלו, יש לו סמכויות של עוזר רוקח.

<איל שוורצברג: זה רשום בפקודה.

<נירה למאעי רכלבסקי: הפקודה לא מתייחסת לסטאז'ר.

אלי אלאלוף: אבל זה גם לא הרגשה טובה לאיש או לאישה.

אלי אלאלוף: אחרי שהוא רוקח הוא חוזר לפה ונהיה סטאז'ר.

<איל שוורצברג: אין לי מעמד של רוקח בהתנסות.

<איל שוורצברג: אין לי חיה כזאת.

<מאיר בוחניק: עם כל הכבוד, זה בדיוק מה שכתוב בסעיף 5, שהוא עוסק ברוקחות בפיקוח.

<מאיר בוחניק: יש לך המעמד, הוא מופיע בסעיף 5(א).

<איל שוורצברג: עוסק ברוקחות בפיקוח זה תפיסת העולם שלי כל עוד אתה מתאמן.

<איל שוורצברג: זה לא שהוא רוקח; זה אומר שהוא מתאמן לקראת היותו רוקח.

<איל שוורצברג: הכוונה שכתבנו שיהיה ברוקחות זה כדי שלא יהפכו אותו, חלילה, להיות שוטף הרצפות באותו בית מרקחת.

<מאיר בוחניק: אבל מצד שני אם אתה מגביל את מה שהוא מוסמך לעשות או לא מוסמך לעשות אז הוא בעצם לא עוסק ברוקחות.

<איל שוורצברג: אבל אנחנו משיגים תכנית עבודה שהוא עובר בה שלבים כדי שבסופו של דבר הוא יוגדר כזה.

<מאיר בוחניק: אז זה צריך להופיע בתקנות, אם ככה.

<מאיר בוחניק: אותה תכנית העבודה שאתה מדבר עליה לא מופיעה בתקנות.

<אסתר בלום: המבקש זה בית המרקחת?

<אמיר ניצן: איל, תאר לך רוקח שהיה לו בית מרקחת בצרפת במשך 10 שנים, ועכשיו הוא עולה לישראל- -

<איל שוורצברג: שיפתח בית מרקחת, ויהיה בעל בית מרקחת.

<אמיר ניצן: אני יכול לספר לך כמה מהם ניסו לפתוח בתי מרקחת ומה קרה להם.

<איל שוורצברג: אני לא יודע מה קרה להם.

<איל שוורצברג: אני לא מכיר את הסיפור.

<אמיר ניצן: זה לא לדיון הזה, ואני אתן לך דוגמות של שמות בתי-מרקחת.

<איל שוורצברג: מה אני אעשה?

<אמיר ניצן: 10 שנים הוא עבד והיה לו בית מרקחת.

<אמיר ניצן: הוא סופֶּר-רוקח.

<אמיר ניצן: עכשיו מה?

<אמיר ניצן: נעשה אותו עוזר רוקח?

<אמיר ניצן: תן לו להישאר רוקח - -

<איל שוורצברג: אני לא יכול לתת לו להישאר רוקח עד שהוא לא השלים את התכנית שלו.

<איל שוורצברג: זאת המטרה – לתת לו להיות רוקח בסוף.

אלי אלאלוף: אבל רוקח בפיקוח.

אלי אלאלוף: זה אומר שיש לו מה להשלים.

<איל שוורצברג: אבל אין לנו חיה חוקית כזאת "רוקח בפיקוח", כבוד היושב-ראש.

<איל שוורצברג: זה משהו אחר לגמרי.

<איל שוורצברג: יש לזה השלכות אחרות לגמרי.

<איל שוורצברג: מה זה "רוקח בפיקוח"?

<איל שוורצברג: אין לנו חיה כזאת.

<נירה למאעי רכלבסקי: אין לנו כאן מעמד שמוגדר בחוק.

<איל שוורצברג: אני לא יודע מה זה.

<איל שוורצברג: לא דנתי בזה אף פעם.

אלי אלאלוף: אחרי שנים של עבודה אי אפשר להפוך אותו לסטאז'ר, לסטודנט, לעוזר.

<נירה למאעי רכלבסקי: הדבר הכי מתאים שהוא זה סטאז'ר כי זאת ההגדרה המהותית.

אלי אלאלוף: לדעתי, ההגדרה הכי מתאימה זה רוקח בפיקוח.

<איל שוורצברג: אבל על רוקח בפיקוח אין לנו שום דבר חקיקה.

<איל שוורצברג: אני לא חושב שאתה יכול לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אני מוכן לתקן את החוק בהגדרה הספציפית.

<איל שוורצברג: צריך להיכנס לחקיקה ראשית.

אלי אלאלוף: אני מוכן.

<נירה למאעי רכלבסקי: מה עם עוזר רוקח?

<נירה למאעי רכלבסקי: מה הסמכויות שלו?

<נירה למאעי רכלבסקי: למה זה בעייתי?

<איל שוורצברג: עוזר רוקח יכול להיות בדיוק כמו רוקח למעט בעניין סמים מסוכנים שזה נושא קטן מאוד.

<נירה למאעי רכלבסקי: אז למה זה בעייתי?

<נירה למאעי רכלבסקי: עוזר רוקח מוגדר.

<שי סומך: "הוא רשאי לנפק סמי מרפא ורעלים - - - בבית מרקחת בנסיבות הבאות: הוא יכול להיות בנוכחותו של הרוקח האחראי.

<שי סומך: בהיעדרו של הרוקח האחראי בשעות שנקבעו בתקופת היעדרו של הרוקח האחראי של הרוקח האחראי שלא יעלו על ארבעה ימים בכל שישה חודשים".

<שי סומך: יש לו סמכויות של פיקוח.

<שי סומך: הוא צריך פיקוח ברוב הזמן, אבל יש זמנים שהוא לא חייב פיקוח.

אלי אלאלוף: זה עוזר רוקח?

<נירה למאעי רכלבסקי: זה עוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה מוגדר בפקודה.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה נשמע לי סביר.

אלי אלאלוף: זה טוב.

אלי אלאלוף: נשאיר את זה "עוזר רוקח".

<נירה למאעי רכלבסקי: אז "בתקופת העיסוק ייחשב עוזר רוקח לפי סעיף 5".

<שי סומך: ההסמכה היא ב-5, הסמכויות הן ב-7.

<נירה למאעי רכלבסקי: הוא כבר נחשב עוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: הוא לא צריך לעבור את מה שכתוב בסעיף 5.

<רויטל בן ברוך: בהמשך לבקשת כבוד היושב-ראש, מה שאנחנו נבדוק במשרד זה בעצם השתתפות במימון השכר במהלך הסטאז'.

<מרים לסר: עוזר רוקח מקבל חצי שכר.

<רויטל בן ברוך: אני צריכה לבדוק את זה.

<רויטל בן ברוך: על זה נחזור עם תשובה.

<רויטל בן ברוך: לגבי התרגום הנוטריוני, יש לנו, כפי שכולם יודעים, הוראת שעה, והסיוע הוא בהתאם לאמור בהוראת השעה.

אלי אלאלוף: אני בטוח.

אלי אלאלוף: יופי, תודה.

<שרון אלמקייס: אפשר להגיד מילה בנוגע לעוזר רוקח?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<שרון אלמקייס: הוא משתכר פחות מרוקח.

<שרון אלמקייס: זה ברור לכולם, אני מקווה.

אלי אלאלוף: כן, אנחנו הבנו.

<נירה למאעי רכלבסקי: אנחנו אומרים שיהיה לו מעמד של עוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: בגלל הסמים המסוכנים הם מרוויחים פחות?

<שרון אלמקייס: בגלל שהם לא רוקחים.

<איל שוורצברג: אבל זאת החלטה שלך.

<איל שוורצברג: אם את רוצה לשמר אותו אצלך בכוח העבודה תתייחסי אליו מיד כי בעוד שנתיים הוא יהיה רוקח.

<איל שוורצברג: הוא לא יישאר עוזר רוקח כל ימי חייו.

<שרון אלמקייס: אבל אם אני כגוף - - -

<איל שוורצברג: על ההחלטות הפנימיות שלך איך את עושה את מדרגי השכר שלך אני לא אומר לך.

<איל שוורצברג: את גוף פרטי.

<איל שוורצברג: הוא בפיקוח.

<נירה למאעי רכלבסקי: בדיוק.

<נירה למאעי רכלבסקי: גופים יכולים ליצור מדרגים לשכר בהתחשב בעובדה שבן אדם מגיע עם ותק של 10 שנים.

<איל שוורצברג: בוודאי.

אלי אלאלוף: בואו לא ניכנס לנושא השכר.

<נירה למאעי רכלבסקי: הרוקח המורשה אישר, במסגרת המלצה שנתן כאמור, כי הוא נכח בעת עבודתו של המבקש ופיקח עליו; השאלה אם זה מספיק ברור מה זה "נכח".

<נירה למאעי רכלבסקי: אם הוא נוסע לחו"ל לחודש והוא לא נכח?

<איל שוורצברג: גם אם הוא לא נכח מוגדר לו כמה זמן מותר לו להיעדר עכשיו.

<איל שוורצברג: אז הוא ימנה מישהו אחר במקומו, הוא יפנה, הוא יעשה פרוצדורה מסוימת.

<איל שוורצברג: אז הוא לא נכח, אבל אם הוא לא נכח בתקופה מסוימת שמותרת לפי חוק, זה בסדר.

<נירה למאעי רכלבסקי: לאן אתה מפנה?

<נירה למאעי רכלבסקי: לפי מה זה מותר?

<איל שוורצברג: - - - עוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אתה מדבר על ההפניה לעוזר רוקח.

<נירה למאעי רכלבסקי: אוקיי.

אלי אלאלוף: סגן.

<נירה למאעי רכלבסקי: עוזר רוקח.

<אסתר בלום: אני רוצה לשאול שאלה לגבי הסעיף הקודם – "כי המבקש עבד בהיקף של משרה מלאה באותו בית מרקחת".

<אסתר בלום: השאלה היא אם אפשר לעשות את זה בחלקי משרה כמו שנהוג לעשות גם אצל הפסיכולוגים או בתחומים אחרים?

<אסתר בלום: אנחנו מדברים על עולים חדשים, עד שאנשים מתאקלמים.

<אסתר בלום: הם לומדים באולפן בחצי משרה; נשים צריכות להסתדר עם ילדים שלא נמצאים במסגרת בית-ספרית אחר הצהריים.

<אסתר בלום: הם מתמודדים עם הרבה מאוד בעיות.

<אסתר בלום: האם פה זה מובן שהמשרה המלאה יכולה להיות פרוסה על שנתיים, לדוגמה?

<איל שוורצברג: אני חושב שאנחנו מתחילים להיכנס לדקויות כאלה - -

<אסתר בלום: אלה חיי אדם.

<אסתר בלום: אנחנו נכנסים לדברים האלה כי אנחנו מטפלים באנשים.

<איל שוורצברג: אמרת מצוין – אלה חיי אדם.

<איל שוורצברג: אלה חיי אדם גם פה.

<איל שוורצברג: אי אפשר לעשות את כל הפיצולים האלה.

<איל שוורצברג: בן אדם שרוצה לעבוד במקצוע שלו צריך לעשות את זה צריך לעשות את זה בדרך המלך.

<איל שוורצברג: החקיקה לא נועדה לייצר את המיוחדים האלה.

<איל שוורצברג: יהיה כאן קושי מאוד גדול.

<איל שוורצברג: אם הבן אדם מתחיל את האולפן שלו הוא יסיים את האולפן וירכוש את המיומנויות כדי שהוא יוכל לעבוד בעבודה שלו בצורה טובה יותר.

<איל שוורצברג: לעשות את הקפיצות האלה מכאן ולכאן, אני לא יודע.

<איל שוורצברג: זה מקצוע שאתה כל הזמן נמצא באינטראקציה.

<איל שוורצברג: זה לא שאתה מקבל מישהו בקליניקה שלך בתור פסיכולוג, חלילה, בלי לפגוע בהם, אלא אתה נמצא בדלפק, אתה כל הזמן זורם.

<יונתן רובינשטיין: אני מעמותת "ויין".

<יונתן רובינשטיין: אתה בדיוק מחזק את הטענה.

<יונתן רובינשטיין: אם כל יום הוא נמצא בדלפק מה זה משנה שהוא יהיה חצי משרה, 75% משרה או משרה מלאה?

<יונתן רובינשטיין: הוא יבוא כל יום, רק במקום להיות כל יום במשרה מלאה במשך שנה הוא יהיה כל יום 75% במשך שנתיים.

<שי סומך: החוק קובע שנה.

<איל שוורצברג: נכון, החוק קובע שנה.

<אסתר בלום: השנה יכולה להיות פרוסה לשנתיים?

<אסתר בלום: אני שואלת.

<קריאה: זה לא משנה כי כרגע לא נשנה את החוק.

<קריאה: אנחנו בתקנות.

<נירה למאעי רכלבסקי: אבל זאת שאלה.

<נירה למאעי רכלבסקי: אם מישהו חייב שנה, והוא מראה לך שנתיים?

<איל שוורצברג: אני עברתי את המסלול שהעולים או מי שחוזר לארץ עובר.

<איל שוורצברג: למדתי בבריטניה תואר ראשון ותואר שני, השלמתי את הסטאז' שלי בבריטניה, והוא לא הקל בכך שאני אזרח שם, אלא שנה שלמה עשיתי - -

<אסתר בלום: אי אפשר להשוות.

<איל שוורצברג: למה אי אפשר להשוות את העבודה?

<איל שוורצברג: כשחזרתי לארץ הייתה לקונה שכדי לקבל את הרישיון המלא שלך היית צריך לעבוד עבודה מלאה.

<איל שוורצברג: גם לי היו פה כל מיני עיסוקים כאלה ואחרים, ורבים וטובים עשו בדיוק אותו דבר.

<איל שוורצברג: משרה מלאה היא משרה מלאה.

<איל שוורצברג: בן אדם נכנס, מתאמן, רוצה לגמור עם זה.

<איל שוורצברג: אחרת מה שאתם אומרים זה שהוא יעשה עכשיו 50%, ימשיך הלאה.

<איל שוורצברג: מתי?

<איל שוורצברג: בשנה אחרי זה?

<נירה למאעי רכלבסקי: מה לגבי אימהות עובדות?

<איל שוורצברג: כל החוקים שחלים על אימהות עובדות בארץ חלים עליהם גם פה.

<איל שוורצברג: אם אישה צריכה שעת הנקה היא תצא לשעת הנקה; אם אישה צריכה חופשת לידה היא תצא לחופשת לידה ותחזור אחר כך להשלים את העבודה שלה.

<אסתר בלום: אם היא צריכה לשלם צהרון הצהרון יהיה יותר זול כרגע?

<איל שוורצברג: חברים, אנחנו כל פעם חוזרים לאותה נקודה.

<נירה למאעי רכלבסקי: היא מדברת על שעות עבודה.

<איל שוורצברג: חוק שעות עבודה חל על כולם.

<אסתר בלום: לעולים החדשים אין עורף משפחתי.

<אסתר בלום: אין מי ששומר על הילדים שלהם בשעות אחר הצהריים.

אלי אלאלוף: אם אנחנו מתרגמים את זה לשעות עבודה זה 186 שעות.

אלי אלאלוף: בפרק זמן של 18 חודשים זה לא טוב?

<איל שוורצברג: איך יעשו את זה, כבוד היושב-ראש?

אלי אלאלוף: במקום שנה זה יהיה פרוס על שנה וחצי.

<איל שוורצברג: ומה המינימום שיעבדו?

אלי אלאלוף: מה שאמרנו, השעות.

אלי אלאלוף: אם שנה זה 186 כפול 12, תוריד את החופשה, אז לפי זה אתה אומר שבשנה וחצי יעשו אותן שעות.

<איל שוורצברג: על שנה וחצי?

אלי אלאלוף: על שנה וחצי.

<איל שוורצברג: זאת אומרת אתה אומר שיעבדו מינימום 66% משרה.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: זה נותן להם את הגמישות הנדרשת, בעיקר לנשים רוקחות.

<שי סומך: גם בעריכת דין צריך שנה, ולפעמים יש נשים שיש להן ילדים אז אתם חושבים שהמעסיק ממש סופר את הדקות?

אלי אלאלוף: אז אתה רוצה שאני אגיד לך?

אלי אלאלוף: זה ישראבלוף.

<שי סומך: הוא מתחשב, ואם צריך לצאת לפעמים פעם בשבוע יוצאים בשלוש.

אלי אלאלוף: אנשים באים עם מוסר עבודה קצת שונה ממה שיש לנו בארץ.

אלי אלאלוף: תן להם מראש את האפשרות הזאת או למשרה מלאה בשנה או 66% משרה ומעלה,18 חודשים.

אלי אלאלוף: מה רע?

<איל שוורצברג: ואיך במקביל איך אנחנו פותחים את זה בשנתיים?

<נירה למאעי רכלבסקי: בהתאמה.

אלי אלאלוף: אותו דבר.

<איל שוורצברג: עד שלוש שנים?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: יכול להיות שאלה של שנתיים יהיה להם שנה ראשונה לפי החישוב- -

<איל שוורצברג: בבקשה, בסדר.

<אסתר בלום: תודה רבה לכם.

אלי אלאלוף: תן להם את זה.

אלי אלאלוף: זה נותן להם את הגמישות.

אלי אלאלוף: להפך, זה בדיוק מתאים למה שאמרת לפני כן, שאתה רוצה לעודד נשים לעבודה, לאפשר להן הנקה.

<איל שוורצברג: בבקשה, אני מסכים.

אלי אלאלוף: זה כפוף לכל דיני העבודה למיניהם.

אלי אלאלוף: הם חייבים לתת להם שעת הנקה וכולי.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה ברור.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: שיהיה רשום.

<נירה למאעי רכלבסקי: זה בעצם שני שליש משרה על פני 18 חודשים.

<אמיר ניצן: אני חוזר לסעיף1(א).

<אמיר ניצן: אנחנו מייצרים פה בירוקרטיה שלטעמי, אין לה מקום.

אלי אלאלוף: בהתחלה הסכמתי אתך.

אלי אלאלוף: עכשיו אני אגיד לך – יש לנו בתי מרקחת שפזורים ברחבי הארץ.

אלי אלאלוף: העולה החדש שהוא תושב חוזר לא מודע למקומות לא מוצלחים.

אלי אלאלוף: אז הוא ילך למקום, יתחיל, ופתאום הוא ירגיש שהוא מנוצל ולא תורם ולא לומד.

אלי אלאלוף: זה שמשרד הבריאות לוקח אחריות להגיד שהמקום מתאים לעבודה שלך, לסטאז' שלך, ויש שם רוקח מנטור טוב – אני לא רואה בזה שום בירוקרטיה כבדה.

אלי אלאלוף: להפך זה כדי למנוע מהתמימים להיות מנוצלים.

<נירה למאעי רכלבסקי: צריך להבהיר מה זה ההליך של האישור מראש כדי שאנשים יבינו מחר מה הם אמורים לעשות.

<איל שוורצברג: אנחנו נפרט את זה בנהלי עבודה.

<איל שוורצברג: לא כל דבר אני אאשר בתקנות.

<איל שוורצברג: אפשר לכתוב לפרוטוקול שייכתב נוהל על הדבר הזה, יועבר לבעלי העניין, ואנשים יוכלו להגיב על זה כמו שאנחנו עושים בדברים אחרים.

<איל שוורצברג: אין לי בעיה עם זה.

אלי אלאלוף: אני בעד.

<נירה למאעי רכלבסקי: סיימנו.

<גמליאל גוטשל: רציתי לשאול שאלה.

<גמליאל גוטשל: זה קשור, אבל לא בדיוק בתקנות.

<גמליאל גוטשל: לגבי מבחן דיני רוקחות – האם יש כבר נוסחה איך זה יפעל?

<גמליאל גוטשל: מה יהיה סוג המבחן?

<גמליאל גוטשל: כמה זמן?

<גמליאל גוטשל: יש כמה פרטים איך לעשות את המבחן בדיני רוקחות?

<גמליאל גוטשל: לא מתייחסים לזה בתקנות, כמובן.

<איל שוורצברג: גם היום לא כתוב מה יש במבחן, ויש מכתב שאומר מה צריך ללמוד.

<איל שוורצברג: אז דיני רוקחות זה מאוד פשוט.

<איל שוורצברג: יש חקיקה, יש תקנות, ויש נהלים מסוימים שמפרשים את התקנות האלה, ויגידו את החומרים.

אלי אלאלוף: היום במבחן הכללי אין דיני רוקחות?

<איל שוורצברג: יש, רק כתוב "דיני רוקחות", לא כתוב מה.

אלי אלאלוף: אבל זה בדיוק המבחן שהם אמורים להשלים.

<איל שוורצברג: הם אמורים לעשות רק דיני רוקחות לא באותו היקף, קצת יותר רחב.

<גמליאל גוטשל: זה כל הקטע.

אלי אלאלוף: אני מתחיל לדאוג.

<איל שוורצברג: יש היום 100 שאלות, ומתוכן 20 שאלות של דיני רוקחות.

<איל שוורצברג: פה אנחנו בוחנים רק דיני רוקחות.

<איל שוורצברג: יכול להיות שהוא צריך לעשות 40 שאלות.

<איל שוורצברג: זה לא משהו לפרוטוקול, אלא כדי באמת לבדוק את הידע של הבן אדם בדיני רוקחות, לא בשביל להכשיל אותו.

<איל שוורצברג: אבל יגידו לו מה הוא צריך ללמוד.

<איל שוורצברג: יגידו לו את הפרקים שהוא צריך ללמוד.

<נירה למאעי רכלבסקי: חשוב גם שאנשים יידעו באיזה מסגרת משפטית הם עובדים.

<גמליאל גוטשל: אין לי ספק.

<גמליאל גוטשל: אני רק אומר שהיו 120 שאלות, ודיני רוקחות היה 10%.

<גמליאל גוטשל: היו 12 שאלות בדיני רוקחות בסך הכול בכל המבחנים שהיו.

<גמליאל גוטשל: אני רק מעלה את העניין הזה כי אני לא רוצה שהמבחן הזה יהיה חסם חדש לעולים חדשים.

<איל שוורצברג: זה לא עניין של חסם חדש.

<נירה למאעי רכלבסקי: - - - להמציא 120 שאלות.

<איל שוורצברג: לא ימציאו 120 שאלות, אבל לא ייתנו גם 12 שאלות.

<איל שוורצברג: ייתנו קצת יותר, וייתנו משהו הולם.

<איל שוורצברג: כשאני בוחן את הסטודנטים שלי מבחן הולם זה כ- 50 שאלות לשעתיים.

<איל שוורצברג: אבל אני לא רוצה להתחייב לך פה בדיוק ולהגיד כמה שאלות.

<נירה למאעי רכלבסקי: לשכת עורכי הדין כל שנה ב-10 השנים האחרונות הופכת את הבחינה ליותר מפלצתית.

אלי אלאלוף: ואז יצטרכו עוד יושב-ראש ועדה.

<קריאות: - - -

<איל שוורצברג: אולי יחליטו שהבחינה בכלל תהיה בכתב ולא אמריקנית, ואז זה 12 שאלות זה בסדר.

<איל שוורצברג: אל תגביל את עצמך.

<איל שוורצברג: אתם נכנסים פה לכל מיני פינות מוזרות.

<קריאות: זה החיים.

<איל שוורצברג: בסדר, אבל החיים שלכם - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מצביע.

<נירה למאעי רכלבסקי: תצביע לפי ההערות שאני אמרתי, שכמובן, יוכנסו לנוסח.

אלי אלאלוף: בהתחשב בכל ההערות שנרשמו באחריות מלאה בידי היועצת המשפטית ובהסכמת כל הצדדים - -

<נירה למאעי רכלבסקי: וינוסחו.

אלי אלאלוף: - - אנחנו עוברים להצבעה.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: מי נמנע?

אלי אלאלוף: בעד התקנות – פה-אחד

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: נפלא.

אלי אלאלוף: התקנות אושרו.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.