ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 412, 2017-06-05 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 5 ביוני 2017, י"א בסיון תשע"ז.

יעקב מרגי: זו ישיבה שלישית במספר היום.

יעקב מרגי: הדיון הוא ביוזמתם של חברי הכנסת מאיר כהן, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין ושל חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יעקב מרגי: כולם תחת הכותרת: רוב המורים בחינוך העל-יסודי חוו אלימות מילולית מצד תלמידים בשנת 2017.

יעקב מרגי: כמנהגנו, אני אחסוך את דברי הפתיחה שלי כי יש הרבה מציעים וניתן תחילה למציעים.

יעקב מרגי: ראשון המציעים הוא חבר הכנסת והשר לשעבר, מאיר כהן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלום אדוני, תודה רבה.

מאיר כהן: אני מודה לך מקרב לב על המהירות שבה אתה מאשר את הדיונים האלה, מגיע אליהם ומציף אותם.

מאיר כהן: צר לי שהאולם הזה, אולם נגב, לא מלא באנשים שיש להם נגיעה לעניין, בין אם הם הורים, מועצות תלמידים ובוודאי המורים עצמם.

מאיר כהן: אני רק רוצה להזכיר את נתוני הסקר, אדוני.

מאיר כהן: 55% מהמורים נתקלו באלימות מילולית מצד תלמידים – עלייה של 1% מהשנה שעברה.

מאיר כהן: ביטויי האלימות כוללים סירוב של תלמידים, התחצפות, קללות, תנועות יד מגונות, לעג והשפלה.

מאיר כהן: 5% שזה המון, המון, סבלו מאלימות פיזית.

מאיר כהן: אלימות פיזית.

מאיר כהן: אני יודע לספר על שני מקרים שבהם תלמידים היכו.

יעקב מרגי: 5% מ-180,000, כמה זה?

מאיר כהן: זה המון.

מאיר כהן: זה המון, זה פשוט המון.

מאיר כהן: ואם לא די בכך, אז 41% מהמורים נחשפו לאלימות של הורי התלמידים.

מאיר כהן: לכן אמרתי שמעניין שוועדי ההורים לא נמצאים כאן.

מאיר כהן: ועדי ההורים הם בראש ובראשונה בשביל השיח הזה.

מאיר כהן: 5% מעידים על כך שתלמידים פגעו ברכוש הפרטי שלהם.

מאיר כהן: רבותי, אלה נתונים מדהימים.

מאיר כהן: לכן אני לא חשבתי שאנחנו צריכים לראות סקר כזה ולא לדון בו בוועדת החינוך של הכנסת.

מאיר כהן: ושוב, אני מודה לך.

מאיר כהן: ראו, אני ניהלתי בית-ספר – אדוני מבין גדול בחינוך – ואני לקחתי את הדימוי של מרחב מוגן מתחום הביטחון והבטיחות.

מאיר כהן: אמרתי שבתי-הספר שאותם ניהלתי חייבים להוות מרחב מוגן לתלמידים שלהם.

מאיר כהן: תלמיד שנכנס לבית-הספר וההורים שלו מפקידים אותו בידינו, המורים, צריך להיות מוגן.

מאיר כהן: ההורים יכולים ללכת לעבודתם ולהיות בשקט ולדעת שהילד נמצא במרחב מוגן.

יעקב מרגי: מה לעשות שבן-גוריון אמר "תדע כל אם עברייה".

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: לצערי הגדול, אנחנו קצת הזנחנו את המורים.

מאיר כהן: וכשאני אומר "אנחנו" זה כולם – הנבחרים, ההורים, אזרחי המדינה הזו.

מאיר כהן: אנחנו מעמיסים על הכתפיים הצרות שלהם כל כך הרבה משימות.

מאיר כהן: כשהילדים מעשנים סמים – המורים לא בסדר.

מאיר כהן: כשהילדים אלימים – המורים לא בסדר.

מאיר כהן: הכול.

מאיר כהן: אבל דבר אחד בולט בעקבות הסקר הזה, והוא שאת הדבר האלמנטרי – מרחב מוגן למורים, מרחב עבודה הוגן שיודע לשמור עליהם – אנחנו לא מצליחים להעניק.

מאיר כהן: אדוני, כשהייתי שר הרווחה קראתי למפכ"ל המשטרה והוא התחייב בפניי והוא עומד בזה, שלא סוגרים תיק כנגד עובד סוציאלי בגלל הטיעון של חוסר עניין לציבור.

מאיר כהן: הצעת החוק שלי היא אומרת שכאשר מורה מתלונן על אלימות, אין דבר כזה שסוגרים את התיק הזה בגלל חוסר עניין לציבור.

מאיר כהן: ישבתי עם רן ארז ואני מחכה שהם ינסחו גם את הצעתם ונגיש אותה.

מאיר כהן: אני מקווה שנקבל גיבוי מהוועדה שלך, אדוני.

מאיר כהן: הדבר השני, עשרות מורים פנו אליי ואמרו לי: מאיר, פוגעים בנו בשטח בית-הספר ומנהל בית-הספר אומר: תיגשו אתם ותגישו תלונה ואם לא תגישו, אין מה לעשות.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אני מוסיף להצעת החוק שמנהל בית-הספר שבתחום המוסד שלו מורה אוים או הוכה או פגעו ברכוש שלו, כמו שמתייחסים לתלמידים – אני הייתי חייב לגשת למשטרה כמנהל בית-ספר ולדווח על ילד שנפגע – מנהל יהיה חייב ללכת למשטרה ולדווח על מורה שנפגע.

מאיר כהן: אני חושב, אדוני, ובזה אני מסיים, שתסכים אתי שהמעט שאנחנו יכולים וחובתנו לטפל במורים זה למנוע את המציאות הזאת.

מאיר כהן: טוב נעשה אם כולנו נצטרף להצעות החוק האלה ואני מקווה, אדוני, שאתה, בגלל מעמדך הרם כיושב-ראש הוועדה החשובה הזאת, תתמוך בנו.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני לא אחזור על הסטטיסטיקה המזעזעת שחברי הציג עכשיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו גם שותפים לנתונים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אנחנו הכנו אותם, אבל אלה נתונים ממש מזעזעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אוסיף שלפעמים רושמים אלימות והכוונה לכך שמישהו דחף מורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מקל ראש בנושא הזה, אבל יש מקרים שבהם מורים התאשפזו למשך ימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר מנהל בית-ספר מהיישוב שלי שאושפז אחרי שהורה של ילד פגע בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר גם מנהל בית-ספר שנרצח בתוך בית-ספרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם אצלנו, כבוד היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר גם מורה מיישוב שכן שלנו שגם היא אושפזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר הרבה מורים שגם המכוניות שלהם הושחתו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם בנוסף לאלימות שהיא בין התלמידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מגיעים למצב שבו תלמיד מרים יד על המורה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חונכתי שאתה צריך להתייחס למורה כמו אבא ועל אבא לא מרימים יד.

יעקב מרגי: לא מרימים יד בכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אסור להרים יד בכלל, זה נכון, אבל על אבא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כבר חוצה את כל הקווים האדומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי הצעות ואני יכול גם להצטרף להצעת החוק שלך ואולי גם נוסיף שתי נקודות שאני מציע כי זה זועק לשמיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההצעה הראשונה היא ההגנה שנותנים לעובדים בבתי-חולים, לרופאים ולאחיות, תהיה גם לצוות בתוך בית-הספר, גם למורים וגם למנהלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כך יתייחסו לפגיעה במורים.

יעקב מרגי: נתנו לעובדים סוציאליים ולצוות רפואי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש שבהצעת החוק נרחיב את זה גם למורים ולמנהלים.

יעקב מרגי: תוך כדי זה שאתה מדבר אני תוהה.

יעקב מרגי: אחת הסנקציות, מעבר לטיפול פלילי, הייתה שאותו מטופל לא יוכל לקבל טיפול באותו מוסד.

יעקב מרגי: מה נאמר?

יעקב מרגי: שהילדים לא יקבל טיפול במוסד חינוכי?

יעקב מרגי: צריך לחשוב.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך, מסכים אתך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נרחיב במאה אחוזים, אבל ניתן הגנה כך שגם הענישה תהיה מוגברת, לא כמו ענישה על אלימות רגילה אלא יהיה לה ייחוד בחוק וגם בענישה.

יעקב מרגי: מסכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, להרחיב גם את הסמכויות של צוות בית-הספר בנושא הסנקציות או העונשים נגד ילד אלים בתוך בית-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד מהם אולי לא ימשיך באותו בית-ספר, למרות כמה שזה קשה.

יעקב מרגי: ברגע שנגיע לזה, אין ספק שצריך לבחון את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריכה להיות סנקציה נגד התלמיד ואז ההורים יידעו איך לחנך אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההורים יידעו שאם הוא מועבר מבית-ספר זה לבית-ספר אחר, זה יהיה כרוך בשאלות איך מסיעים אותו, איך מעבירים אותו, דבר שיהיה קשה גם להורים כדי שיידעו להציב גבולות לבן שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני קורא כאן "ארגון מורים יציגים"?

יעקב מרגי: מה זה "יציגים"?

יעקב מרגי: מי הדובר?

<שלמה מויאל: חבר הנהלה בארגון המורים.

יעקב מרגי: לא הסתדרות המורים.

<שלמה מויאל: לא.

יעקב מרגי: למה קראו לזה "יציגים"?

<שלמה מויאל: משום שאנחנו יציגים מכיתה ז' ועד כיתה י"ב.

יעקב מרגי: יש מחלוקת שעדיין לא הוכרעה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: הזמנתם חברת סקרים?

<שלמה מויאל: כן.

<שלמה מויאל: הזמנו את גאוקרטוגרפיה.

יעקב מרגי: עולה מתוך הסקר ש-9,000 מורים חוו אלימות פיזית ולא הזדעזעה הארץ וגם לא ארגון המורים, אני תוהה על ארגון המורים, לא על המדינה.

<שלמה מויאל: ארגון המורים מרתיע.

יעקב מרגי: בוא, תאמר את הדברים, בבקשה.

<שלמה מויאל: שליחם הנאמן נפגע לפני שמונה שנים.

<שלמה מויאל: בעבר ניהלתי בית-ספר בקריות וגם הייתי מורה מן המניין.

<שלמה מויאל: נזרק חזיז אל תוך הכיתה כשאני כותב על הלוח.

<שלמה מויאל: המורים לא מפחדים.

<שלמה מויאל: המורים מגישים תלונות למשטרה.

<שלמה מויאל: כמו שאמר כבודו, אחרי שלושה-ארבעה חודשים או חצי שנה מקבלים: תלונתך אינה מעניינת את הציבור.

<שלמה מויאל: מה מורה יכול לעשות?

<שלמה מויאל: אני מחזיק בנתונים של משטרת ישראל, שב2016-2015 אומנם יש ירידה, אבל הירידה לא אמיתית משום שמורים בסקטור הדתי, לא כולם מגישים.

<שלמה מויאל: גם לא כולם מגישים, לצערי ויש דברים שמוסתרים.

<שלמה מויאל: בסקטור החילוני באמת הכול זורם.

<שלמה מויאל: האלימות המילולית מתקיימת והיא מחמירה ב-2017, עד היום, במיוחד עם כל הרשתות החברתיות, עם כל הווטסאפים.

<שלמה מויאל: המורים מושפלים שם כי תלמידים משפילים אותם.

<שלמה מויאל: מה יכול לעשות מורה?

יעקב מרגי: בכל זאת אתם ארגון לא קטן.

<שלמה מויאל: לכן פנינו בבקשות ואני מבין שרן ארז בכבודו ובעצמו פנה גם אליך וגם למר מאיר כהן, ראש עיריית דימונה לשעבר, וגם להרבה חברי כנסת ולשרים.

יעקב מרגי: למה הוא מצפה?

<שלמה מויאל: הוא מבקש חקיקה, כמו שאסור להרים יד על שוטר.

יעקב מרגי: אנחנו בדיון מעשי ואני לא אוהב דיון לשם הדיבור.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני מרים את הכפפה וחברי כנסת אמרו זאת.

יעקב מרגי: הפרקטיקה בסוף היא אצלכם ואתם מתמודדים בשטח.

יעקב מרגי: הדיון בשידור ואני קורא ליושב-ראש הארגון שלך – חבל שהוא לא פה היום, אבל הוא שלח אותך ואין לי בעיה – תגישו לנו הצעה.

יעקב מרגי: ברגע שנחוקק חוק ונגבש אותו, בלי התייעצות אתכם, זה לא נכון.

יעקב מרגי: אני קורא לכם, תגישו לנו הצעה לחקיקה.

יעקב מרגי: איזו סנקציה, מה נקרא אלימות, איך, מה, הכול.

יעקב מרגי: איך אמר יוסף לאחיו?

יעקב מרגי: ואז נדע כמה כנים אתם וכמה אתם באמת רוצים להתמודד עם זה.

יעקב מרגי: אנחנו נפנה למשרד החינוך, אבל ההערכה שלי היא שזה עבר לכם.

יעקב מרגי: זה עבר לכם ולא התמודדתם עם זה כמו שצריך.

יעקב מרגי: אם הנתונים כאן נכונים, אני לא מבין איך לא הזדעזעה הארץ.

יעקב מרגי: אני לא מערער על הנתונים, אני שואל איך.

יעקב מרגי: אתם דורשים חקיקה?

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: תגישו לנו הצעה לחקיקה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: לפי הנציגות של חברי הכנסת פה, כנראה המורים הערבים - - -

יעקב מרגי: לא, אתם לא סובלים מאלימות.

יעקב מרגי: אמרתי את זה בציניות.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, התופעה כאובה, מבישה ומסוכנת מאוד.

מסעוד גנאים: לדעתי, לתקוף מורה, אם זה מילולית או גופנית, זה פגיעה בכל ערכי החינוך כי אין חינוך בלי מורה.

מסעוד גנאים: אין חינוך בלי מורה.

יעקב מרגי: יאמרו לך על הקביעה החד-משמעית הזאת שהחינוך מתחיל קודם בבית.

יעקב מרגי: תמשיך, אני רק הערתי.

מסעוד גנאים: חווינו שבכל שבוע הייתה התקפה על מורים, התקפה גופנית או מהורים או מתלמידים.

מסעוד גנאים: יש מורים שאושפזו ויש כאלה שנחבלו ויש כאלה שישבו בבית.

מסעוד גנאים: אנחנו מול מציאות מסוכנת וחדשה, לפי דעתי, שצריך להתמודד אתה בצורה חזקה ובשיתוף פעולה של כולם – של הורים, של הרשויות וגם של רשויות אכיפת החוק.

מסעוד גנאים: לא תהיה סלחנות כלפי כל אלה שתוקפים או מרימים יד על מורה.

מסעוד גנאים: אם אנחנו יכולים לעשות את זה בחוק, אנחנו כולנו צריכים להירתם למשימה הזו ולחוקק חוק שבאמת יגן וייתן הגנה על המורים כדי שיידעו איך לחנך ואיך ללמד בבית-הספר.

מסעוד גנאים: לא מתקבל על הדעת שבית-הספר שאמור להיות בטוח ביותר למורה, כדי שהוא יעשה את שלו, את המשימה שלו ואת השליחות שלו, יהפוך למקום שבו הוא יהיה מאוים.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טלב, בבקשה.

טלב אבו עראר: האמת, אדוני היושב-ראש, זאת תופעה מאוד חמורה שהמורה חשוף לאלימות פיזית או מילולית.

טלב אבו עראר: זה תפס יותר כותרות בעשור האחרון.

טלב אבו עראר: בתקופה כשלמדנו או אפילו אחרי כמה שנים, היה מורה שהתלמיד שומע עליו באיזשהו מקום ובורח.

טלב אבו עראר: כלומר, מפחד או לפחות מכבד.

טלב אבו עראר: היום אין כבוד למורה, אפילו בכיתה.

טלב אבו עראר: לכן קל מאוד היום לתקוף או לפגוע במורה היום, או על ידי התלמיד או על ידי ההורה.

טלב אבו עראר: ויש הרבה הורים שמעודדים תופעה כזו בזמן שהם תומכים בעמדתם של ילדיהם בבתי-הספר.

טלב אבו עראר: זה יותר מתמקד בחטיבות הביניים או בתיכונים.

טלב אבו עראר: בבתי-הספר היסודיים כמעט ואין, והאלימות הפיזית או המילולית נגד מורים כמעט ולא קיימת.

טלב אבו עראר: אני לא רוצה להגיד שיש אוזלת יד של המשטרה אבל מגיעות הרבה תלונות למשטרה וכנראה שאין מספיק טיפול.

טלב אבו עראר: כדי לא לאפשר דבר כזה, גם המורה יכול לעזור.

טלב אבו עראר: מורה שבא להציג שיעור צריך להיות מוכן, מקצועי.

יעקב מרגי: אני פוחד שאתה הולך לכיוון לא רצוי, אבל דבר.

טלב אבו עראר: אני מדבר באופן כללי, לא ערבים ויהודים.

טלב אבו עראר: כולם.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: אני חושש שאתה הולך להצדיק מקרים כאלה.

טלב אבו עראר: לא, לא.

טלב אבו עראר: אני אומר לא לאפשר אפילו סנטימטר אחד.

טלב אבו עראר: לזה התכוונתי.

טלב אבו עראר: המורה בכלל לא אשם ומה שיעשה, זה לא סיבה שנתקוף אותו או שנהיה אלימים כלפיו.

טלב אבו עראר: הייתי מורה בבית-הספר 12 שנים וראיתי, ד"ר ג'בארין, מורים שבאים לא מוכנים לשיעור.

טלב אבו עראר: זה מאפשר ויכוח בין התלמיד לבין המורה, שלפעמים אין לו תשובה לשאלה מסוימת.

טלב אבו עראר: או שתהיה לכל המורים אישיות בפני התלמידים.

טלב אבו עראר: שיהיה רציני ולא לאפשר פה ושם דברים שהם לא לעניין, כך שכל הכיתה תחרוג מחוץ למסגרת הכיתה.

טלב אבו עראר: כולנו צריכים לעזור כדי לשמור על מעמד המורה.

טלב אבו עראר: הרי כל בעלי המקצועות השונים בעולם ובארץ, התחנה הראשונה שלהם הייתה אצל המורה, נכון?

טלב אבו עראר: בלי מורה לא רק שאין חינוך אלא שאין גם טכנולוגיה, אין התקדמות בחיים ובעולם.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: אני מציב את השאלה האם משרד החינוך מתייחס לתופעת האלימות בבתי-הספר, קודם כל בכלל בכובד ראש וברצינות הנדרשת?

יוסף ג'בארין: הרושם שלי, וזה גם מה שאני שומע מהשטח, הוא שהתשובה לשאלה הזאת היא שלילית.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שעד היום משרד החינוך לא השכיל להבין את עומק הבעיה, את ההיקף שלה ולכן הוא גם לא מתמודד אתה כראוי.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה קורה הן ברמה של הכנת תוכניות לימודים לנושאים הללו, וגם ברמה של הכשרת מורים, איך מתמודדים עם אלימות בתוך בתי-הספר.

יוסף ג'בארין: אולי גם ברמה של צוותי חירום שייתנו מענה למקרים המאוד מסוכנים שקורים בבתי-הספר.

יוסף ג'בארין: העירו חבריי שאולי לא סתם שאנחנו רואים כמעט מחצית מחברי הכנסת מהרשימה המשותפת שמופיעים לדיון הזה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים את הבעיה הזו מקרוב בבתי-הספר הערבים.

יעקב מרגי: לפי הסקר, ואולי באמת אין תרבות של תלונות, המגזר הערבי לא בולט.

יעקב מרגי: הוא כמעט באותו ממוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, ברשותך משפט אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שזה בגלל שאנשים פחות ופחות מתלוננים.

יוסף ג'בארין: אבל גם אם זה אותו דבר כמו הממוצע הכללי, גם ככה זה בעייתי.

יוסף ג'בארין: זה לא שהמצב טוב.

יוסף ג'בארין: דווקא בתחום הזה אנחנו לא מבקשים שוויון.

יעקב מרגי: אתה צודק.

יוסף ג'בארין: לפחות לא בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: כשאני בא לבדוק את חומרי הלימוד שקיימים בשפה הערבית, איך להתמודד עם אלימות בתוך בתי-הספר – אגב, אני מקשר את סוגיית הלימוד כלפי המורים כחלק מהסוגיה הכללית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאי אפשר לנתק בין שני הדברים – פשוט לא האמנתי שהחומר המרכזי, שהוא חוזר מנכ"ל איך להתמודד עם אלימות ונוער בסיכון וכדומה, קיים רק בעברית.

יוסף ג'בארין: אתה מאמין, יושב-ראש הוועדה?

יוסף ג'בארין: כמעט שנה וחצי או שנתיים שהחומר הזה קיים רק בשפה העברית.

יעקב מרגי: מה זה?

יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל?

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: חוזר מנכ"ל להתמודדות עם מקרי אלימות, מתח, נוער בסיכון וכדומה.

יוסף ג'בארין: פשוט לא האמנתי.

מאיר כהן: החבר'ה מהמשרד מאשרים את זה?

מאיר כהן: מי מהמשרד?

יעקב מרגי: תתייחסי לזה בהמשך.

יוסף ג'בארין: לצערי, כמעט ולא מתרגמים את חוזרי המנכ"ל, לפחות לא בתקופה האחרונה, אבל כשיש מקרה כל כך מתבקש, כל כך נדרש, מקרה קלאסי, צריך לדאוג שהחומר הזה יהיה גם בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אגב, אני לא מדבר רק על תרגום.

יעקב מרגי: אני רוצה להיות הסניגור שלהם.

יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל הוא למורים ולמנהלים, נכון?

יעקב מרגי: אני מקווה שהמורים והמנהלים יודעים עברית.

יוסף ג'בארין: יודעים עברית, אבל כשמדברים על תרגום זה לא רק תרגום טכני אלא זה להתאים את החומר הזה גם לשונית, כדי להכיר את המונחים ולהבין יותר לעומק את הפירוט, וגם להתאים את זה לתרבות.

מאיר כהן: אלימות היא אלימות, אם זה אצלך בבית-הספר או בבית-ספר יהודי.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאתה לא מפחית מהחשיבות של זה שהחומר המקצועי יהיה גם בשפה הערבית.

מאיר כהן: זה לעשות זילות של הנושא, אם אתה תיקח את זה לכיוון של השפה.

מאיר כהן: עזוב, זה הרבה יותר עמוק.

יעקב מרגי: בסדר, זאת עוד נקודה.

יוסף ג'בארין: תאמין לי שהזילות קיימת כאשר במערכת החינוך לא מתאימים את החומר הזה ללשון של אותם מורים.

יוסף ג'בארין: כאן מתחילה הזילות.

מאיר כהן: אני חולק עליך.

יוסף ג'בארין: אני לא מתעקש על זה כעניין סמנטי.

יוסף ג'בארין: קודם כל, זה דיון שיהיה לנו בוועדה בעוד שבוע, בנוגע לתרגום חומרי הלימוד.

יוסף ג'בארין: אני מתעקש על זה כי אני רוצה להסביר שזה לא כמו שאתה רואה את זה, מאיר.

יוסף ג'בארין: זה הרבה יותר עמוק וזה הרבה יותר משמעותי.

מאיר כהן: בבית-הספר שלי היו לי מורים ערבים ותלמידים ערבים ואני לא חושב שהייתי צריך לתרגם כל דבר לעברית או לערבית.

יוסף ג'בארין: יועצים חינוכיים ערבים פנו אליי בתלונה שהמפקח או המפקחת ביקשו מהם לקחת 150 עמודים של חוזר המנכ"ל ולתרגם את זה.

יוסף ג'בארין: אתה מאמין?

יוסף ג'בארין: המפקח אמר להם שהחומר הזה, לצערנו, קיים רק בעברית ואני מבין שצריך להתאים אותו.

יוסף ג'בארין: אתה צריך להעביר את החומר, אתה תעביר אותו בעברית?

יוסף ג'בארין: אתה צריך להכיר את המונחים, אתה צריך להכיר את זה גם בנוסף לכל העניין התרבותי וההכרה בשפה.

יוסף ג'בארין: גם ברמה המקצועית אתה צריך להכיר את זה.

יוסף ג'בארין: כל יועצת חינוכית קיבלה עשרים עמודים שעליה היה לתרגם אותם.

יוסף ג'בארין: ככה מתייחסים לבעיות אקוטיות במשרד החינוך?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: אנחנו מתייחסים לתופעה הזאת לא כתופעה רק קונקרטית ומיוחדת של אלימות התלמידים נגד מורים.

חנין זועבי: אם יש אווירה אלימה כללית בבתי-הספר, זה מתבטא בכל מיני צורות.

חנין זועבי: גם אלימות של מורים נגד תלמידים היא סוגיה חשובה.

חנין זועבי: כלומר, אם יש זה נגזר מסביבה אלימה.

חנין זועבי: אני לא מדמיינת לעצמי שאין בבית-ספר כלל סוגים של אלימות תלמידים נגד תלמידים או אלימות של הורים נגד מורים ויש רק אלימות של תלמידים נגד מורים.

חנין זועבי: זה נגזר מבעיה יותר כללית, שמשרד החינוך צריך להתמודד אתה.

חנין זועבי: אני מסכימה עם חברי יוסף, שהבעיה היא שלא רק שיש תופעה מדאיגה אלא שאין התמודדות רצינית של משרד החינוך עם הבעיה.

חנין זועבי: כלומר, סקר על אלימות בבתי-הספר שנערך לפני כמה חודשים, ודווקא האחוז שלנו שם, כבוד היושב-ראש, הוא פי 2 מהאחוז שלנו באוכלוסייה במדד של בתי-ספר אלימים, אנחנו 40%.

חנין זועבי: כלומר אנחנו נמצאים ברשימה של בתי הספר הכי אלימים, אנחנו נמצאים שם ב-40%.

יעקב מרגי: בסקר יש התייחסות למרכיבי מדד סביבה ארגונית ואלימה בבית-הספר, אבל דווקא זה לא מפולח לפי מגזר.

חנין זועבי: השאלה היא אכן מה עושה משרד החינוך.

חנין זועבי: נדלקת נורה אדומה?

חנין זועבי: יש מצב חירום שהוכרז?

חנין זועבי: יש יעדים?

חנין זועבי: המדד הזה, של אלימות בכלל, מראה על 40% מהתלמידים שהיו גם קורבנות של אלימות וגם מקור של אלימות.

חנין זועבי: מדד של 40% מקרי אלימות בבית-הספר אומר: נעצור שם ונתחיל לשאול את השאלה מה אנחנו עושים.

חנין זועבי: אנחנו צריכים לשנות משהו.

חנין זועבי: הרי אסטרטגיות ישנות מובילות לאותן תוצאות.

חנין זועבי: אם אנחנו רוצים לשנות את התוצאה, אנחנו חייבים לשנות אסטרטגיה.

חנין זועבי: אין חוכמה ללכת עם אותה אסטרטגיה, אותה תפיסת עולם, אותם כלים ולהגיע לתוצאה שונה.

חנין זועבי: מגיעים לאותה תוצאה.

חנין זועבי: האם יש אסימון שנפל בתוך משרד החינוך?

חנין זועבי: האם יש תכנית כלשהי?

חנין זועבי: נקודה שנייה היא שמדאיגה אותי גם התמיכה של ההורים בילדיהם, שמכים את המורים.

חנין זועבי: כלומר, אנחנו לא יכולים להסתפק בסביבה של בית-הספר כי אם לא הייתה לתלמיד הזה תמיכה מהבית או גיבוי מהבית, הוא לא היה יכול להעז להכות את המורה שלו.

חנין זועבי: במקרים שאני מכירה, עשרות מקרים, ההורים באים ואחרי האלימות של הבן שלהם הם צועקים על המורה ועל המנהל.

חנין זועבי: צריכים גם משא ומתן בין ההורים לבין המורים.

חנין זועבי: צריך חוזה חברתי בין ההורים לבין המורים.

חנין זועבי: התלמיד באחריות שלנו ואתם הורסים את הבן שלכם כאשר אתם תומכים.

חנין זועבי: תאמינו לי, היינו פותרים את הבעיה אם היו מכניסים את ההורים למעגל החינוכי הזה ולאיזשהו חוזה חברתי עם בית-הספר.

יעקב מרגי: שמעו נא ההורים, לא שמעו נא המורים.

מאיר כהן: הרצאה שלמה שלי מהיותי הרבה שנים במערכת החינוכית בדיוק על הדבר הזה, איך מפחיתים ברמות אלימות בבתי-הספר על ידי זה שמכניסים את ההורים.

חנין זועבי: אני מסכימה.

יעקב מרגי: מאיר, אני אומר בהומור, אבל זאת המציאות – החיים הם המחקר הכי טוב.

יעקב מרגי: אתה באת עם ניסיונך ואני גדלתי ברחוב ובשכונה שהרבה קציני משטרה קודמו בזכות הרחוב הזה.

יעקב מרגי: יש לי מחקר מדוד באותו רחוב שאומר שהילדים שקיבלו גיבוי מההורים, אני לא רוצה לומר לך איפה הם נמצאים, ואת מבינה איפה הם נמצאים.

יעקב מרגי: אלה שבאו לקבל גיבוי מההורים וחטפו מהם סטירה, נמצאים במקומות טובים.

יעקב מרגי: אין לי ספק וזה לא מגובה מחקר קליני, אבל זו מציאות.

יעקב מרגי: אין ספק שמרכיב גיבוי ההורים חשוב ואי אפשר להתמודד עם זה לבד.

יעקב מרגי: לכן מיד קפצתי כשמסעוד גנאים אמר את מה שאמר.

טלב אבו עראר: יש גם מינויים פוליטיים.

יעקב מרגי: רמזת לזה בדיון הקודם ואמרתי לך שחכה, זה עלול להשתמע כאילו אתה מצדיק אלימות.

טלב אבו עראר: התכוונתי שמשרד החינוך ממנה מנהלים שלא מקצועיים בכלל, לא עונים על הקריטריונים ונכנעים ללחצים.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני לא נכנס לזה עכשיו?

יעקב מרגי: כי זה עלול להישמע שיש הצדקה לאלימות, אז עזוב את זה עכשיו.

יעקב מרגי: הזהרתי בסיבוב הקודם.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, תציג את עצמך.

<זאב גולדבלט: אני מייסד ומנכ"ל פורום ועדי ההורים היישוביים.

<זאב גולדבלט: הדיון הזה מעלה סוגיה שלגביה קיימת הסכמה, לדעתי, כללית ונדירה אפילו גם סביב שולחן חברי הכנסת ויושב-ראש הוועדה, אבל גם סביב החלק הזה של השולחן, שזה נציגי המורים, משרד החינוך, ההורים וכל השאר.

<זאב גולדבלט: קיים קונצנזוס שכולנו מגנים ומוקיעים את התופעה של אלימות כלפי צוות הוראה באשר היא.

<זאב גולדבלט: וזה לא משנה כרגע אם זאת אלימות מילולית או אלימות פיזית.

<זאב גולדבלט: זה היינו הך מבחינתי ובראייתי.

<זאב גולדבלט: אני חושב שכולנו חייבים לוודא שהמורה שמגיע למקום העבודה שלו ירגיש מוגן.

<זאב גולדבלט: הוא יוכל לעשות את העבודה המקודשת, על פי דעתי.

יעקב מרגי: לאיזה מצב הגענו.

יעקב מרגי: היינו צריכים לדבר קודם כל על יחס של כבוד.

יעקב מרגי: יחס מכבד.

<זאב גולדבלט: כשאני מדבר על עבודת הוראה כעבודה מקודשת, אני חושב שאין מעל לזה.

<זאב גולדבלט: אני מזכיר לך שבמקורותינו אומרים מורי ורבי.

<זאב גולדבלט: לא סתם מורי קדם לרבי.

מאיר כהן: זאב, זאב, כל עבודה שבה השכר הוא נמוך אנחנו קוראים לה עבודת קודש.

מאיר כהן: לעובדים הסוציאליים, כשר רווחה, תמיד אמרתי שהם עושים עבודת קודש, עד שתפסתי את עצמי.

מאיר כהן: אז הבנתי שזה בתת-מודע שלנו להגיד להם: אתם פראיירים.

<זאב גולדבלט: אז מה אני אגיד על עצמי, שאני לא מקבל אגורה?

<זאב גולדבלט: עכשיו אני ניגש לחלק שחברת הכנסת דיברה עליו.

<זאב גולדבלט: אני חושב שעל מערכת החינוך להגיב חד-משמעית, אפילו בוטה, כלפי כל גילוי של אלימות מילולית או פיזית כלפי צוות ההוראה.

<זאב גולדבלט: בצורה הכי נחרצת והכי חסרת יכולת לפרשנות כזאת או אחרת.

<זאב גולדבלט: ואם זה אומר ענישה, אז כן, כולל ענישה קשה.

<זאב גולדבלט: ואנחנו כפורום ועדי הורים יישוביים נתמוך בזה.

<זאב גולדבלט: בוודאי שלא נתמוך באמירה שמצדיקה תלמיד שפעל באלימות, ולא משנה איזה סוג של אלימות, כלפי מישהו מסגל ההוראה.

<זאב גולדבלט: אין הצדקה לכזאת התנהלות.

<זאב גולדבלט: אתה חושב שמשהו לא בסדר בצוות ההוראה?

<זאב גולדבלט: תתלונן.

<זאב גולדבלט: אל תפעל, אל תתפרץ כלפי אותו מורה או כלפי אותו מנהל.

יעקב מרגי: משיחות שלי עם מנהלי בתי-ספר, הכול עד לאלימות.

יעקב מרגי: לאו דווקא כלפי מורים, אפילו בין תלמידים.

יעקב מרגי: כל שכן כלפי מורים.

<זאב גולדבלט: אני חושב שהאמירה שלי כאן הייתה מספיק ברורה וחד-משמעית.

<זאב גולדבלט: בשולי הדברים אני רוצה להתייחס דווקא למה שאמרו חברי הכנסת הרבים מהמגזר הערבי שנוכחים כאן.

<זאב גולדבלט: זה כן שייך לדיון ולא שייך.

<זאב גולדבלט: הבת שלי נמצאת עכשיו בצבא והיא מדריכת אוכלוסייה לשעת חירום.

<זאב גולדבלט: היא חזרה מהדרכה בבית-ספר בקלנסואה.

<זאב גולדבלט: היא אמרה לי: אבא, הלוואי ובכל בתי-הספר בישראל היו תלמידים כל כך מחונכים וכל כך ממושמעים כמו שיש בבית-הספר בקלנסואה.

<זאב גולדבלט: היא סיפרה שהתלמידים יושבים בשקט, מאזינים בכבוד ושואלים שאלות ענייניות.

<זאב גולדבלט: יוצא מן הכלל.

<זאב גולדבלט: הלוואי ככה בגבעתיים.

<זאב גולדבלט: אני יודע שזאת לא תמונה שמייצגת את כלל האוכלוסייה.

<זאב גולדבלט: אנחנו מספיק זקנים כדי לדעת שזו ממש לא תמונה מייצגת, אבל גם כאן וגם כאן יש קיצוניים, גם לכאן וגם לכאן.

חנין זועבי: אני שומעת את המשפט הזה הרבה פעמים.

<זאב גולדבלט: אני לא רוצה להשחיר אוכלוסייה שלמה, לא לטוב ולא לרע.

<זאב גולדבלט: תודה רבה.

יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים, נשאיר אתכם לסוף?

יעקב מרגי: אני מחזיק בדיוק את הסקר עם הגרפים שמדברים כמה תלונות מפנים למשטרה בכל מגזר, איך מגיעים, מה סדרי העדיפויות של הצוות החינוכי ורמת הטיפול.

יעקב מרגי: בכל זאת יש נוכחות למשטרת ישראל ומגיעות תלונות.

יעקב מרגי: יש לך נתונים?

<רפ"ק ליאת לב: לא.

<רפ"ק ליאת לב: אנחנו לא יכולים להוציא נתונים שנוגעים לאלימות רק כלפי עובדי מערכת החינוך.

<קריאה: למה לא?

<רפ"ק ליאת לב: כי אין קורבן כזה במערכת.

<רפ"ק ליאת לב: כלומר, זה לא מוגדר.

חנין זועבי: הם אומרים שיש להם.

חנין זועבי: אולי הם יעזרו לך.

<רפ"ק ליאת לב: לא, אני לא צריכה עזרה.

יעקב מרגי: היא נותנת רק נתונים שיש לה.

<כרמית פולק כהן: לפעמים מבקשים בקשות יותר ספציפיות לפי חופש המידע.

חנין זועבי: היא באה ולא התכוננה.

<רפ"ק ליאת לב: זה לא רק נגד מורים.

<רפ"ק ליאת לב: אני לא יכולה להוציא מידע על אלימות רק נגד מורים.

יעקב מרגי: היא מדייקת.

יעקב מרגי: בחייכם, אל תפריעו לה.

יעקב מרגי: אל תפריעו לה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רפ"ק ליאת לב: ברגע שאנחנו מוציאים את הנתונים, יש ילדים שהם מעל גיל 18 ואני לא יכולה להוציא נתונים רק עד כיתה י"ב.

<רפ"ק ליאת לב: הנתונים לא יהיו מדויקים.

<רפ"ק ליאת לב: מעבר לזה, צריך להבחין בין אלימות מילולית, שזה נושא הדיון, לבין אלימות בכלל.

יעקב מרגי: לא, הנושא הוא אלימות בכלל.

<רפ"ק ליאת לב: כי כאן רשום אלימות מילולית.

<רפ"ק ליאת לב: אלימות מילולית היא עדיין לא עבירה פלילית.

<רפ"ק ליאת לב: אנחנו לא נכנסים לתמונה באלימות מילולית.

<זאב גולדבלט: תלוי כלפי מי זה מופנה.

<זאב גולדבלט: אם אתה מפנה אלימות מילולית כלפי שופט, למשל, זאת עבירה פלילית.

<זאב גולדבלט: גם כלפי שוטר.

<רפ"ק ליאת לב: זה נקרא העלבת עובד ציבור.

<רפ"ק ליאת לב: זה משהו אחר.

<זאב גולדבלט: בעברית פשוטה, יש מקצועות מיוחדים ויש פחות.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<רפ"ק ליאת לב: לגבי אלימות כלפי עובדי ציבור, אני אתקן.

<רפ"ק ליאת לב: הנוהל שקיים במשטרה נוגע לא רק לאלימות כלפי עובדים סוציאליים.

<רפ"ק ליאת לב: הוא כלפי כל עובד ציבור.

<רפ"ק ליאת לב: זאת אומרת שבעניין הזה נכנסים גם מורים וגם רופאים וגם עובדים סוציאליים.

יעקב מרגי: הייתה חקיקה מיוחדת.

<רפ"ק ליאת לב: אני אסביר.

<רפ"ק ליאת לב: ההנחיה שלנו קובעת שמי שיסגור תיקים בעילה של חוסר עניין לציבור, שזה רק ראש יחידת התביעה או מפקד מחוז, זה כלפי כל עובד ציבור.

<רפ"ק ליאת לב: זאת ההנחיה וזאת המדיניות של משטרת ישראל.

<רפ"ק ליאת לב: כמובן שאנחנו מנחים את יחידות החקירה, שברגע שיש תלונה על אלימות כלפי עובד ציבור, להכביד את האכיפה כלפי התוקפים, לנהל חקירות מהירות וממצות ולהגיש כתבי אישום במקרים המתאימים.

<רפ"ק ליאת לב: יש שאלות?

יעקב מרגי: רק חבל שהגענו לדיון בלי נתונים.

יעקב מרגי: זה חוזר במשטרת ישראל הרבה פעמים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד, בבקשה.

<כרמית פולק כהן: אני רוצה להגיד משהו, ואמרתי את זה גם כשהתפרסם הדוח של רמה על אלימות כלפי תלמידים.

<כרמית פולק כהן: קודם כל, אני מתחברת לדברים שאמר זאב וברור לחלוטין שכל סממן כלשהו של אלימות, בין אם זו אלימות מילולית ובין אם זו אלימות פיזית, אנחנו מגנים בכל תוקף.

<כרמית פולק כהן: לקטינות אין חסינות.

<כרמית פולק כהן: זה לא שאם אתה קטין, יש לך חסינות מהתנהגות, אפילו מכבדת.

<כרמית פולק כהן: בטח ובטח שלא אלימה.

<כרמית פולק כהן: זה בתור התחלה.

<כרמית פולק כהן: דבר שני, אתה יודע שחקיקה היא טובה וכולי ויש לנו הרבה שיחות כאלה גם בדיונים פנימיים על חוזרי מנכ"ל, שבסוף משרד החינוך הוא לשם חינוך.

<כרמית פולק כהן: המשמעות של האינטגרציה שנוצרת בין התלמידים לבין המורים – בדיון בוועדת הקליטה דיברתי על זה ואגב, גם מהמגזר הערבי בשיעור מאוד גבוה בדוח של ראמ"ה – גם שם אמרתי שבסוף אנחנו צריכים לשנות את השיח.

<כרמית פולק כהן: השיח בין המורים לתלמידים הוא קריטי והוא חיוני להצלחת התהליכים שיש במשרד החינוך.

<כרמית פולק כהן: אין ספק שיש מקרים שבהם סנקציה היא חיונית ומקרים שעולים כדי עבירות פליליות על החוק, אלימות חמורה וכולי, ממילא יגיעו למשטרה ויגיעו לכדי כתבי אישום, בהליכים שעוברים קטינים.

<כרמית פולק כהן: אבל מעבר לזה, אלימות מילולית וכולי, אנחנו צריכים לשנות את השיח בכלל.

<כרמית פולק כהן: זה דבר שאנחנו מדברים עליו רבות גם עם משרד החינוך.

מאיר כהן: הרשי לי לחלוק על מה שאת אומרת.

מאיר כהן: את יודעת שהנערים והנערות שלנו, אלה שאת ואני מגנים עליהם, שותים בטירוף כל יום.

מאיר כהן: כל יום חמישי, כל יום שישי.

מאיר כהן: ילדים שלנו בכיתה ט' ו-י' מסתכנים, מסכנים את חייהם כמעט בהכול.

מאיר כהן: ואת יודעת למה?

מאיר כהן: כי לא הייתה אמירה ברורה של משרד החינוך.

מאיר כהן: ומשרד החינוך בסוגיות מסוימות צריך להגיד "לא" וזה לא.

<כרמית פולק כהן: אני מסכימה אתך.

<כרמית פולק כהן: למה אנחנו במחלוקת?

מאיר כהן: יש מחלוקת.

מאיר כהן: תאמיני לי, אני גדול המחנכים הפלורליסטים, אבל לצד ההכלה וההתחשבות, מערכת החינוך צריכה להגיד "לא" החלטי לתופעות.

מאיר כהן: כשתופסים ילד, נער שמוכר סמים בבית-הספר והוא חוזר לבית-הספר, זה אסור.

מאיר כהן: וכשתופסים ילד שדוקר ילד אחר – דוקר אותו.

מאיר כהן: אני מדבר על מקרים שאני מכיר – דקר אותו, גרם לו לפציעה קשה מאוד והילד הזה חוזר אחרי חודשיים לבית-הספר, זו פשיטת רגל של מערכת החינוך הישראלית.

מאיר כהן: היה דמוקרט ככל שתהיה, אם אתה לא שם גבולות מאוד ברורים – אני תמיד הולך לפרופ' לייבוביץ, שהיה לי הכבוד להיות מתלמידיו.

מאיר כהן: הוא פעם אמר שבין חינוך לדמוקרטיה אין ולא כלום.

מאיר כהן: אתה רוצה מערכת שתכבד את באיה?

מאיר כהן: אתה צריך לייצר סנקציות מאוד ברורות של מה כן ומה לא.

מאיר כהן: השיח מאוד חשוב.

מאיר כהן: בבית-הספר שלי הייתה ועדת ענישה והורים ישבו בה.

מאיר כהן: אפילו משרד החינוך אמר לי: מאיר, מה אתה עושה?

מאיר כהן: אבל אני מדבר עכשיו על סור מרע.

<כרמית פולק כהן: אני מסכימה אתך.

<כרמית פולק כהן: שיח אין פירושו שאין גבולות.

מאיר כהן: מורה שמכה היום תלמיד, מכסחים לו את הצורה והוא לא יישאר במערכת.

מאיר כהן: את יודעת את זה.

מאיר כהן: מורה שהיכה תלמיד לא יישאר במערכת.

מאיר כהן: תלמיד שהיכה מורה, לרוב יישאר.

מאיר כהן: ההפרדה ברורה לי.

מאיר כהן: ברור שצריך לחנך אותו ולהתחיל אתו מחדש, אבל לא בזה זה מסתכם.

מאיר כהן: הרי ענישה שאומרת שאתה יכול להרחיק אותו רק לשלושה ימים, את יודעת כמה פעמים אני, כמנהל בית-ספר, הלכתי למנהלת המחוז לבקש אישור להרחיק לתקופה יותר ארוכה?

מאיר כהן: כי אמרתי שלא יעלה על הדעת שילד ששלח תלמיד לבית-חולים, אני יכול להרחיק אותו כמנהל בית-ספר.

יעקב מרגי: יומיים-שלושה זה פרס.

יעקב מרגי: מעבר לזה, הוא צריך להשלים וחסר לו וזה כבר עונש.

יעקב מרגי: אני לא נשען על אילנות גבוהים כמו לייבוביץ, אבל אמרו לי שחניקה וחינוך, לחנוך ולחנוק, אם התבלבלת קצת, יש אלמנט בחינוך ואני לא אומר עד כלות הנשימה, אבל יש אמת של חניקה.

יעקב מרגי: זה נוגע בקטע הזה שאין בין דמוקרטיה לחינוך.

יעקב מרגי: אבל הוא הגזים.

מאיר כהן: הוא רצה לומר שאתה לא יכול בתוך מערכת, בתוך כיתה, להגיד שהחינוך הדמוקרטי הוא טוב עד לכאן.

<ליאור סיזר יוגב: שם אין הרבה מקרי אלימות.

יעקב מרגי: למה את מתגרה בנו?

<ליאור סיזר יוגב: אתה צודק.

מאיר כהן: אם הייתי הופך את בתי-הספר שלי להומוגניים ועושה מערכת סינון, תאמיני לי שהם היו בסדר.

מאיר כהן: אבל אני חונך לנער, לכולם, על פי דרכם.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

יעקב מרגי: לא בכול אתם אשמים, אבל תספרו לנו מה אתם עושים ואיך אתם מתמודדים.

יעקב מרגי: סליחה שאני מתיימר.

יעקב מרגי: נאמר שאין אמירה של משרד החינוך אבל יש היום קבוצות ווטסאפ של תלמידים ושל מורים והם מזהירים שלא יישתו, אבל אם יש תופעה, כפי שהיא מצטיירת בסקר, משרד החינוך צריך להרים הנד-ברקס ולהגיד שהוא מתמודד עם הסוגיה הזאת בצורה אחרת.

יעקב מרגי: התחושה היא שמדברים על אלימות ומתמודדים כמו שמתמודדים, אבל הנתונים רציפים פחות או יותר שנה אחר שנה אחר שנה.

יעקב מרגי: זאת אומרת שלא מצליחים.

יעקב מרגי: חשוב להשקיע גם תמורת שעות חינוך.

יעקב מרגי: כשקורה משהו קיצוני בתוך בית-הספר, המנהל לא מהסס, עוצר את הלימודים כמו שבחיל האוויר עוצרים את האימונים, עד שהתלמידים אומרים: טוב, הבנו, בסדר, בוא נחזור לשגרה.

יעקב מרגי: ככה זה צריך להיות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עינב לוק: אני מהשירות הפסיכולוגי של משרד החינוך.

<עינב לוק: נמצאת אתי גם סופי מהייעוץ המשפטי ומינהל עובדי הוראה.

<עינב לוק: כמו שאמר זאב, אנחנו חושבים כמו כל מי שיושב כאן בחדר, שאלימות כלפי מורים היא אלימות חמורה ביותר ויש להוקיע אותה בכל דרך.

<עינב לוק: יש צורך הכרחי להגן על המורים ולאפשר להם תחושת מוגנות.

<עינב לוק: זאת הנחת עבודה מאוד בסיסית.

<עינב לוק: יתרה מכך, הניסיון שלנו מלמד שפגיעה במורה היא לא רק פגיעה במורה עצמו, היא פגיעה בכל חדר המורים, במוגנות של כל חדר המורים.

<עינב לוק: ברגע שמורה אחד נפגע, ממש נוצרת אווירה של חוסר מוגנות בכל חדר המורים ואולי ביישוב כולו.

<עינב לוק: ככל שהאירוע יש לו תהודה יותר גדולה, הוא ממש פוגע בתחושת המוגנות של כל המורים ולכן האירוע הזה מאוד קשה, שמשפיע על כל ההתנהלות הבית-ספרית.

<עינב לוק: האירוע הוא לא רק אירוע כלפי מורה כזה או אחר, אלא באמת חוויית המוגנות של ציבור המורים ולכן אנחנו רואים את זה כדבר מאוד חשוב לטיפול משמעותי.

<עינב לוק: לפני מספר שבועות, עם כניסת המנכ"ל לתפקידו החדש, ישבנו עם רן ארז וארגון המורים.

<עינב לוק: רן ארז חשף את הנתונים ומשרד החינוך גיבש תוכנית לנושא של אלימות כלפי מורים, שיש בה מספר מרכיבים.

<עינב לוק: אני אציין אותם ואם יידרש, נרחיב בהתאם.

יעקב מרגי: פה מצוין שבשנת 2000 הייתה ועדת וילנאי שהתייחסה לזה.

<עינב לוק: נכון.

יעקב מרגי: אומנם זה הרבה זמן, אבל כמעט ולא נעשה כלום.

<עינב לוק: קודם כל, לגבי הנתונים אני רוצה להגיד שהסקר שהועבר על ידי ארגון המורים, לא הועבר למשרד החינוך ואנחנו חושבים שכדאי שהוא יועבר למשרד החינוך, להבין את המתודולוגיה, את מספר המורים ואת הנתונים.

<עינב לוק: אנחנו ראינו אותם בתקשורת ואנחנו חושבים שראוי שהם יועברו למשרד החינוך.

יעקב מרגי: שרן ארז לא יבקש תשלום, שיעביר להם העתק כדי להתמודד עם זה.

<עינב לוק: הדבר השני שאני רוצה להגיד הוא שבנוסף נכנסו לא מעט שאלות בנושא הזה, גם למיצ"ב אקלים וגם לסקר ניטור אלימות כדי שהנתונים יהיו גם פר בית-ספר.

<עינב לוק: אנחנו יכולים היום למפות באיזה בתי-ספר יש יותר אירועים מהסוג הזה ובאיזה בתי-ספר מורים לא מרגישים מוגנים, הן מפני תלמידים והן מפני מורים.

<עינב לוק: הנתונים האלה משמעותיים.

יעקב מרגי: לפי הסקר זה חוצה את כל המגזרים באותה מידה, פחות או יותר.

יעקב מרגי: אפילו סימן של עלייה בחינוך הממלכתי.

<עינב לוק: מעבר לזה, אנחנו לא רק בודקים מגזרים, אנחנו גם בודקים בתי-ספר ולפי זה אנחנו בודקים באיזה בתי-ספר צריך להשקיע שם יותר תוכנית התערבות בנושא הזה.

<עינב לוק: המיפוי של המיצ"ב מאפשר לנו לזהות את בתי-הספר שבהם יש צורך לעשות עבודה יותר ממוקדת בנושא.

יעקב מרגי: אמרת שאתם מגבשים תוכנית.

יעקב מרגי: גיבשתם או מגבשים?

מאיר כהן: האם יש מיצ"ב למורים?

מאיר כהן: האם משרד החינוך מעביר שאלון בכל חדרי המורים ושואל: האם חווית אלימות?

<עינב לוק: כן.

מאיר כהן: מה אומרים הנתונים?

<עינב לוק: יש נתונים של ראמ"ה ששואלים מורים.

מאיר כהן: בעשרים וחמש שנותיי אני לא זוכר.

<עינב לוק: יש גם סקר למורים שבו שואלים.

<עינב לוק: גם בסקר ניטור אלימות המורים נשאלים ויש כאן נתונים של סקר ניטור אלימות, שאפשר לראות אותם.

<עינב לוק: הם נמצאים באתר של ראמ"ה.

מאיר כהן: זה חדש.

<עינב לוק: אני אתייחס לתוכנית שגובשה.

<עינב לוק: התוכנית שגובשה כוללת מספר מרכיבים.

<עינב לוק: המרכיב הראשון הוא לנסות, באמת בהתאם לבקשה של ארגון המורים, לקדם את החוק שלפיו המורים יוכרו כעובדי ציבור, עם פנייה למשרד המשפטים כדי לבחון את הנושא של הגדרת המורים כעובדי ציבור, על כל המשמעויות של זה.

<עינב לוק: דבר שני שגובש בתוכנית אומר שאומנם יש חוזר מנכ"ל מאוד ברור מה קורה כאשר תלמיד פוגע במורה.

<עינב לוק: כרגע אנחנו עובדים על מדרג תגובה חדש.

<עינב לוק: אנחנו מנסים לדרג שלוש דרגות חומרה כי לא דומה אירוע אחד לשני ואי אפשר לדבר על כל האירועים יחד.

<עינב לוק: זה שונה בגילאים השונים, ילד בגן לעומת ילד בחטיבה העליונה, ילד בחינוך מיוחד וילד בחינוך רגיל.

<עינב לוק: בקיצור, אנחנו עובדים עכשיו על מדרג תגובה – מה יהיה במידה נמוכה, בינונית וגבוהה – וכמובן טווח תגובה שמתאים לכל אחת מדרגות החומרה השונות, כאשר בדרגה החמורה ביותר אנחנו נרחיב את מספר ימי ההשעיה ונחמיר את האפשרויות לתגובה.

<עינב לוק: זה נמצא כרגע בעבודה על ידי צוות של משרד החינוך ותיקבע פגישה בהמשך עם ארגון המורים להציג את הטיוטה.

<עינב לוק: המרכיב השלישי מתייחס לנושא של פגיעת הורים בעובדי הוראה.

<עינב לוק: הנושא הזה שונה מפגיעה של תלמידים.

<עינב לוק: היכולת שלנו להגיב אחרת ושונה, אבל כאן אנחנו רוצים לעשות עבודה גם עם הרשויות המקומיות וגם עם הפיקוח, שכאשר קורה אירוע כזה, בית-הספר לא יישאר לבד עם האירוע.

<עינב לוק: הרשות תהיה לעזרתו, הפיקוח יהיה שם כגוף.

מאיר כהן: תסמכו על המנהלים, תנו להם כוח.

מאיר כהן: אני לא מבין.

יעקב מרגי: מאיר, אני אסביר לך דרך סיפור שאני נחשפתי אליו בפנייה של הורה.

יעקב מרגי: בית-ספר מסוים חווה אלימות מאיימת מצד הורה של אחד התלמידים.

יעקב מרגי: האלימות הזו גולשת גם לבן של אותו הורה אלים מול תלמידים אחרים.

יעקב מרגי: ההורים חוששים ולא מטפלים בילד האלים.

יעקב מרגי: קל להם לטפל בילד הלא-אלים שנגרר לאותה אלימות.

יעקב מרגי: זה חוזר על עצמו בתהליך של התרבות של אלימות בגלל אותו מקרה, במקום לטפל.

יעקב מרגי: צריך לתת ביטחון לצוות ההוראה וצריך להוסיף בתוכנית איך מעצימים את צוות ההוראה כך שהוא לא יחשוש לטפל בזה גם במסגרת משטרתית.

יעקב מרגי: אני מבין, מצד אחד, את הצוות אם הוא חושש, אם אין לו גב ואין לו יכולת להתמודד כפי שהוא מתמודד עם אלימות אחרת בחברה, שלא קשורה.

יעקב מרגי: כשמישהו אלים כלפיי, אני פונה למשטרה ומגיש תלונה.

יעקב מרגי: אין סיבה שצוות חינוכי יחשוש מהורה אלים במערכת.

מאיר כהן: את יודעת כמה ראשי ערים יש להם אלימות בתוך המערכת ובגלל הרייטינג הם פונים למנהלים ואומרים להם: תשאירו את זה, בואו נפתור את זה.

מאיר כהן: מה אתם עושים עכשיו?

מאיר כהן: אתם מכניסים אותם ולדבר הלא טוב הזה אתם נותנים לגיטימציה.

מאיר כהן: ראשי ערים, רשויות מקומיות הן לא חלק מהשיח הבית-ספרי בנושא של אלימות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חד-משמעית.

מאיר כהן: אל תעשו את זה.

מאיר כהן: הייתי גם מנהל בית-ספר וגם ראש עיר.

מאיר כהן: תאמיני לי.

יעקב מרגי: חבל באמת שאין להם את הסקר כי הסקר מעיד שבאמת הרשות המקומית היא תחנה אחרונה ופונים אליה הכי פחות או שיש ציפיות לפנות אליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מורה שנפגע, בין אם זה על ידי תלמיד או על ידי הורה, המעמד שלו באותה כיתה פשוט מזדעזע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פשוט משפילים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לכם תוכנית מה לעשות עם המורה עצמו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא להעניש אותו ולהעביר אותו למקום אחר, אבל כשהמורה נפגע, התלמידים לא יקבלו ממנו והוא לא יוכל ללמד טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם הנושא הזה צריך להיות בתוכנית שלכם.

<עינב לוק: אני אתייחס לזה.

<עינב לוק: אני אגיד עוד משהו על ההורים, הנושא של התערבות הייעוץ המשפטי של המשרד או הבעלות להפעלת צו הרחקה של ההורה הפוגע מהמוסד החינוכי.

<עינב לוק: זאת נקודה נוספת שסופי תוכל להרחיב עליה.

<עינב לוק: גם לגבי האבטחה וסמכויות המאבטח במקרים של פגיעה של הורים או תלמידים בעובדי הוראה.

<עינב לוק: מרכיב נוסף בתוכנית הוא ליווי המורה הנפגע – אתה התייחסת לסוגיה הזאת.

<עינב לוק: מתן ליווי ותמיכה גם רגשית על ידי יועץ או פסיכולוג בית-הספר, ומתן מענה טיפולי במימון המשרד לעובד ההוראה.

<עינב לוק: חשוב לציין שזה גם מרכיב בתוכנית.

<עינב לוק: אני חושבת שחלק מאוד משמעותי בתוכנית הוא כל הנושא של המניעה, ההסברה ותוכנית ההתערבות.

<עינב לוק: אנחנו מדברים על מענה לקידום אקלים.

<עינב לוק: אני מסכימה שזה הרבה פעמים משהו שקשור באווירה בתוך בית-הספר.

<עינב לוק: מדיניות בית-הספר, שתובהר בתחילת השנה, גם להורים וגם לתלמידים עם תקנון בית-ספרי – מה המסר המאוד ברור והחד-משמעי, ומתן כלים והכשרה למורים, בדגש על ניהול כיתה, ניהול קונפליקטים.

<עינב לוק: זה חלק מתוכנית מניעה.

מאיר כהן: אני אומר בזהירות שזה נראה לי פחות או יותר אותו דבר?

מאיר כהן: אני מכיר את זה.

מאיר כהן: מה החידוש, לאור הנתונים הקשים האלה?

מאיר כהן: מה החידוש?

מאיר כהן: מה משהו טיפ טיפה דרמטי?

מאיר כהן: מה?

<עינב לוק: אני חושבת שהחידוש הוא לנסות להסתכל על זה ממספר מרכיבים.

<עינב לוק: האחד זה הנושא של הכרה במורים כעובדי ציבור.

מאיר כהן: זה כן, זה כן.

<עינב לוק: שנית, לשנות את מדרג התגובה ולהגיד שיש הבדלים בין מקרים מסוימים למקרים אחרים, ובמקרים החמורים לאפשר מדרג תגובה.

מאיר כהן: בכל חוזרי המנכ"ל היה מדרג תגובה מאוד מאוד ברור ומה שרלוונטי לזה לא רלוונטי לזה.

מאיר כהן: אנחנו מכירים את זה.

<עינב לוק: גם אתה דיברת על הגדלת מספר ימי ההשעיה, ועל זה אנחנו מדברים.

<עינב לוק: שבמדרג החמור ביותר, כשאנחנו מדברים על אירועים חמורים ביותר, אנחנו נשנה את מדרג התגובה.

מאיר כהן: האם מנהל בית-הספר מקבל ארגז כלים שהוא סוברני להשתמש בו?

<עינב לוק: למה לא?

<עינב לוק: בסמכותו של מנהל בית-הספר יהיה להשתמש ביותר ימי השעיה במקרה הזה.

<עינב לוק: מספר ימי ההשעיה יוגדלו בסמכות מנהל בית-הספר.

<עינב לוק: זה חדש וזה אחר ממה שהיה קודם לכן.

<עינב לוק: לגבי הרחקה לצמיתות, בשום מקרה אנחנו לא הולכים על הרחקה לצמיתות גורפת וכל מקרה לגופו.

מאיר כהן: אני מסכים אתך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא רוצים עבריין.

<עינב לוק: במקרים החמורים ביותר תינתן למנהל בית-הספר הסמכות לפי שיקול דעתו להרחיק תלמיד לצמיתות במקרה של פגיעה.

<זאב גולדבלט: על אלימות מילולית?

<עינב לוק: אני לא אמרתי.

<עינב לוק: על המקרה הגרוע ביותר.

<זאב גולדבלט: הנושא כאן הוא אלימות מילולית.

יעקב מרגי: לא, לא.

<עינב לוק: לא דיברתי על אלימות מילולית.

<עינב לוק: דיברתי על מדרג תגובה.

<עינב לוק: הרף הגבוה ביותר.

<זאב גולדבלט: קראתי את סדר-היום של הוועדה וכתוב אלימות מילולית.

<זאב גולדבלט: אולי אני לא יודע לקרוא.

יעקב מרגי: דיברנו גם על אלימות פיזית.

<עינב לוק: דיברתי על אלימות פיזית.

<עינב לוק: אני מתייחסת ואומרת מה חדש.

יעקב מרגי: כלל סוגי האלימות.

<עינב לוק: יש כאן אמירה לגבי מנהלי בתי-הספר, שיש להם סמכויות ואחריות לטפל בנושא הזה.

יעקב מרגי: עם הרצון שלנו, וטוב שכך, לצמצם את סמכות מנהל בית-הספר בזמנו, להרחקות תלמידים, צמצמנו את הנשירה ואת ההרחקות, אבל אין מי שמסתובב במתחמי בתי-הספר ומשוחח עם הצוות ולא רואה את חוסר האונים.

יעקב מרגי: מה יש לו כבר לעשות עם ילד כזה?

יעקב מרגי: לא מצאנו את קו האמצע והלכנו מקיצון לקיצון.

יעקב מרגי: גם אנחנו, ברצון שלנו, לאזן את המצב, הבאנו את זה על עצמנו.

יעקב מרגי: אבל אין ספק שיש כאן שותפות שלילית, גם של הורים, גם של מורים, גם של משרד החינוך עצמו.

יעקב מרגי: ביחד הגענו למצב הזה.

יעקב מרגי: לכן שאל אותך מאיר, ולא לחינם, מה חדש פה, מה החידוש, מה הדבר הדרמטי.

יעקב מרגי: אין ספק שלתת סמכויות למנהל בית-הספר זה דבר חשוב ונכון במקרה של אלימות קיצונית, גם לגבי הרחקה לצמיתות והגדלת ימי ההרחקה.

יעקב מרגי: צריך להפוך את זה מפרס לעונש כי כרגע הרחקה של יומיים-שלושה זה מעין פרס ולא עונש.

יעקב מרגי: תאמיני לי, כשהבן יישב שבוע או עשרה ימים בבית, ההורה ירגיש וייקח אחריות על הילד שלו.

יעקב מרגי: אנחנו גם מכירים תגובות של הורים שאומרים: מה את פונה אליי?

יעקב מרגי: תתמודדי עם זה.

<עינב לוק: אני רוצה להוסיף עוד שתי נקודות, ברשותך.

<עינב לוק: הנקודה הראשונה, כחלק מתוכנית המניעה גם מתן מענה תפעולי לתלמידים עם בעיות התנהגות.

<עינב לוק: הרבה פעמים אנחנו יודעים שזה חלק מבעיה ואנחנו רוצים להתייחס אליה.

<עינב לוק: הנושא הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא שותפות עם ההורים.

<עינב לוק: אני חושבת שהתחלנו מהלך מאוד משמעותי עם פורום ועד ההורים היישוביים ובמערכת בכלל לכתוב תפיסה משותפת לשותפות חינוכית עם הורים.

<עינב לוק: אני מאמינה שהיכן שתהיה שותפות חזקה בין הצוות החינוכי להורים, שם יקרה ההבדל.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: זה חלק מאותו גב שביקשנו שיהיה לצוות החינוכי.

<עינב לוק: לגמרי.

<עינב לוק: אנחנו עושים עבודה משותפת אתם ויש לנו בתי-ספר שנמצאים עכשיו בפיילוט.

<עינב לוק: חלק מהנושא של עבודה עם הורים זה המדיניות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברת על תקנון בית-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא האם בשעת מחנך אתם מסבירים לתלמידים את התקנון והם מבינים בדיוק על מה מדובר, או שרק מחתימים אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הילד הקטן שלי בכיתה ה' ויש לי גם ילד בי"א.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מעבירים את התקנון גם להורים דרך הילדים, שיחתמו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רובם חותמים מבלי לדעת על מה הם חותמים כי הילד אומר: אם אני לא חותם אני אקבל נזיפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי צריך לעשות גם אסיפות הורים ולהסביר להם על מה הם חותמים ולמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רואים את זה במקומות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למשל, בעבודה בבניין מחתימים אותו שהוא הבין את כל מה שצריך מבחינת הבטיחות, אבל הוא לא קורה על מה הוא חותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הייתי מבקש שיהיו אסיפות הורים כדי שיבינו על מה מדובר, מה זה תקנון ואז להחדיר למודעות שלהם את המשמעות של תקנון בית-ספר ומה האחריות שלהם ומה הם צריכים לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם שהתלמידים יבינו לקראת מה הם הולכים.

<עינב לוק: אלה ההנחיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך שהן לא מבוצעות.

<עינב לוק: בוודאי שיש דוגמאות לכאן ולכאן, אבל אלה ההנחיות.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

<ליאת לב: אני רוצה להסביר שהנתונים שיש כאן על השולחן הם נתונים על אלימות של כלל העבירות בתוך מוסד חינוכי.

<ליאת לב: זה אומר עבירות של מורים כלפי תלמידים, תלמידים כלפי תלמידים ותלמידים כלפי מורים.

<ליאת לב: זאת אומרת שאנחנו לא יכולים לפלח מתוך זה רק את האלימות של תלמידים כלפי מורים.

יעקב מרגי: הבנו את זה.

יעקב מרגי: אבל זאת לא תופעה זניחה ושולית.

<ליאת לב: לא, לא אמרתי.

יעקב מרגי: אני שואל, זה לא זניח?

<ליאת לב: לא, אבל אנחנו לא יכולים לפלח מתוך זה.

יעקב מרגי: הבנתי זאת תחילה.

<שרה כהן: אני מנהלת שירות הרווחה במשרד העלייה והקליטה, שייכת למגזר של הקדושים/פראיירים.

מאיר כהן: "פראיירים" היה לצורך הבדיחה.

<שרה כהן: כן.

<שרה כהן: לצורך הדיון הוצאתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת מסמך קודם שהוכן ב-2014 ומרכז את כל מה שקשור לנושא של אלימות נגד מורים בישראל.

<שרה כהן: אני חושבת שאחד הדברים ששווה אולי ללמוד ממנו זה את הנושא של המגמות שמוצגות בסקר של משרד החינוך.

יעקב מרגי: של ארגון המורים.

<שרה כהן: המגמות בסקר של ארגון המורים מראות מגמה של ירידה.

<שרה כהן: נכון להתייחס למגמות.

יעקב מרגי: יש הבדל בין סקר לבין איסוף נתונים של מרכז המידע והמחקר של הכנסת, שזה איסוף נתונים.

יעקב מרגי: הם לוקחים זאת מהמשרד לביטחון פנים, ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: זה לא דומה.

יעקב מרגי: לכן יהיו פערים.

<שרה כהן: אני רק אומרת שכחלק מתהליך איסוף הנתונים הם בחנו את הנתונים של - - -

יעקב מרגי: מהדיון הזה אני רוצה ללכת לכיוון של ניטור וממש הבחנה ברמת בית-ספרית.

יעקב מרגי: זה הכיוון ותוכנית העבודה שלכם צריכה להיות מוטה לאותו כיוון.

<שרה כהן: לפני חצי שנה התקיים דיון בוועדת העלייה והקליטה בנושא נתוני אקלים וסביבה פדגוגית, סקר של ראמ"ה לגבי תלמידים עולים.

<שרה כהן: אני רוצה להתייחס לזה כי מהסקר הזה עולה שהתלמידים העולים מרגישים יותר נפגעים ושהם חשופים לאלימות לסוגיה.

יעקב מרגי: כרגע אנחנו מדברים על מורים נפגעים.

יעקב מרגי: הדיון הוא על מורים נפגעים.

<שרה כהן: אני ערה לזה, אבל קיימנו דיון על השיח שהוא אנטי אלימות באופן כללי בתוך המערכת הבית-ספרית.

<שרה כהן: בהקשר הזה אני רוצה לחזק את כל הנושא של העבודה עם ההורים העולים כחלק מהתהליך.

יעקב מרגי: הורים, הורים.

יעקב מרגי: הציר המרכזי בסוגיית האלימות.

יעקב מרגי: לא שהם אשמים, אבל התקוות תלויות בהם לא פחות.

<שלמה מויאל: רק לחזק כמה נקודות.

<שלמה מויאל: אני מעריך את חבר הכנסת מאיר כהן, שגם היה מנהל בית-ספר וגם ראש עיר.

יעקב מרגי: נראה לי שיש לך קרבה לדימונה.

<שלמה מויאל: כל מה שהוא אומר זה נכון.

<שלמה מויאל: פשוט לשתף גם מורים בפרויקטים של התוכנית שהם רוצים לכתוב בנושא אלימות.

<שלמה מויאל: לערב אותם ולחייב את בתי-הספר לרשום כל מה שמתרחש, לא רק הדברים הגדולים שמגיעים למשטרה.

<שלמה מויאל: גם את הנקודות.

<שלמה מויאל: לאסוף נתונים.

יעקב מרגי: סליחה, שכחנו שבדיונים אחרים, כשמדברים על שלום הילד וזכויות הילד, אנחנו לא חסידים גדולים של רישום ומיד הפללה ומיד תיוג.

יעקב מרגי: בוא, אנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון.

יעקב מרגי: מיד לא קפצתי בשמחה כשאמרו להגדיר את המורה כעובד ציבור.

יעקב מרגי: צריך להתייחס למורה בצורה מיוחדת כי לתת לו את אותן הגדרות של עובד ציבור, כשמדובר בתלמיד קטין או בני נוער, צריך לחשוב על זה וזה לא חד-משמעי.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים למגר את האלימות, אבל לא רוצים באותה נשימה גם לגרום לעוולות אחרות או לתופעות אחרות.

יעקב מרגי: שמעתי, תודה.

יעקב מרגי: משפט סיכום.

<ליאור זיסר-יוגב: אני ממשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

<ליאור זיסר-יוגב: אנחנו אחראים על 62 בתי-ספר מקצועיים.

<ליאור זיסר-יוגב: בני הנוער, התלמידים שלנו, על אף שהם תלמידים נהדרים עם עתיד מזהיר, מוגדרים כנוער בסיכון.

יעקב מרגי: לא כולם.

<ליאור זיסר-יוגב: אתה צודק, אבל אצלנו יש אחוזים גדולים יותר והרבה מתוכם הונשרו או עזבו ובצורה כזאת או אחרת נפלטו ממערכת החינוך.

<ליאור זיסר-יוגב: אני רוצה להציע שמלבד חוק וניטור, שאלה דברים שהם מאוד פורמליים, תגבור של מעטפת עם מערך של פסיכולוגיות, יועצות טיפוליות, הכשרה של מורים, עבודה על חוסן עם מנהלים ועם התלמידים.

<ליאור זיסר-יוגב: כמו כן, גם מה שאנחנו מפעילים אצלנו, תוכניות שנתיות.

יעקב מרגי: את רוצה להפוך את כל בתי-הספר לטיפוליים?

יעקב מרגי: את יודעת כמה זה יעלה למדינה?

<ליאור זיסר-יוגב: לא, ממש לא להפוך את בתי-הספר.

יעקב מרגי: אותה תשומת לב שניתנת לבתי-הספר שאת מדברת עליהם, בגלל חתך האוכלוסייה שמגיעה לשם ברובה, שונה.

<ליאור זיסר-יוגב: אני מסכימה, אבל תגבור של מערך כזה בכלל בתי-הספר או עבודה הרמונית בין משרד החינוך לבין משרד הרווחה - - -

יעקב מרגי: נאוה הייתה קונה את זה בשתי ידיים.

<ליאור זיסר-יוגב: יש לנו פה תוכניות קיימות שנשמח, כמובן, להרחיב ולתגבר כי הגברת נוכחות של מבוגרים, ובטח ובטח של הורים – גם תוכניות הורים אנחנו מפעילים בבתי-הספר וגם במגזר הערבי – גם מונעת מקרים של אלימות.

<ליאור זיסר-יוגב: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הדיון.

יעקב מרגי: אין ספק שהתמונה שעולה מהסקר היא תמונה מדאיגה, שמחייבת התערבות מיוחדת שתביא להתמודדות עם הבעיה.

יעקב מרגי: אני שמח שיש שיתוף פעולה בין המשרד לבין ועדי ההורים היישוביים.

יעקב מרגי: אני חושב שלהורים יש פה תפקיד חשוב בהתמודדות עם אלימות כלפי צוותי ההוראה.

יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לראות באמת תוכנית התמודדות כוללת של משרד החינוך, שמדברת לא ברמה כללית אלא ברמה פרטנית לאחר עבודת ניטור כדי להבין מי פחות, מי יותר ואיפה לשים דגשים גדולים.

יעקב מרגי: אני חושב שמשרד החינוך צריך להכין עבודה בסוגיה הזאת כדי להתמודד עם התופעה.

יעקב מרגי: אני קורא לארגון ההורים להעביר את הסקר למשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נכון שגם הם יסתמכו על זה.

יעקב מרגי: לעשות ביחד עבודה עם ראמ"ה או עם הגורמים שצריך כדי להביא למצב של התמודדות אמיתית.

יעקב מרגי: זה לא יכול להיות התמודדות כללית כפי שזה עד היום בהנחיה, אלא התערבות מיוחדת כדי שנצליח לצמצם את התופעה הזו עד כדי מיגורה.

יעקב מרגי: אני מודה לחברי הכנסת המציעים.

יעקב מרגי: אני חושב שהתמודדנו עם זה בדיון, אבל אנחנו נמשיך לעקוב לראות שבאמת אנחנו במגמת ירידה.

יעקב מרגי: ארגון המורים, אתה יודע מה זה אומר שעושים?

יעקב מרגי: אתה יודע שעשית סקר שנה אחת וזה מחייב אותך לעשות את זה בשנים אחרות, כי אם לא, מה הועילו חכמים בתקנתם?

יעקב מרגי: אני שמח שסוף-סוף ארגון המורים מצא לנכון לשלוח נציג לדיון, לא רק בגלל שהוא עשה סקר אלא בכל הדיונים שימשיך לשלוח נציגים.

יעקב מרגי: תודה רבה.