ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 446, 2017-07-10 10:30

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 10 ביולי 2017, ט"ז בתמוז תשע"ז, הנושא תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות.

יעקב מרגי: עוד דיון.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים לאט לאט, אני מקווה שבסוף נעביר את התקנות.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית של הוועדה, תכניסי אותנו למסגרת.

<מירב ישראלי: בישיבה הקודמת הקראנו את התקנות עד תקנה 8 ובמקביל אחרי הישיבה הקודמת אני ישבתי לישיבות פנימיות עם נציגי משרד החינוך, משרד המשפטים ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<מירב ישראלי: בחלק מהדברים כבר הוכנסו תיקונים בעקבות הישיבות הפנימיות שנעשו בינינו, ונושאים שהם עקרוניים תקציביים, נגיד ככה, משרד החינוך ידווח איפה זה עומד, הם יעשו ישיבה עם המנכ"ל, אני מבינה, על הנושא הזה.

<מירב ישראלי: אנחנו עוד לא סיימנו, אני מתכוונת להמשיך לשבת איתם גם בהמשך על מה שעוד לא הספקנו.

<מירב ישראלי: זה בגדול מה שהיה מאז.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<אילן שי: נקבעה ישיבה ל-25 ביולי בסוגיות התקציביות, בסוגיה של הליווי לגילאי 3-4 בתקווה שיגיעו לסיכום שיאפשר להתקדם בסוגיה הזו.

<מירב ישראלי: ומספר ילדים גם, מה עם מספר ילדים?

<שמעון אבני: יש שלושה נושאים שעולים למנכ"ל בשבועיים הקרובים.

<שמעון אבני: אחד מהם, יהיה דיון במינהל הפדגוגי, שאנחנו מקיימים עליו דיון בנפרד, זה ליווי לילדי 3-4 ואנחנו מחפשים פתרון מקורי, מציאותי, ריאלי, שנוכל להסיע את הילדים האלה, ייתכן שלא את כולם ונסיע קבוצה מהילדים, אבל משהו אנחנו - - -

יעקב מרגי: אתם בכיוון.

<שמעון אבני: כן.

<שמעון אבני: הדבר השני הוא הגבלה של 8 ילדים ברכב, שזה עולה למנכ"ל, בתוך שבועיים יהיה דיון עם המנכ"ל.

<שמעון אבני: אני אישית דיברתי עם המנכ"ל, כתבתי לו את כל ההערות - - -

יעקב מרגי: זה יהיה באותו דיון, באותה פגישה?

<שמעון אבני: לא, זה דיון בנפרד.

<שמעון אבני: אמרנו 8 ילדים ומשך זמן ההסעה וליווי.

<שמעון אבני: אלה שלושת הנושאים שהם עולים הרבה מאוד כסף והם נשארו פתוחים.

<שמעון אבני: תוך שבועיים נבוא עם תשובות סופיות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך בהקראה.

<מירב ישראלי: מתקנה 8.

<מירב ישראלי: אני אקריא מהנוסח שהונח בפניכם, שזה הנוסח כבר עם התיקונים הנוספים.

<מירב ישראלי: בגדול, כשנסיים לנסח את כל התקנות אנחנו נעבור על כלל התקנות ונרכז בתקנה הזאת את כל הנושאים שהם באחריות ברשות המקומית - - -

טלב אבו עראר: יושב ראש הוועדה, הוא אמר עד 8 ברכב.

<מירב ישראלי: ילדים.

יעקב מרגי: עם מוגבלות.

טלב אבו עראר: כן, אני יודע את זה, אבל עד איזה מרחק?

<שמעון אבני: כל מרחק.

<שמעון אבני: לא קשור המרחק.

<שמעון אבני: כשאנחנו מגבילים את כמות הילדים זה לא קשור המרחק.

טלב אבו עראר: לא, אני שואל - - -

<שמעון אבני: אז אני אומר - - -

יעקב מרגי: הוא צריך להגיע למוסד.

טלב אבו עראר: אפילו 100 קילומטר?

יעקב מרגי: לא.

<מירב ישראלי: זה עניין של זמן, יש זמן הסעה.

טלב אבו עראר: אבל אצלנו במגזר יש 70 קילומטר.

<חיה הראל: לא, אבל יש זמן נסיעה.

טלב אבו עראר: כמה זמן?

יעקב מרגי: עד שעה וחצי.

<שמעון אבני: עד שעה וחצי, כמובן שזה המקסימום, אנחנו שואפים שזה יהיה הרבה פחות.

טלב אבו עראר: אבל הנורמלי לא יכול לקבל שעה וחצי נסיעה.

טלב אבו עראר: באמת.

טלב אבו עראר: עד שעה וחצי?

טלב אבו עראר: זה נורמלי?

<שמעון אבני: כמה מקרים אתה מכיר שנוסעים שעה וחצי?

טלב אבו עראר: יש הרבה, אדוני.

טלב אבו עראר: אני מהמגזר הבדואי, שם אפילו חלק מבעלי המוגבלויות לא מגיעים להסעות, לא מוסעים.

<שמעון אבני: אצלכם זו בעיה אחרת - - -

יעקב מרגי: רגע, שמעון.

יעקב מרגי: הדיון היום - - -

טלב אבו עראר: יש לך תשובה כל הזמן אתה.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: אלה הם בניי, אז יש לי תשובות.

יעקב מרגי: הדיון היום הוא על תיקון תקנות להסעת ילדים עם מוגבלות.

יעקב מרגי: תנסה לצאת מהבעיה של המגזר הבדואי, כי כרגע זו הבעיה של הסעות שאנחנו עדיין עובדים עליה ונקווה שיום אחד - - -

טלב אבו עראר: לא המגזר הבדואי, המגזר היהודי.

טלב אבו עראר: איך ילד מוגבל ייסע שעה וחצי?

יעקב מרגי: לא, אני רוצה לענות לך גם במגזר הבדואי, אבל תצא מהמסגרת הכללית.

יעקב מרגי: לו יצויר שיש ילד עם מוגבלות, לצורך העניין בח'ורה, והמוסד המתאים לו בגלל המוגבלות שלו נמצא באופקים, או אחרי אופקים, עלי נגב.

טלב אבו עראר: מח'ורה עד אופקים 40 דקות.

יעקב מרגי: אז רק אני אומר, זו המסגרת של התקנות, איך מסיעים את הילד, באיזה רכב, כמה ילדים, אורך הנסיעה.

יוסף ג'בארין: השעה וחצי שבתקנות, זה בתוך התקנות או - - -

<שמעון אבני: זה יהיה בתקנות.

<מירב ישראלי: לא בין רשויות, כרגע זה רק בתוך רשות, בין הרשויות זה אחד הנושאים - - -

יעקב מרגי: שהם צריכים לתת לנו תשובה.

טלב אבו עראר: אולי צריך לחשוב להקים מוסדות, במקום להסיע אותם?

יעקב מרגי: אין לך, יש - - -

<מירב ישראלי: אין מספיק ילדים.

יעקב מרגי: ברוך ה' שאין לנו מספיק ילדים עם מוגבלות שאפשר לפתוח ליד - - -

יוסף ג'בארין: אבל אפשר רק להבין אם המספר - - -

<אבנר עורקבי: להקים בחורה.

יעקב מרגי: אבנר, למי?

יעקב מרגי: אין מוגבלים.

יעקב מרגי: אין ילדים מוגבלים.

<אבנר עורקבי: אין במגזר הבדואי - - -

יעקב מרגי: אין, מה, אתה עכשיו רוצה להכניס - - -

<אבנר עורקבי: אני אומר לך שיש.

יעקב מרגי: בסדר, כשיהיה יקימו לך.

יוסף ג'בארין: רק להבין, המספר 8, איך הוא הגיע?

יוסף ג'בארין: מה הרציונל?

יוסף ג'בארין: למה 8 ולא 10?

<שמעון אבני: בדקנו מדעית את הדבר הזה, נסענו על הסעות, ראינו כמה ילדים, כמה טרנזיט מכיל, כמה מקום צריך לכל ילד, כמה מלווה יכולה להסתדר עם מספר הילדים והגענו ל - - - היום אין מגבלה.

<מירב ישראלי: יש תקנות הפעוטות, ששם זה 8 והרצון הוא להשוות את המצב לתקנות האלה, שכרגע אין פה מספר מקסימלי, למה שקורה בתקנות הפעוטות.

יעקב מרגי: כן, אבנר.

<אבנר עורקבי: הכוונה ל-8, זה ילדים מוגבלים בכיסאות גלגלים?

<אבנר עורקבי: 8 כיסאות גלגלים?

יעקב מרגי: לאו דווקא.

<שמעון אבני: אנחנו פותחים את הכול מחדש.

יעקב מרגי: רבותיי, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, הקראה.

<מירב ישראלי: אז אנחנו כאמור בתקנה 8, שמדברת על אחריות הרשות המקומית, לגבי נהג ההסעה ומלווה ההסעה.

<מירב ישראלי: הרצון פה הוא לרכז את כל ההוראות שנוגעות לאחריות הרשות המקומית בהקשר של התקנות האלה.

<מירב ישראלי: 'הרשות המקומית תוודא שהתקבל לגבי הנהג אישור משטרה כאמור בחוק למניעת העסקה של עברייני מין'.

<מירב ישראלי: ואותו דבר לגבי המלווה.

<מירב ישראלי: הרשות המקומית תחליף נהג במסלול הסעה במשך כל שנת לימודים אלא אם כן ישנן נסיבות שאינן מאפשרות הסעה על ידי אותו נהג במהלך שנת הלימודים'.

<מירב ישראלי: זה אמור להיות גם לגבי המלווה.

<מירב ישראלי: הרשות המקומית תוודא כי מלווה עבר הכשרה וקורס עזרה ראשונה, כאמור בתקנות 6(א)(4) ו-6(א)(5) לפני או בסמוך לתחילת עבודתו.

<מירב ישראלי: הרשות המקומית תוודא כי מלווה עבר השתלמות רענון פעם בשנה לפי הוראות המנהל של משרד החינוך.

<מירב ישראלי: נקבע כי תלמיד זכאי למלווה אישי, תוודא הרשות כי המלווה האישי אינו משמש גם בתפקיד מלווה ההסעה.

יעקב מרגי: הערות ל-8.

יעקב מרגי: בבקשה, זאב.

<זאב גולדבלט: לאמץ גם כאן את ההסתייגות שהייתה בחוק הצהרונים וגם בחקיקה הנוספת לגבי אלה שהוגשה כנגדם תלונה על עבירות מין.

<מירב ישראלי: אמרנו.

<מירב ישראלי: עוד פעם, שכאן אין אפשרות, מכיוון שלא מדובר על עובדי חינוך או עובדי שירות בבית ספר, אין סמכות לגביהם לקבל את המידע.

<זאב גולדבלט: זה אומר שהמשטרה, בכל מקרה אסור לה להעביר את המידע הזה, אם זה לא עובדי משרד חינוך?

<מירב ישראלי: בדיוק, אין פה סמכות מכוח חוק ה - - - השלילי, אלא אם כן - - -

יעקב מרגי: אלא אם כן יתוקן החוק.

<זאב גולדבלט: השאלה אם לא כדאי לתקן את החוק, כי זמן החשיפה - - -

<מירב ישראלי: הבעיה היא שזה תקנות.

<זאב גולדבלט: אבל נגיד אחרת, רק במהלך השנה האחרונה נחשפנו לפחות לשלושה מקרים שדווקא הנהגים או המלווים הטרידו את הילדים והילדים האלה גם לא יכולים להתלונן, נוסף לכל הצרות.

<מירב ישראלי: הבעיה היא שזה לא הליך חקיקה, זה הליך של תקנות, לכן אין על שולחן הוועדה הצעה לתיקון חוק.

<זאב גולדבלט: אני מציע, שווה לחשיבה.

<אמיתי שוחט: בהכשרה של המלווים אז יש סעיף שמדבר על הכשרה, שיכירו צרכים של ילדים עם מוגבלות, השאלה אם יש אפשרות שבאחריות של הרשות המקומית להכיר למלווה את הילדים, זאת אומרת שהמלווה יעבור היכרות עם הילדים או על הצרכים הספציפיים שלהם.

יעקב מרגי: אולי אני אלך לפגוש אותם בסלון גם כן?

<אמיתי שוחט: לא בסלון, אבל כשהוא עובר הדרכה שיסבירו לו לאיזה ילדים הוא מגיע.

יעקב מרגי: הוא עובר, מסבירים לו בעיקרון.

יעקב מרגי: הוא יעבור הדרכה, איך מלווים ילדים עם מוגבלות, אבל להכיר אותם ברמה האישית?

יעקב מרגי: יש את התג לכל אחד.

יעקב מרגי: אי אפשר לעשות את זה, הלוואי שיכולנו.

<אמיתי שוחט: לא, השאלה אם אפשר, אני שואל.

יעקב מרגי: את רוצה להתנדב?

יעקב מרגי: בבקשה.

<נועה בן אריה: תודה, לא, אני לא רוצה להתנדב, אני רוצה רק להעיר לנוסח של סעיף (ד).

<נועה בן אריה: הרשות המקומית לא מחליפה את הנהגים, הרשות המקומית היא הגוף שמעסיק את חברת המסיעים שהיא מחויבת שלא להחליף את הנהג, זה תנאי בתוך המכרז שלה, זה גם תנאי במכרז שנקבע במשרד החינוך.

<נועה בן אריה: לכן הנוסח, כפי שקיים בסעיף (ד) בעצם מטיל חבות על הרשות המקומית שהיא לא באמת קיימת.

<נועה בן אריה: אני לא יכולה להחליף או לא להחליף, היא תוודא שלא מוחלף הנהג.

<מירב ישראלי: אוקיי, בסדר.

יעקב מרגי: תודה, הערה במקום.

<מירב ישראלי: אני רשמתי לי את ההערה של אמיתי, לסעיף הממונה, שנדון בזה שם.

<מירב ישראלי: אז אנחנו אומרים שזה יהיה 'תוודא', נכון?

<נועה בן אריה: תוודא או תבטיח שלא.

<מירב ישראלי: בסדר גמור.

<מירב ישראלי: אנחנו בתקנה 9.

<מירב ישראלי: שזה אחריות מוסד חינוך.

<מירב ישראלי: אחריות מוסד חינוך.

<מירב ישראלי: 9.

<מירב ישראלי: בסוף יום לימודים ילד עם מוגבלות יגיע אל הרכב מלווה באיש צוות של מוסד החינוך שקבע מנהל מוסד החינוך.

<מירב ישראלי: איש הצוות של מוסד החינוך יוודא ביחס לתלמיד הזכאי לליווי כי יש ברכב ההסעה מלווה.

<מירב ישראלי: גם פה אני רק אומר שאחרי שהתקנות יהיו מנוסחות אולי נעבור עוד פעם על הנוסח ונראה שלא חסר בו שום דבר מבחינת האחריות של מוסד החינוך, כי יש גם משהו שמדבר על ההגעה של הילד למוסד החינוך.

יעקב מרגי: זה סעיף אחר.

<מירב ישראלי: בבוקר, שזה בסעיף 6, נושא של הורדת ילד.

יעקב מרגי: אנחנו כאן בסוף יום הלימודים.

<מירב ישראלי: נכון, אז גם את הנושא של הורדת ילד, שיש שם גם אחריות של מוסד חינוך, נכניס פה גם.

<מירב ישראלי: זה רק עניין של התאמה.

<אילן שי: נראה לי לגבי 9(ב) זה יכול להיות רק בסוף יום לימודים.

<מירב ישראלי: כן, על גן ילדים אנחנו מדברים, נכון?

<אילן שי: יש את ההבדל בין גן ילדים לבין בית ספר, אבל לגבי לוודא שיש מלווה, הוא יכול לוודא רק בסוף יום לימודים, בבוקר ההסעה מסתיימת כשהוא מגיע.

<מירב ישראלי: לא, אבל לגבי גן ילדים יש אחריות של מוסד החינוך.

<מירב ישראלי: את זה כן צריך להכניס, פשוט לעשות התאמה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם אפשר שיהיה סעיף מקביל גם, שהרשות המקומית תוודא שמלווה מגיע גם בבוקר.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר יש את סעיף 9, איש הצוות של המוסד החינוכי מוודא שמלווה, בסוף היום - - -

יעקב מרגי: אז מה, את רוצה שעכשיו רשות מקומית, בוא נאמר עיריית תל אביב, או עיריית ראשון או באר שבע או פתח תקווה תחזיק צי של מי שיבדוק את כל ההסעות, אם יש בהם - - - על מי האחריות לוודא שיש מלווה?

<נועה בן אריה: לא, מלווה בהסעה, אני מבינה וזה קיים, מה שמדברת עליו אביבית זה שכמו שהוחלה החובה על מוסד החינוך לוודא שהילד מלווה להסעה בתום יום הלימודים אביבית מבקשת שהרשות המקומית תוודא שהוא גם מובל אל המוסד החינוכי.

<נועה בן אריה: זה דבר שאנחנו לא יכולים להתחייב עליו, זה באחריות מוסד החינוך, מוסד החינוך יצטרך לדאוג לזה.

<מיכל מנקס: בסופו של יום ההורה מוסר את הילד - - -

<נועה בן אריה: אין לנו שום דרך להיות בזמן אמת בכל צוות.

יעקב מרגי: תודה, אין כאן דיון.

<מירב ישראלי: זה אמור להיות מטופל במנגנון הכללי, זאת אומרת הממונה מטעם הרשות המקומית נותן למלווה רשימה של הילדים, המלווה אמור לוודא שכל הילדים עלו לפי הרשימה.

<מירב ישראלי: זה המנגנון ש - - -

<קריאה: המלווה לא מגיע, אז ההורים לא מעלים.

<אילן שי: אם הכוונה במילה לוודא שזה ווידוא בראייה, זאת אומרת שיש מישהו שצריך להסתכל שיש מלווה, זה יכול להיות רק בסוף ההסעה במוסד החינוך.

<אילן שי: אני לא רואה איך מישהו יכול לבדוק בנקודת האיסוף הראשונה של כל אחת ואחת מההסעות שיש בה מלווה.

<אילן שי: רק ההורה, אין שום גורם שיכול לפזר כמות כזאת - - -

<שמעון אבני: רק ההורים, רשות מקומית לא תוכל.

טלב אבו עראר: יש לי שאלה.

טלב אבו עראר: למה לא ימנו מפקח - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך לשאול.

יעקב מרגי: יש סיפור ש - - -

טלב אבו עראר: שיעשה בדיקות פתע.

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: יש סיפור יהודי, איזה אורח שהגיע לבית כנסת, פעם ראשונה, הוא רואה שהגבאי מעלה את זה ואחרי זה הוא פונה לצד הזה ומעלה את ההוא ואחרי זה פונה לצד ההוא, הוא בא אליו בסוף היום, הוא אומר 'איזה סדר אתה מנהל פה?

יעקב מרגי: אתה קופץ ממקום למקום', אורח לרגע.

יעקב מרגי: חכה, אנחנו כבר מזיעים על התקנות האלה חודשיים.

יעקב מרגי: הם שאלו שאלה בהקשר, אני אתן לך לשאול את השאלה בנפרד.

טלב אבו עראר: אז אני אורח זמני?

יעקב מרגי: לא, הגעת עכשיו, חכה, תלמד את התקנות.

יעקב מרגי: זה לא חקיקה.

טלב אבו עראר: אבל תוך כדי אפשר לשאול שאלה?

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: מיכל, רצית לומר?

יעקב מרגי: אילן השיב?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת, רצית לשאול שאלה.

טלב אבו עראר: אני שואל, הוא אומר רק ההורה יכול לבדוק אם באמת יש מלווה או אין מלווה.

טלב אבו עראר: למה שלא יתמנה אדם שזה תפקידו?

טלב אבו עראר: לעקוב אחרי המלווים, אם זה מיושם או לא.

יעקב מרגי: איך?

טלב אבו עראר: שיעשה בדיקות פתע.

יעקב מרגי: יש רכז.

יעקב מרגי: אתה באת עכשיו.

יעקב מרגי: יש - - -

טלב אבו עראר: כל הזמן 'אתה באת, אתה באת' - - -

יעקב מרגי: זה בדיוק - - -

טלב אבו עראר: יעקב, אל תחזור על המילים האלה, 'אתה באת, אתה באת, אתה באת', מותר לי להיות בכל הוועדות.

יעקב מרגי: צודק, אני לא בא בטענה, אני רק אומר לך שהתייחסנו לזה, התקנות מתייחסות לזה.

טלב אבו עראר: אוקיי, התייחסתם בישיבה אחת, החוק הזה מחייב עשר רשימות.

טלב אבו עראר: זה חשוב מאוד מאוד.

טלב אבו עראר: יש הרבה בעיות בקטע.

יעקב מרגי: כמה ישבנו על התקנות האלה?

טלב אבו עראר: אתה אומר 'ישבנו בישיבה הקודמת'

יעקב מרגי: כמה ישיבות?

טלב אבו עראר: אני לא יודע.

יעקב מרגי: תבדקי לי כמה - - -

<מירב ישראלי: כמה וכמה פעמים וזה עוד לא הוגש אפילו רשמית.

יעקב מרגי: אבנר, בבקשה.

<אבנר עורקבי: אני רק רוצה לוודא שזה אכן מבוצע.

טלב אבו עראר: אז אני יוצא.

יעקב מרגי: שב, שלא ישעמם לי.

טלב אבו עראר: אני מפריע לך.

יעקב מרגי: לא, חס ושלום, שב.

יעקב מרגי: בבקשה, אבנר.

<אבנר עורקבי: אני רוצה להבהיר פה, ישנם ילדים שהם ילדים מאוד מורכבים, שהם זקוקים לסייע אישי בהסעה עצמה, פה ב-(ו) כתוב שנקבע כי התלמיד זכאי למלווה - - -

<קריאה: זה 8(ז).

יעקב מרגי: החזרת אותנו ל-8?

<אבנר עורקבי: כן, אני אסביר.

יעקב מרגי: אבל למה כשביקשתי התייחסות ל-8 לא התייחסת לזה?

<אבנר עורקבי: לא ראיתי את זה.

יעקב מרגי: הפעם אני אתן לך, אבל אני לא חוזר יותר.

<אבנר עורקבי: תראה, יש פה ילדים, בסיפא הזאת, שהם מאוד מורכבים, שהם יכולים לקבל התקפים באמצע הסעה, או יכולים - - - מי שיכול לטפל בהם זה רק הסייע האישי שלהם, כלומר אותה מטפלת אישית שלו.

<אבנר עורקבי: אני מבין שבמידה שההורים מבקשים, שגם יהיה אותו סייע צמוד לאותו ילד ספציפי.

<חיה הראל: אבל זה המלווה האישי.

<חיה הראל: בנוסף למלווה בהסעה.

<חיה הראל: זה כתוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה נכון מה שאמרתי לחבר הכנסת טלב אבו עראר, לגבי כל אלה שרוצים - - - אני מבקש, אלה שרוצים להתייחס לסעיפים, שיכבדו את עצמם ואותנו, שיקראו את התקנות לפני כן.

יעקב מרגי: זה קשה כל פעם לחזור, זו ישיבה שישית על התקנות האלה.

יעקב מרגי: רבותיי, זה לא מהיום, זו ישיבה שישית.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: נגמרו ההערות ל-9?

יעקב מרגי: בבקשה, 10.

<מירב ישראלי: בטיחות בהסעה.

<מירב ישראלי: 10.

<מירב ישראלי: הממונה ייתן לנהג הסעות ברשות המקומית או לנותן שירות ההסעות של הרשות המקומית, לפי העניין, הוראות פרטניות בעניין ילד עם מוגבלות שמצבו אינו מאפשר את קיום הדרישות בתקנה 6(ח) או שנדרשות לגביו דרישות מיוחדות.

<מירב ישראלי: רכב המשמש להסעת ילדים עם מוגבלות לפי תקנות אלה יכיל ערכת עזרה ראשונה; כמו כן יאפשר רכב כאמור קליטת ציוד רפואי הנחוץ לילד עם מוגבלות.

<מירב ישראלי: לא יעשן אדם ברכב הסעת ילדים עם מוגבלות.

יעקב מרגי: הערות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<הדר ירדני: אני מאוד אשמח אם יהיה מקום שיהיה כתוב שציוד רפואי צריך להיות מעוגן ברכב.

יעקב מרגי: זה כתוב.

<קריאה: ב-6(ח).

<מירב ישראלי: רק צריך להגיד שאם ייקבע, אני מקווה שייקבע, מספר מקסימלי של ילדים בהסעה, זה ייכנס ל כאן.

<קריאה: זה לא 6(ח), אין 6(ח).

<מירב ישראלי: את כל הסיבובים האלה אנחנו נעשה.

<מירב ישראלי: הכוונה היא העיגון של הילד.

<הדר ירדני: לא עיגון של הילד, עיגון ציוד.

<מירב ישראלי: כן, אנחנו יודעים למה הכוונה.

<חיה הראל: ציוד רפואי זה (י).

<קריאה: אבל לא הציוד הרפואי, העיגון.

יעקב מרגי: ד"ר ירדן, ראית את זה ב-7(י)?

<הדר ירדני: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הלאה.

<מנחם גולדין: הערה.

<מנחם גולדין: אני גם רוצה לשאול לגבי ציוד רפואי שצריך להעלות אותו, להוריד אותו, בטח שהילד עצמו לא עושה את זה.

<מנחם גולדין: איפה כתוב באחריות מי לעשות את זה?

<מנחם גולדין: קביים למיניהם, הציוד הרפואי?

<קריאה: כתוב 'נבדק', לא כתוב באחריות.

<מנחם גולדין: אבל מי מוריד אותו, מי מעלה אותו?

יעקב מרגי: אם יש לו מלווה אישי, ודאי המלווה אישי, אם לא, המלווה בהסעה.

יעקב מרגי: השאלה אם זה כתוב.

<מנחם גולדין: אין לי בעיה אם הדברים כבר הוגדרו, אבל האם המלווה האישי הוא גם אחראי להוריד את הציוד, להעמיס אותו?

<מירב ישראלי: כן, לדעתי בסעיף של המלווה יש את זה, ויש גם הפניה לזה, שאם אין מלווה זה באחריות הנהג.

<מירב ישראלי: י הסדרה של זה.

<קריאה: לא תמיד, גם אם יש לו קביים?

יעקב מרגי: אז היא אמרה תמיד ולא תמיד ויש לי דיון עכשיו על משהו שלא היה.

יעקב מרגי: למה?

<מירב ישראלי: לדעתי מה שאין מלווה הנהג אמור לעשות במקום המלווה.

<מירב ישראלי: יש לנו תקנה כזאת, אם חסר שם משהו אז אפשר להוסיף שם.

<מירב ישראלי: כרטיס נוסע.

<מירב ישראלי: 11.

<מירב ישראלי: האחראים על ילד עם מוגבלות ימלאו טופס ערוך לפי הנוסח שבתוספת השנייה שיכלול את פרטיו האישיים של הילד, פרטי האחראי עליו, לרבות דרכי התקשרות עמו, צרכיו הרפואיים הנוגעים להסעה, רגישויות ואלרגיות שיש לו, סוג מושב הבטיחות הנדרש, ציוד נלווה, אופן עיגונו בהסעה, מסלול נסיעה ותחנות איסוף והורדה; מנהל מוסד חינוך שקיבל את טופס כאמור ידאג להנפקת כרטיס נוסע שיכלול את הפרטים שמסרו האחראים.

<מירב ישראלי: מנהל מוסד חינוך יחליט על אופן הצגת כרטיס הנוסע לפי תקנת משנה (א) בהסכמה של האחראים על הילד עם מוגבלות ואם ניתן, גם בהתייעצות עם הילד עם המוגבלות.

<מירב ישראלי: כאן זה בהתייעצות עם משרד המשפטים לגבי הנושא של הפרטיות.

<מירב ישראלי: לכן היה שינוי.

יעקב מרגי: התייחסות.

<הדס אגמון: אנחנו הסכמנו לזה כבר.

<מירב ישראלי: התאמת הסעה.

<מירב ישראלי: 12.

<מירב ישראלי: ילד עם מוגבלות יוסע ברכב שנוסעים בו ילדים עם מוגבלות, במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו רשאי מנהל מחלקת חינוך או מי מטעמו באישור המנהל, לאשר מראש הסעה של ילד עם מוגבלות בהסעה שנוסעים בה ילדים ללא מוגבלות.

<מירב ישראלי: הרשות המקומית תסיע ילדים עם מוגבלות הזכאים להסעה בשתי קבוצות גיל, 3 עד 10 ו-11 עד 21, במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו רשאי מנהל מחלקת החינוך או מי מטעמו באישור המנהל, לאשר מראש הסעה של ילדים עם מוגבלות בהסעה הכוללת ילדים משתי קבוצות הגיל.

איימן עודה: אני מתבייש לשאול, כי אני זה שנכנס לבית הכנסת בסוף.

איימן עודה: מה זאת אומרת 'מטעמים מיוחדים'?

איימן עודה: סליחה שאני שואל, אני חושב שאני מפריע לכולם אפילו בשאלה הזו.

<מירב ישראלי: הם יסבירו לך, אני משערת, טוב ממני שיש מקרים שבהם זה מספר פשוט קטן של ילדים ולא ניתן בעצם להוציא שתי הסעות.

<אילן שי: יכולים להיות מקומות בפריפריה שיש מעט תלמידים באופן כללי וגם מעט תלמידים עם מוגבלות, זה לא הגיוני בשביל שני תלמידים, כל אחד מכל קבוצת גיל, להוציא - - -

יעקב מרגי: קודם לא היה מוגדר והייתה טענה, בצדק - - -

<שמעון אבני: היום הם נוסעים ביחד.

יעקב מרגי: - - - שמעלים ילדים עם מוגבלות, עם מוגבלויות קלות, קשות, עם ילדים רגילים במערכת, פערי גילים, בלי בקרה, הכול מיקס אחד, העיקר לדחוף ולהסיע ולחזור.

יעקב מרגי: אנחנו מתקנים תקנות כדי לסדר את זה, לייחד הסעה מיוחדת לילדים עם מוגבלות, עם תנאים, עם כללים.

איימן עודה: אני שאלתי שאלה - - -

יעקב מרגי: יהיו מקרים שביישוב מסוים מרוחק יהיה ילד בקבוצת גיל 3 עד 10 וילד בקבוצת גיל של 11-12 ומטעמים מיוחדים, צורת ההסעה, ניתן להסיע אותם ביחד, אולי בגלל סוג המוגבלות, טעמים כאלה ואחרים שאני לא יודע להגדיר אותם ואי אפשר להגדיר בתקנות את כל האפשרויות שיצוצו.

<מירב ישראלי: זה גם עולה לרמת המנהל.

יעקב מרגי: כן, מי שמאשר את זה.

<מירב ישראלי: ברמה ארצית.

<אסתר קרמר: אני רציתי לשאול לפי מה חלוקת הגיל.

<אסתר קרמר: יש פה קבוצת גיל 3 עד 10 ו-11 עד 21.

<אסתר קרמר: למה חלוקת הגיל היא לא לפי כיתות של בית ספר.

<אסתר קרמר: למה ילד בכיתה ה', שהוא בן 10 צריך לנסוע עם ילדים בתיכון, שזה אמור להיות, בעיניי, לפי קבוצת גיל עד סוף בית ספר יסודי.

יעקב מרגי: ואם הייתי עושה ילד בכיתה א' עם ילד בכיתה ו' או כיתה ז' או ח', לא הייתם שואלים שאלה?

יעקב מרגי: הילד בכיתה א' או בגן הוא רך ואת מעלה אותו - - -

<חיה הראל: אם אפשר, ישנם בתי ספר שהכיתות הן דו ותלת גיליות.

<חיה הראל: אם תגידי כיתה ו' את לא קולעת, את יכולה לדבר על ילד בן 12 ואת יכולה לדבר גם על ילד בן 14.

<אסתר קרמר: בית ספר יסודי ובית ספר תיכון.

<חיה הראל: אנחנו לא רוצים שילד בן 14 ייסע עם ילד בן 3.

<שמעון אבני: יש הרבה בתי ספר שהם א'-ח'.

<אסתר קרמר: כן, אבל אני לא רוצה שילד בן 10 ייסע עם ילד בן 21.

יעקב מרגי: אבל הרציונל שלו יותר משכנע אותי, אני אגיד לך.

יעקב מרגי: ילד בן 3, יש לו עדיין רכות מסוימת והפערים הם גדולים.

יעקב מרגי: ילד בן 10, אני לא אומר שזה אותו דבר כמו ילד בן 14-15, אבל צריך למתוח את הקו, ואם את שואלת אותי, למתוח את הקו כאן נראה יותר סביר.

<אסתר קרמר: והוא ייסע לבד?

<אסתר קרמר: ילד בכיתה ה', כל בית הספר שלו ייסע בהסעה אחת והוא ייסע לבד?

<שמעון אבני: למה הוא ייסע לבד?

<אסתר קרמר: ילד בכיתה ה' שלומד בבית ספר יסודי, א' עד ה' ייסעו בהסעה אחת והילד בכיתה ו', שהוא בן 11, ייסע עם - - -

<שמעון אבני: זה בדיוק המקרים המיוחדים - - -

יעקב מרגי: מטעמים מיוחדים, אם הוא יהיה יחיד - - -

<חיה הראל: יש שיקול דעת של מנהל, הוא יכול להגיד - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<נועה ביתן: אני חושבת שהקבוצות צריכות להיות שלוש ולא שתי קבוצות כדיפולט ואז להתחיל עם החריגים, כי בכל זאת ילדים בני 3 הם מאוד קטנים ומאוד פגיעים וילדים בני 10 יכולים להיות מאוד מפותחים והם עלולים לפגוע בילדים הקטנים, בפרט כשאין חובת ליווי בכל הסעה.

יעקב מרגי: ישיבו לך.

<מנחם גולדין: עוד עניין, הכותרת פה היא התאמת הסעה, אני חוזר ל-12(א), אז אפשר לאשר במקרים חריגים, מטעמים מיוחדים, לעשות בהסעה רגילה, אבל צריך לציין שההסעה הזאת צריכה להיות מותאמת, ככל שהיא מותאמת, כי אם היא לא מותאמת הילד הזה לא יעלה על ההסעה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<אפרת בצלאל: מיוחדים, מה זה מיוחדים?

<אפרת בצלאל: על פי איזה קריטריונים מיוחדים?

<מירב ישראלי: זה ניסוח משפטי קבוע שיש לנו בכל - - -

<אפרת בצלאל: זה משאיר את זה כאילו באפור כזה.

<מירב ישראלי: זה ניסוח משפטי שקיים בחקיקה ובחקיקת משנה שבעצם בא להגיד שבמקרים שצריכים לנמק אותם, מסיבות, הם משאירים שיקול דעת.

יעקב מרגי: זה לא תמיד ממחשבה קונספירטיבית, כי יכול לפעמים שהמיוחדים האלה יפתרו את הבעיה של אותה אמא או אותו אב שדווקא במקרה שלו אין לו מענה וזה המקרה המיוחד.

יעקב מרגי: לא תמיד זה לצמצום.

יעקב מרגי: הפוך, ככל שתחדדי תצמצמי.

<אפרת בצלאל: הבנתי.

יעקב מרגי: משרד החינוך, להשיב על שתי הטענות, שלוש קבוצות גיל, שתי קבוצות גיל?

<שמעון אבני: לגבי קבוצות הגיל, קודם כל זה עבר את הגורם המקצועי במשרד שאפשר להסיע, היום מסיעים בערבוביה.

<שמעון אבני: אני חייב להגיד פה משהו, כל תוספת של קבוצת גיל מייקרת משמעותית את ההסעות, זה תוספת של הסעות.

<שמעון אבני: זה סיכמה המנכ"לית הקודמת, אני צריך על זה לחזור למנכ"ל ולפתוח את זה מחדש.

<שמעון אבני: לא בסמכותי עכשיו לקבוע עוד קבוצת גיל ועוד קבוצת גיל.

<שמעון אבני: במקור כל שלוש שנים קפצנו קבוצת גיל.

יעקב מרגי: הדיון, התחלת טוב, סיימת לא טוב.

יעקב מרגי: ברור לנו שכל תזוזה זה כסף, אני חוזר לדיון הראשון איתך.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע עושים מהלך חשוב, כל הכבוד למשרד שנתן לנו להתקדם תוך כדי שאתם מתנהלים מול המשרד ועלויות, לגמור את התקנות כי זה נמשך שנים רבות.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע בוחנים בחינה מקצועית את הדבר הטוב ביותר, אחר כך ניכנס לשיקול - - -

<שמעון אבני: אז אני פתחתי ואמרתי שגורמי המקצוע במשרד אשרור את זה, נקודה.

יעקב מרגי: אוה, תעצור שם, חכה, מה אתה מעלה לי את הטיעון הכספי?

<שמעון אבני: כי הוא טיעון.

<מנחם גולדין: ההערה שלי - - -

<מירב ישראלי: אני רוצה להשיב להערה הזאת, אני רוצה להקריא את (ג) ואז להעיר בקשר למה שאתה אומר.

<מירב ישראלי: את (ג) עוד לא הקראתי.

<מירב ישראלי: במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו רשאי מנהל מחלקת החינוך במקום מגוריו של התלמיד, או מי מטעמו באישור המנהל, לאשר מראש הסעת ילדים עם מוגבלות עד גיל 6 בהסעת פעוטות עם מוגבלות, ובלבד שנבדקו מוגבלותם של הפעוטות ושל הילדים וצרכיהם, לרבות גילם של הילדים, ונמצא כי שלומם של הפעוטות עם מוגבלות ושל הילדים עם המוגבלות לא ייפגע וכי ההסעה תתבצע על פי הקבוע בתקנות אלה;

<מירב ישראלי: עכשיו יש פה שורה שלדעתי היא צריכה לחול גם על (א) ו-(ב), 'המנהל רשאי להתנות את קיום ההסעה המעורבת', או קיום ההסעה המיוחדת הזאת, 'בתנאים נוספים'.

<מירב ישראלי: זאת אומרת גם לגבי (א) ו-(ב) זה רלוונטי, שהמנהל יוכל להגיד שבהסעות האלה צריך א', ב', ג' כדי שיתקיימו התנאים של התקנות.

<מירב ישראלי: לדעתי זה פותר את ההערה.

<מירב ישראלי: אנחנו נעשה את זה (ד) וזה יחול על כלל התקנה, בסדר, אילן?

יעקב מרגי: ומי אמר שהכנסת לא מקשיבה?

יעקב מרגי: לא לך אמרתי.

<מירב ישראלי: אפשר לעבור ל-13?

יעקב מרגי: כן.

<מירב ישראלי: תפקידי הרשות המקומית.

<מירב ישראלי: גם כאן אנחנו אחר כך נעבור על כל התקנות ונרכז את כל ההוראות שרלוונטיות אם משהו לא נכנס.

<מירב ישראלי: רשות מקומית תדאג לכל אחד מאלה: ילד עם מוגבלות יוסע למוסד חינוך וממנו באופן בטיחותי ותוך שמירה על שלומו, כבודו וביטחונו, לפי תקנות אלה; הרשות המקומית תוודא כי ההסעה נערכת ברכב בטיחותי בהתאם להוראות תקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים (מפרטי רכב בטיחותי), תשנ"ה-1995; ילד עם מוגבלות המוסע למוסד חינוך, יגיע אליו, ככלל, בין 30 ל-10 דקות לפני תחילת שעות הפעילות במוסד חינוך; לקבוע את מסלול ההסעה המיטבי מבחינת משך ההסעה, צרכי הילדים עם מוגבלות ועלויות ההסעה; המשך המתוכנן של נסיעה של תלמיד עם מוגבלות אל וממוסד החינוך לא יעלה, בתוך הרשות המקומית, על שעה וחצי, למעט בשל אירועים חריגים, או במקרים בהם הדבר הנעשה לבקשת האחראי על התלמיד עם המוגבלות ובאישור מנהל מחלקת החינוך ברשות המקומית, או כאשר זמן הנסיעה הישיר בין מקום מגוריו של התלמיד עם המוגבלות אל מוסד החינוך עולה על שעה וחצי; הסעת ילד עם מוגבלות תהיה בהתאם לסיום שעת הפעילות של מוסד החינוך; במקרים שבהם לפי הוראות בעניין של משרד החינוך קוצר יום הלימודים של הילד ואין בכך כדי להביא לפיצול ההסעה תדאג הרשות המקומית להסעה בשעת סיום הלימודים של התלמיד; ניתן לפנות לוועדת חריגים במקרים בהם נדרש פיצול הסעה.

<מירב ישראלי: רשות חינוך מקומית תמנה עובד מקרב עובדיה שמתאים לכך מבחינת כישוריו, ניסיונו והכשרתו, לממונה שיהיה אחראי למערך הסעות של ילדים עם מוגבלות ויכול שיהיה הממונה על ההסעות ברשות המקומית; הממונה יהיה אחראי בין היתר לעניינים הבאים: קביעת מסלול נסיעה; הממונה יוודא שנבדקה כשירותם של הנהגים והמלווים לפי תקנות אלה, ידריך וינחה את נותני השירותים של ההסעות ושל הליווי וידרוש כי אלה ידריכו את הנהגים והמלווים, לפי העניין, לפי הנחייתו; הממונה יהיה זמין למלווה ולנהג ההסעה וייתן לפי הצורך הנחיות להבטחת שלומו ובטיחותו של ילד עם מוגבלות במהלך ההסעה; הממונה יוודא – שברכב ההסעה יהיה טלפון נייד או אמצעי קשר אחר; שכל רכב הסעה יעבור בדיקות תקופתיות של קצין בטיחות לפי חלק י' של תקנות התעבורה וכי תוצאות הבדיקות יימסרו לידיו אחת לשלושה חודשים; בכל רכב תהיה רשימת הילדים שאמורים לנסוע בו, פרטי יצירת קשר עם האחראים על הילדים ועם איש קשר במוסד החינוך ותיאור מסלול הנסיעה; בהסעה עם מלווה, הממונה ימסור לידי המלווה רשימה של הילדים עם מוגבלות המיועדים להיות מוסעים בהסעה; הרשימה תכלול פרטים אלה: שמות הילדים עם מוגבלות; כתובת הילדים עם מוגבלות; השמות ומספרי הטלפון, לרבות מספרי טלפון נייד, של האחראים על הילדים עם מוגבלות בבית ובמקום עבודתם; כתובת מוסד החינוך שאליו כל ילד עם מוגבלות צריך להגיע ומספר הטלפון של המוסד ושל מנהלו; מסלול הנסיעה ומקומות האיסוף וההורדה של כל ילד עם מוגבלות; שמו של הממונה ומספר הטלפון שלו; מספרי טלפון של שירותי הצלה; אם הונפקו לילדים עם מוגבלות המוסעים בהסעה כרטיסי נוסע לפי תקנה 10, העתק שלהם; הציוד הנלווה הנדרש לכל ילד עם מוגבלות.

<מירב ישראלי: הממונה יפקח כי תנאי הבטיחות בהסעה, משכה והתנהלותה נעשים לפי הדרישות שבתקנות, לפי חוזה בין הרשות המקומית לנותן שירות ההסעה ולפי תנאי הבטיחות הקבועים בתקנות אלה ותקנות התעבורה, וידאג לקיומה של בקרה מזמן לזמן על עניינים אלה; הממונה ירכז, יבדוק ויטפל בדיווחים ותלונות המתקבלים לעניין ההסעה; הממונה ידווח לאחראי על כל אירוע חריג הקשור לשלומו של הילד עם מוגבלות שהתרחש בהסעה והגיע לידיעתו מוקדם ככל האפשר ולא יאוחר מ-12 שעות ממועד קבלת המידע.

<מירב ישראלי: הממונה יעדכן את האחראים בדבר אופן פנייה לצורך בירור, עדכון או תלונה בכל הקשור להסעה.

<מירב ישראלי: רשויות מקומיות סמוכות שהתקשרו לביצוע הסעה במשותף, כאמור בתקנה 3(ו), רשאיות למנות עובד של אחת הרשויות לממונה על ההסעה והוא ימלא את תפקידי הממונה לפי תקנות אלה מטעם כל אחת מהרשויות לגבי כל הילדים עם מוגבלות הנוסעים באותה הסעה; אין בהוראות תקנת משנה זו כדי לגרוע מאחריות הרשות המקומית שבה מתגורר הילד עם המוגבלות

יעקב מרגי: הערות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דני קדרון: אני כאחד שמתעסק בבטיחות בדרכים לא הרבה זמן, 36 שנה, אני גם ראיתי רכבים שמסיעים ילדים עם מוגבלות או ילדים בכלל שהרכב פשוט לא עבר בדיקה, צמיגים שחוקים, אורות אין, חגורות לא תקינות, על הדברים האלה.

<דני קדרון: אז צריך שכל רכב כזה - - -

יעקב מרגי: לכן אנחנו יושבים כאן היום.

<אבנר עורקבי: זה התקנות האלה.

יעקב מרגי: תודה, אבנר.

יעקב מרגי: תודה על העזרה, אני אעביר לך משהו ב - - -

<דני קדרון: צריך, כבוד היושב ראש, שיבדקו אותם כי זו בטיחות של כל הילדים.

<דני קדרון: תודה.

יעקב מרגי: אבנר, בבקשה.

<אבנר עורקבי: ברשימה עצמה, שמות הילדים, כתובת הילדים, האם יש בעיה עם ה - - -

יעקב מרגי: תפנה לסעיף קטן.

יעקב מרגי: על מה אתה מדבר?

<אבנר עורקבי: סעיף קטן (4)(א)(ב), (ג), (ד), כל הפסקאות האלה, חיפשתי שם לראות את מידת המוגבלות של הילד, האם זה דבר סודי?

<קריאה: כן.

<אבנר עורקבי: אם הילד מוגבל בכיסא גלגלים, או לא מוגבל בכיסא גלגלים, אם יש לו - - -

יעקב מרגי: רבותיי, אתם לא משיבים, יש מי שישיב.

יעקב מרגי: שאלה במקום.

יעקב מרגי: בבקשה, אביבית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כמה הערות, לגבי תקנה 13(א)(3), ילד עם מוגבלות המוסע למוסד חינוך יגיע אליו ככלל בין 30 ל-10 דקות לפני תחילת שעת הפעילות במוסד החינוך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: 30 דקות לפני תחילת שעת הפעילות זה הרבה מדי זמן ובוודאי שצריך - - -

יעקב מרגי: את מבינה למה זה נועד?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא, השאלה היא, וזה המשפט הבא שלי, אדוני היושב ראש, זה האם יש איש צוות במקום, מאחר שלא נכתב בסיפא, ובלבד שנמצא איש צוות.

<חיה הראל: כן, חצי שעה לפני נמצאים האנשים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מדוע לא ייכתב בסיפא 'ובלבד שנמצא איש צוות'?

<מירב ישראלי: צריך להיות.

יעקב מרגי: לא אכפת לנו להוסיף, אין בעיה.

יעקב מרגי: כשקראתי את זה חשבתי שזה סעיף מתבקש משום כבודו של הילד, שיגיע בזמן, כשהוא מטופל, מוכן.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: בוודאי, הבעיה היא שכאשר מראש נקבע שאפשר להביא אותו 30 דקות לפני כן זה אומר שגם ההסעה יכולה לצאת מוקדם מדי למרות שהוא מאוד מאוד קרוב לבית הספר.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר יש פה איזה שהיא - - - יש שיקולים נוספים - - -

<מירב ישראלי: הבעיה הייתה שקודם לא הייתה הגבלה על זה, זה אומר שאפשר להביא אותו גם שעה וחצי לפני.

<מירב ישראלי: המטרה של התיקון הזה הייתה לקבוע זמן שלא יהיה מעבר לו, זאת אומרת שלא יביאו אותו שעה לפני הזמן.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כן, אבל דובר על 10 דקות, לא על 30.

יעקב מרגי: וזה בא גם להגביל את ההורים, לא לשלוח את הילדים האלה בגלל שיש להם אילוצים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: הכול ביחד, זה בא לסדר את המערכת מכל הכיוונים.

<מירב ישראלי: לגבי 10 דקות, זה היה המינימום.

<מירב ישראלי: המטרה הייתה לקבוע איזה שהוא - - - זה לא שכולם צריכים להגיע 10 דקות, שלא יהיה אחרי 10 דקות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: שזה לא יפתח איזה שהוא פתח לכך - - -

יעקב מרגי: מה החשש?

יעקב מרגי: לא הבנתי את החשש שלך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: שההסעות ייצאו מוקדם מדי, זה דבר אחד, למרות, שוב, שהמרחק מבית הילד לבית הספר הוא קרוב, הוא יכול להגיע גם 5 דקות לפני שעת הפעילות או 10 דקות לפני.

<מירב ישראלי: מה את חושבת ש - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: שלא יהיה איש צוות - - -

יעקב מרגי: מה את חושבת, לילדים עם מוגבלות, מה המקסימום?

יעקב מרגי: מינימום 10 דקות, מה המקסימום?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא לפני - - -

יעקב מרגי: אם זה היה שעה את צודקת, זה מוגזם ומובן, בין 10 לחצי שעה, אני חושב שזה - - -

<שמעון אבני: זה היה היום שהם מגיעים אחרי - - -

יעקב מרגי: ברור, ברור.

יעקב מרגי: שמעון, אני איתך.

יעקב מרגי: אני מבין אותך.

<שמעון אבני: אז להוציא את ההסעה ברבע לשמונה, היא תגיע בשמונה ו - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הערה נוספת לגבי 13(6)(א)(6), יש פה התייחסות לכך שיום הלימודים מקוצר, אבל אין התייחסות למצב שבו יום הלימודים מוארך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש כל מיני פרויקטים שיום הלימודים מוארך לחלק מהילדים ולא מסיעים אותם מכיוון שההסעה מגיעה בשעה הרגילה, לרוב הילדים, אבל אין מענה לילדים האלה שהיום שלהם מוארך.

יעקב מרגי: רגע, זו הסעה לילדים עם מוגבלות.

יעקב מרגי: אני לא חושב ש - - - ואני אומר לכם את זה מניסיון ומידיעה גם, ילד עם מוגבלות, ברגע שקוצר לו יום הלימודים, שמעון, תקן אותי או לא, המועצה המקומית, מי שאחראי להפעיל את זה, מיידית מצמידה לו את ההסעה.

יעקב מרגי: אלא אם כן זה הפתעות.

<שמעון אבני: היא מדברת על הארכה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מדברת על תכניות של משרד החינוך שבעצם נותנות שעות נוספות לילדים עם מוגבלות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ההסעה מגיעה בשעה היעודה, נניח יש ילדים בבית הספר שמסיימים בשעה שתיים, ההסעה מגיעה בשעה שתיים, היא לא מגיעה פעם נוספת להחזיר את הילדים הנוספים שלהם ספציפית - - -

<אילן שי: מה זה התכניות המוארכות?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש כל מיני תכניות, שמעון יודע על מה אני מדברת.

<הדס אגמון: כתוב, (6) מתחיל בהסעת ילד עם מוגבלות תהיה בהתאם לסיום שעת הפעילות של מוסד החינוך.

<הדס אגמון: זה נותן מענה - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ברגע שיש קבוצות שונות שמקבלות, שיום הלימודים הסתיים בשעות שונות, האם לשתתי הקבוצות הללו תהיה הסעה בתום יום העבודה?

<שמעון אבני: אנחנו היום עושים כמה פיזורים מבית הספר, לא יודע - - - אלא אם כן - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני רוצה לוודא.

יעקב מרגי: כולם מדברים, אף אחד לא מבין.

<אילן שי: מה זה תכניות מיוחדות?

<אילן שי: מה השמות של התכניות?

<חיה הראל: את מתכוונת לתל"ן?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מועדוניות של משרד החינוך.

<אילן שי: זה לא תכניות של משרד החינוך.

יעקב מרגי: כל הכבוד על הישירות, היית צריכה לשים את זה מהתחלה על השולחן.

יעקב מרגי: תודה רבה ששמת את זה, כי היא התקשתה לשים, היא לא רצתה.

יעקב מרגי: אביבית, אנחנו לא ניכנס לדיון הזה כרגע.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הערה נוספת, הממונה יוודא שסעיף קטן (ב)(3) שיש טלפון ותעשינה בדיקות, אבל אני חושבת שהממונה גם צריך לוודא שיש ערכת החייאה ברכב.

<מירב ישראלי: זה נושא שדיברנו עליו בינינו והם בודקים לנו את זה, כי גם ההפעלה של ערכת ההחייאה, מסתבר שלא כל אחד יכול להפעיל אותה וזה לא כזה פשוט.

<מירב ישראלי: זה נושא שאנחנו דנו בינינו בישיבות הפנימיות והוא ייבדק ויחזרו אלינו.

יעקב מרגי: אפרופו, יש לי הצעת חוק להציב מכשירי החייאה בבתי ספר מעל מספר תלמידים.

יעקב מרגי: משרד החינוך מתמהמה.

<שמעון אבני: צריך הכשרה.

<שמעון אבני: ערכת החייאה, זה לא - - -

יעקב מרגי: אני מדבר על דפיברילטור.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: עוד שתי הערות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הערה אחת לגבי ממונה מפקח שתנאי הבטיחות מתבצעים, אבל מה קורה אם הם לא מתבצעים, איזה סמכויות יש למפקח כאשר חברת ההסעה - - -

<שמעון אבני: קנסות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה לא נכתב כאן.

<נועה בן אריה: קנסות והפסקה מיידית, זה כתוב בתוך החוזה, זה חלק מהתנאים שמשרד החינוך מכתיב לנו.

<נועה בן אריה: \

<אביבית ברקאי-אהרונוף: השאלה אם אין אפשרות להכניס את זה גם.

<מירב ישראלי: אני לא בטוחה.

<מירב ישראלי: יש לנו הסמכה מכוח החוק לעשות את זה?

<מירב ישראלי: זה תקנות.

<מירב ישראלי: אתם צריכים לזכור שזה תקנות.

<נועה בן אריה: הדברים האלה נקבעו במסגרת המכרז המוכתב של משרד החינוך ואנחנו דבקים בהם, זה גם סמכות ביטול וגם הטלת קנסות.

יעקב מרגי: לא צריך להכניס.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ונקודה אחרונה, אין פה התייחסות, יש התייחסות לרשויות מקומיות שמתקשרות לביצוע הסעה משותפת, אבל אין סעיף שמתייחס למצבים שקורים שבהם תוך כדי נסיעה ילד צריך להחליף הסעה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה קורה בעיקר, למשל בהסעות שמגיעות עם רכב ממוגן ירי, הן מגיעות לעיר והילד עולה על הסעה אחרת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שצריכה להיות התייחסות מיוחדת למצבים כאלה.

<שמעון אבני: אנחנו מחליפים הסעות רק ברכבים ממוגני ירי בגלל חוסר בכלי רכב ממוגנים, אנחנו מעבירים אותו לרכב רגיל והוא חוזר לקחת שוב פעם ילדים בקטע המאוים, כי אחרת אין לי - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא - - -

יעקב מרגי: רגע, עכשיו אני שואל.

יעקב מרגי: התקנות האלה חלות גם על רכב ממוגן ירי?

<שמעון אבני: בוודאי.

יעקב מרגי: אז אוטומטית הן יחולו גם על הרכב שמקבל.

יעקב מרגי: למנוע את ההחלפה אני לא מסוגל.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא, לא למנוע את ההחלפה, רק כדי לוודא שיש הוראה מיוחדת שברגע שהילד יורד מההסעה מיד ההסעה מגיעה, שהילד לא ממתין.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: היו אירועים כאלה שהילד ירד ואמרו לו 'חכה כאן עד שההסעה שצריכה לבוא לאסוף אותך תאסוף אותך'.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: שהמלווה נשאר עם הילד, זה אולי נשמע כמובן מאליו, אבל מאחר שמדובר באירועים שהיו אני חושבת שכדאי שתהיה תקנה מיוחדת שתתייחס לסיטואציה הזאת.

יעקב מרגי: איך מתבצעת ההחלפה?

<שמעון אבני: ההחלפה מתבצעת מרכב גב אל גב, אין מצב שמורידים ילד ב - - -

יעקב מרגי: אני חושב שצריך להתייחס לאיך מתבצעת החלפה.

<שמעון אבני: אין לי בעיה, אנחנו לא נשאיר ילד - - - אני לא מכיר מקרים שמשאירים ילד - - -

<מירב ישראלי: אני רשמתי לעצמי את זה ואנחנו נדבר על זה.

<שמעון אבני: בסדר, אין לי בעיה להוסיף את זה.

יעקב מרגי: יכול לקרות, הרכב שהיה אמור להגיע נתקע, ברמזור - - -

<שמעון אבני: אז לא משאירים, אין דבר כזה.

<שמעון אבני: הילד לא יישאר.

יעקב מרגי: בסדר, זה מובן מאליו, צריך שייכתב.

<קריאה: אל תגידו שזה קרה, תצביעו לנו על מקרה, תגידו לנו אותם.

<הניה מרמורשטיין: יש לי גם הערה לגבי להביא מוקדם את הילדים.

<הניה מרמורשטיין: יש לי בניסיון שלנו שכן הביאו מוקדם, לפני שהיה איש צוות במקום והשאירו את הילד והמשיכו, כי יש להם עוד ילדים להעביר הלאה, כך שכן יש את הדבר הזה וצריך לתת על זה את תשומת הלב.

יעקב מרגי: אבל הסכמנו, למה לדבר על זה?

<הניה מרמורשטיין: כי אמרו שזה לא - - -

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: לא משנה, חבל על הזמן.

<הניה מרמורשטיין: ושאלה שיש לי, יש ילדים באותו גן, שחלק מהם גומרים בשתיים וחצי וחלק נשארים להסעה של הרווחה.

<הניה מרמורשטיין: השאלה שלי אם אלה שגומרים בשש - - -

<שמעון אבני: הם מקבלים הסעה.

<הניה מרמורשטיין: כן, אבל איפה זה מודגש שאלה שגומרים בשתיים וחצי, למרות שהם באותה רשות - - -

<שמעון אבני: זה רק הילדים שנשארים במועדונית רווחה של המוגבלות השכלית ההתנהגותית.

<הניה מרמורשטיין: אבל זה לא מופיע, מי אחראי על זה והאם באמת - - -

<אילן שי: במסגרת המשך.

יעקב מרגי: דיברנו על מסגרות המשך.

<קריאה: יש בעיה עם הסעיף הזה, הוא קצת סותר את ההסדר הקיים היום.

יעקב מרגי: את רוצה לדון עכשיו על הסעיף של מסגרות המשך?

<נועה ביתן: בעצם סעיף 13(א)(6) מה שכתוב כאן, שההסעה תהיה בהתאם לסיום שעת הפעילות של מוסד החינוך ורק בוועדת חריגים יבחנו מקרים של פיצול הסעה כאשר יש היום הסדר לגבי ילדים עם מוגבלות שכלית שיש הסעה לפי בג"צ ולפי הוראת תע"ס של משרד הרווחה - - -

<אילן שי: זה 2(ו).

יעקב מרגי: רגע, סליחה, גם בגלל שלא הקשבנו קודם אנחנו חוזרים וחוזרים.

<מירב ישראלי: זו התאמה ניסוחית.

<נועה ביתן: מדובר בזכות של ילד ולא במשהו שצריך לדון עליו בוועדת חריגים.

<שמעון אבני: זה לא קשור, זה לא עולה לוועדות חריגים.

יעקב מרגי: איך זה עובד?

יעקב מרגי: אתם יכולים להסביר לנו איך זה עובד?

<חיה הראל: אני מנסה להסביר.

<חיה הראל: ילד אוטיסט לומד עד רבע לחמש ובגלל מצבו הנפשי, איזון תרופתי וכו', הוא מביא לנו אישור שהוא צריך לסיים באחת.

<חיה הראל: בקשה כזאת מגיעה לוועדת ההסעות המרכזית כי זה חריג.

<חיה הראל: זה לא חריג אם הוא נוסע לבד, אם הוא נוסע לבד ההסעה שלו תיסע, במקום רבע לחמש באחת, אבל אם הוא נוסע עם עוד שני ילדים והילדים האלה לומדים עד רבע לחמש אז הנושא שלו, בגלל הנושא של האיזון התרופתי וכו' ויש אישורים, זה יעלה לוועדת ההסעות.

<חיה הראל: זאת לא הכוונה פה.

<נועה ביתן: אוקיי, אז רק שזה יובהר לפרוטוקול שלא מדובר - - -

<שמעון אבני: זה לא על מועדוניות.

<אילן שי: ברור שזה לא על מועדוניות, כי המועדוניות זה מסגרת - - -

<מירב ישראלי: אני ציינתי לעצמי, אני אבדוק שאין סתירה בניסוחיות.

<נועה ביתן: בסעיף 13(א)(5) בסיפא, רשום שכאשר זמן הנסיעה הישיר בין מקום מגוריו של התלמיד עם מוגבלות למוסד חינוך עולה על שעה וחצי, אז זה בסדר שהנסיעה תתקיים.

<נועה ביתן: יש בעיה, יש מגמה של סגירת בתי ספר לילדים עם מוגבלות שכלית ומה שזה אומר זה שככל שסוגרים יותר בתי ספר לילדים עם מוגבלות שכלית ה - - -

יעקב מרגי: משך ההסעה.

<נועה ביתן: נכון, גדל.

<נועה ביתן: זה בעצם מאפשר למשרד החינוך לסגור עוד בתי ספר ולהביא את הילדים למצב - - -

יעקב מרגי: זה מקסימום עד שעה וחצי.

יעקב מרגי: תשמע, יש לכם צוות מומחים שמתכנן את זה?

<שמעון אבני: יש אחרי זה בניית בתי ספר, לא? שתישאר לדיון.

יעקב מרגי: תשמעי, אני לא יכול להיכנס לנבכי - - - יש יחידה כלכלית במשרד החינוך שכל היום יושבת ורואה איך לייעל ולחסוך, הלוואי שהם היו יעילים ב - - -

<דניאל לורברבוים: הלוואי שזה היה ככה.

יעקב מרגי: את רואה?

יעקב מרגי: נציג אגף התקציבים אומר הלוואי שזה היה ככה.

יעקב מרגי: תנוח דעתך.

<דניאל לורברבוים: אין לך מה לדאוג.

<זהר פילבר: אני מתייחסת לסעיף 6(ב)(2), הממונה יוודא את כשירותם של הנהגים והמלווים לפי התקנות וידריך וינחה אותם.

<זהר פילבר: אני חוזרת על הבקשה לעגן בתקנות את הצורך בהשתלמות.

<זהר פילבר: מדובר פה על תחום ידע שלא בקלות הוא נרכש.

<שמעון אבני: יש את זה.

<שמעון אבני: ישבנו על זה - - -

<מירב ישראלי: הכנסנו את זה.

<זהר פילבר: איפה זה נכנס?

<מירב ישראלי: זה נכנס בסעיף המלווה.

<זהר פילבר: ועוד הערה קטנה על הבדיקה התקופתית של הרכב.

<זהר פילבר: אצלי הצטברו הרבה הרבה תלונות על תקינות של המעלונים של רכבי ההסעות, השאלה אם אנחנו מפנים לתקנות של משרד התחבורה או שאנחנו מתייחסים לזה ספציפית כאן?

<אילן שי: זה ממש נושא שצריך להיות בתקנות של התחבורה.

יעקב מרגי: תחבורה, אנחנו התעקשנו מההתחלה.

<נועה בן אריה: אני מזכירה שהמכרז מפנה למפרט וגם לתקנות.

יעקב מרגי: אם כל אחד לא יסמוך על משרד אחר אנחנו נעשה פה כפילויות.

<זהר פילבר: אז גם במפרט עצמו, בעצם אנחנו נפנה למשרד התחבורה.

<זהר פילבר: אוקיי .

<אמיתי שוחט: ב-(6) הסעת ילדים עם מוגבלות תהיה בהתאם לסיום הפעילות של מוסד החינוך, לפעמים זה לא מוסד חינוך אלא כיתה מסוימת, השאלה אם אפשר שעת הפעילות של הילד במוסד?

<קריאה: לא.

<אמיתי שוחט: למה?

<אמיתי שוחט: כי מה?

<אמיתי שוחט: כי יכול להיות - - -

<שמעון אבני: אין מצב שילד - - -

<אמיתי שוחט: לא, אני שואל מה קורה כשכיתה מסיימת למשל ובית הספר מסיים רק בעוד שעתיים.

<חיה הראל: אין דבר כזה.

<חיה הראל: אם כולם מסיימים בשתיים אז השעות שהן מעבר לעד שתיים הופכות להיות שעות רוחב, אבל אין מצב שכיתה מסיימת ב-12 והילדים משוטטים בחצר שעתיים.

<אמיתי שוחט: לא, הילדים משוחררים, אבל מה קורה עם ילדים - - -

<חיה הראל: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: זו אחריות של המוסד.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אי אפשר - - -

<אמיתי שוחט: לא, השאלה, האחריות של המוסד, אז הוא מחליט שהילדים הולכים למקום אחר, יכול להיות שהוא יחליט לשחרר ואתם הביתה.

<אמיתי שוחט: השאלה היא מה קורה עם הילד הזה כשנגיד מחליטים לשחרר אותם הביתה?

<אמיתי שוחט: המוסד יגיד, זה לפי מוסד החינוך, מוסד החינוך הרשמי מסיים בשתיים, הילד עכשיו, כל החברים שלו הולכים הביתה.

יעקב מרגי: אין משהו אחר.

יעקב מרגי: זה נשאר ככה, מוסד החינוך, אי אפשר להתאים את זה לרמת ילד.

<אמיתי שוחט: השאלה למה, זו השאלה.

יעקב מרגי: אתה לא מבין למה?

יעקב מרגי: תסביר לו, בבקשה, שמעון, למה לא, .

<שמעון אבני: אנחנו לא יכולים להתייחס לילד ילד.

<שמעון אבני: כיתה היא מסגרת, המסגרת הבסיסית היא לא הילד, היא הכיתה.

<שמעון אבני: עכשיו, כשהכיתה מסיימת כל הכיתה יוצאת הביתה, אין מצב שהכיתה מסיימת והילד לא.

<אמיתי שוחט: לא, ברור, השאלה מה קורה אם כיתה אחת סיימה עכשיו, אבל מוסד החינוך מסיים בעוד שעתיים.

<שמעון אבני: אז הכיתה, באה הסעה וללוקחת אותה.

<אמיתי שוחט: זה לא קורה אף פעם?

<חיה הראל: כי התקן של השעות שניתן, קודם כל בודקים באיזה שעות בית הספר עובד על פי הלקות.

<חיה הראל: מדברים על לקות שעובדת עד שתיים, אז לוקחים את תקן השעות וקודם כל פורסים אותו משמונה עד שתיים, אם יש יותר ויש יותר, אז זה הופך להיות שעות רוחב, אין שעות פחות מזה.

<חיה הראל: אין מצב שכיתה מסיימת בשעה - - -

<אמיתי שוחט: אני שואל עכשיו, ילד משולב שנמצא בבית ספר - - -

<נועה בן אריה: אני לא יכולה עכשיו באופן פרטני להמציא קו הסעה - - -

<אמיתי שוחט: מה זה לא קורה?

<אמיתי שוחט: הנה, יש דברים כאלה - - -

<חיה הראל: לא - - - בבית ספר רגיל.

<אילן שי: בבית ספר רגיל אין הסעות.

<חיה הראל: ילד משולב בבית ספר רגיל, ילד עם הפרעה רגשית שנמצא בבית ספר רגיל והכיתה שלו, כיתה ד', סיימה לעבוד בשעה רבע לאחת, הוא הולך עם כל הכיתה שלו.

<אמיתי שוחט: זה נכון, אבל אני שואל עכשיו מה קורה אם הכיתה שלו במקום שתיים סיימה ב-12.

<קריאה: אז ההסעה זה מה שדואג לו?

<קריאה: המסגרת היא מה שדואג לו.

<אמיתי שוחט: אני שואל, אבל - - -

יעקב מרגי: אז אני עונה לך, אני רואה שזה דו שיח של אילמים, אתה לא רוצה לקבל את התשובה והוא לא רוצה לענות לך על השאלה.

יעקב מרגי: אומרים לך, האחריות היא של המוסד.

יעקב מרגי: כרגע מחנך כיתה, מנהל בית הספר החליט לשחרר כיתה מסוימת, הוא יצטרך לתת את הדעת אם לשחרר או לא לשחרר, זו האחריות של המוסד.

יעקב מרגי: אי אפשר להתחיל בכל רגע נתון להתאים לפי שעה, לפי מצב.

יעקב מרגי: מערכת החינוך היא דינמית בקטע הזה, אנחנו מרגישים את זה כהורים, פתאום יש לנו הפתעות בבית, 'מה קרה?

יעקב מרגי: היום היית צריך ללמוד עד ארבע, מה קרה שהגעת?

יעקב מרגי: ' זו האחריות של המוסד.

יעקב מרגי: אמרו לך את זה 20 פעם, אי אפשר להטיל את זה ברמה של ילד.

יעקב מרגי: נקודה.

<אמיתי שוחט: אוקיי, שאלה שנייה.

<אמיתי שוחט: ב-(2), הממונה יוודא שנבדקה כשירותם של הנהגים והמלווים לפי תקנות אלה, ידריך וינחה את נותני השירותים של ההסעות ושל הליווי לפי העניין ולפי ה - - - האם אפשר - - -

<מירב ישראלי: זה המקום של ההערה.

<אמיתי שוחט: - - - בין השאר - - - הילדים הנמצאים בהסעה.

<מירב ישראלי: זה חלק מההדרכה הספציפית כשיש מלווה.

<חיה הראל: בהדרכה שאני נותנת ברשויות אני מדברת על כל הלקויות ועל הצרכים של הלקויות ועל השוני בין הלקויות.

<מירב ישראלי: אבל הוא יודע איזה ילדים יש לו בהסעה ומה הצרכים של הם?

<שמעון אבני: במקרה הזה מתדרכים את המלווה ספציפית על הילד, 'דני הוא כזה, משה הוא כזה, יוסי הוא כזה', בסדר?

יעקב מרגי: זה ברור.

יעקב מרגי: תודה.

<מירב ישראלי: רק אני רוצה להגיד, בעקבות מה שנאמר פה, שאולי אנחנו צריכים, אחרי שנסיים את התקנות, לבדוק האם צריך לגבי ילדי שילוב, כי התקנות האלה הן יותר בכיוון של ילדים של חינוך מיוחד, לכן יכול להיות שלגבי ילדי שילוב נצטרך לראות שהכול מתאים.

יעקב מרגי: זה חידודים כאלה ואחרים.

<מירב ישראלי: זה בעקבות הערה שהועלתה פה, אנחנו נעשה בדיקה שלנו שהכול מכוסה.

<אילן שי: 13(ב)(4)(ח), זה הפנייה לתקנה 11, לא תקנה 10.

<מירב ישראלי: לי יש כמה הערות, אבל אני יכולה להעביר אותן בינינו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: רק לגבי מצבים שבהם שעת הלימודים מתחילה מאוחר יותר.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לפעמים אחרי חגים או אחרי טיולים, יום הלימודים מתחיל מאוחר יותר.

<אילן שי: אחרי שבת ארגון של בני עקיבא.

<אילן שי: זה לא תקין.

<אילן שי: זה שזה קורה - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אז הילד יגיע בשבע בבוקר ובעצם הכיתה תתחיל ללמוד בשעה עשר?

<חיה הראל: למה שבע?

<חיה הראל: אין מצב כזה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מה, שיום הלימודים מתחיל מאוחר?

<חיה הראל: בחינוך המיוחד?

<קריאה: היא מדברת על המשולב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מדברים בהמשך להערתה של - - -

יעקב מרגי: לא, אם זה בהמשך להערתה של מירב, מירב אמרה שהיא תתייחס.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כבר היום ילדים עם מוגבלות משולבים - - -

יעקב מרגי: אביבית, אני אמרתי לכם שהפיליבסטרים הכי גדולים הם לא חברי כנסת, הם הארגונים.

<אילן שי: אבל ההתחלה המאוחרת - - - חוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: יש לי הבנה פשוטה והשעון רץ, אמרה לך היועצת המשפטית, לא היית צריכה לחזור על זה, הקפצת אותי, היא אמרה לך שאנחנו בסוף בסוף נעשה חידודים והתאמות, אם זה לגבי שילוב.

יעקב מרגי: אל תיכנסי, המסד פה כרגע זה מוסד חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: נכון, יוצא מן הכלל זה שילוב, נתייחס לזה.

יעקב מרגי: היא אמרה את זה, למה להתחיל ולטחון וללעוס?

<מירב ישראלי: אני אצטרך לבדוק את זה לפני שנגמור את הניסוח.

יעקב מרגי: בבקשה, גב' קרמר.

<אסתר קרמר: אני רציתי לציין שלפעמים באופן חד פעמי בית ספר גומר בשעה מאוחרת יותר, האם ההסעה באופן אוטומטי בשעה מאוחרת יותר?

יעקב מרגי: לא, דיברנו על זה, המוסד אחראי לדעת שיש לו ילד עם צרכים מיוחדים, הוא צריך לתת לו מענה.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: שייקח בחשבון את ההחלטה על קיצור יום הלימודים, מה הוא עושה עם הילד.

<אסתר קרמר: אני לא מדברת על הארכה, נגיד היה טיול וגומרים בש - - -

יעקב מרגי: הכול המוסד, המוסד, המוסד.

יעקב מרגי: זו אותה תשובה.

<מנחם גולדין: רק הערה קטנה, צריך לדבר על שילוב, צריך גם לדבר על כיתות קטנות, כי הם בכל זאת נמצאים בתוך מסגרת שהיא רגילה וצריך גם לקחת את נושא הטיולים, כל הטיולים וכל הדברים שיוצאים מבית הספר למקומות אחרים, רק לקחת את זה בחשבון.

<אילן שי: התקנות האלה לא עוסקות בטיולים.

יעקב מרגי: יש חוזר מנכ"ל.

<אילן שי: זה תקנות נגישות פרטנית עוסקות בנושא.

יעקב מרגי: אל"ף, פרטנית, ויש גם חוזר מנכ"ל שמדבר על טיולים ומחדד ומסביר את הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: לא בתקנות האלה.

<אילן שי: הנגשת טיול, זה בתקנות נגישות פרטנית, זה לא כאן.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אין שם התייחסות להסעות.

<הניה מרמורשטיין: הסעות, אם מוקדם יותר מתחיל הטיול - - - להשתתף בטיול?

<אילן שי: לגבי האוטובוס המונגש, העמדה של הנציבות היא שזה נובע מתקנות אחרות.

<הניה מרמורשטיין: לגבי זה שהטיול מסתיים מאוחר, הכיתה מגיעה מאוחר לבית הספר ועכשיו צריך לפזר את הילדים, הילד מקבל את ההסעה שלו - - -

<אילן שי: זו הסעה של - - -

<הניה מרמורשטיין: של מה?

<הניה מרמורשטיין: אם הילד צריך הסעה מיוחדת בגלל כיסא גלגלים - - -

יעקב מרגי: תגידי לי, את אמא לילדים בבית ספר?

<אילן שי: נדמה לי שהפעם עלית על הפעם היחידה שצריך - - -

יעקב מרגי: אביבית, סליחה שאני שואל ישיר ככה, את אמא לילדים בבית ספר?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ברוך ה'.

יעקב מרגי: נסעו הילדים לטיולים?

יעקב מרגי: אני לא זוכר פעם שהסיעו לי את הילד, תמיד הלכתי להביא אותו, בעשר, ב-11, ב-12.

יעקב מרגי: לגבי ילד - - -

<הניה מרמורשטיין: לא, ילד שיש לו הסעה והטיול נגמר בשעה שבע ובגלל שבית הספר לא יכול לדאוג שתהיה לו הסעה חזרה הביתה הוא אומר 'הילד הזה לא ישתתף בטיול'.

<חיה הראל: לא, לא.

יעקב מרגי: לא, אל תמציאו דברים שעוקפים דברים אחרים.

<הניה מרמורשטיין: אנחנו לא ממציאים, זה היה.

יעקב מרגי: בבקשה, התייחסות אחת אחרונה לגבי הטיולים.

יעקב מרגי: שמעון.

<שמעון אבני: אני לא יודע, אין לי, אני לא - - -

יעקב מרגי: לא מכיר את זה?

יעקב מרגי: אף פעם לא צצה לך בעיה כזו?

<שמעון אבני: לא.

<שמעון אבני: אני לא מכיר את זה.

יעקב מרגי: אז אני אומר לכם, בהתנדבות, מידע אישי, ללא תשלום, תקשיבו טוב טוב, גם ההורים לילדים עם צרכים מיוחדים שיצאו לטיולים, במידה שהם יצאו לטיולים, אם זה כיתה מאורגנת, הומוגנית, של ילדים עם מוגבלויות, המוסד מארגן את ההסעה הזו.

יעקב מרגי: אם זה ילד משולב, אני אומר לכם, לרוב לרוב לרוב ההורים עושים זאת, על אחריותם ועל - - -

<הניה מרמורשטיין: אבל הנה, פה זה קרה.

<מיכל מנקס: משרד החינוך, באמצעות ההנגשה הפרטנית הפדגוגית מנפיק את כל מה שצריך ילד עם צרכים מיוחדים לצרכי טיול.

<מיכל מנקס: בית הספר צריך להגיש בקשה, בין אם הוא משולב - - -

<שמעון אבני: אבל, מיכל, זה לא קשור לתקנות האלה.

יעקב מרגי: זה לא פה, היא מסבירה לכם.

<אסתר קרמר: הילדים בטיול בשבע ב - - -

יעקב מרגי: גב' קרמר, את מפריעה לי.

<קריאה: אבל זה קרה לה, זה קרה לה עם ילדה שלא רצו ש - - -

יעקב מרגי: שמעתי שזה קרה, זה קרה גם לי.

יעקב מרגי: אז אומרים לך שיש הנגשה פרטנית וזה שם, זו לא האכסניה פה.

<מיכל מנקס: אני אסביר.

<מיכל מנקס: היות שהאחריות על ההנגשה הפרטנית המותאמת לטיול, שלפעמים מחליפה אוטובוס לכל הכיתה, וטוב שכך, אגב, אותו בית ספר שיודע להזמין את זה, יודע לעדכן את המסיע, ההסעה תהיה בשבע בערב ולא בשלוש.

<מיכל מנקס: זו חובתו.

יעקב מרגי: תודה, סיכמנו, זה לא בתקנות האלה.

יעקב מרגי: הלאה, מתקדמים.

<מירב ישראלי: אוקיי, אז את ההערות שלי אני כבר אעביר בנפרד.

<מירב ישראלי: תקנה 14.

<מירב ישראלי: תחילה והוראות מעבר.

<מירב ישראלי: תחילתן של תקנות אלה X ימים מיום פרסומן (להלן – יום התחילה), ואולם לגבי רשות מקומית שהייתה לה ביום פרסומן של התקנות התקשרות תקפה עם נותן שירות לביצוע הסעה של ילדים עם מוגבלות או עם נותן שירות לליוויין של הסעות של ילדים עם מוגבלות שתוקפה עד לאחר יום התחילה, תהיה תחילתן של תקנות אלה לפי המוקדם מבין אלה: יום סיום ההתקשרות או עם תחילת שנת הלימודים, או X זמן מיום פרסומן של תקנות אלה.

<מירב ישראלי: \

<מירב ישראלי: ניתן להמשיך ולהעסיק מלווה שהועסק כדין לפני יום התחילה גם אם אינו עומד בדרישות תקנה 5(א)(4) ובלבד שישלים קורס כאמור באותה תקנה בתוך 60 ימים מיום התחילה.

יעקב מרגי: התייחסות.

<מירב ישראלי: יש פה שני עניינים.

<מירב ישראלי: יש פה עניין יותר דיוני, זה בעצם הסיום של הליך התקנת התקנות שכרגע צריך לעבור גם את משרד המשפטים ויש את העניין המהותי, שזה היותר משמעותי, שזה ההיערכות של הרשויות המקומיות לאפשרות לעמוד בדרישות התקנות.

<מירב ישראלי: זה דבר יותר מהותי וצריך להתייחס אליו.

יעקב מרגי: אני רוצה ככה, דיברנו על זה שיש דיון ב-25 ביולי, אמרת על עוד פגישה שמתקיימת?

<שמעון אבני: אצל המנכ"ל.

יעקב מרגי: עוד לפני כן?

<שמעון אבני: לא, אני לא אמרתי לפני כן, אמרתי שתוך שבועיים - - -

יעקב מרגי: תוך שבועיים.

יעקב מרגי: אנחנו ניתן ככה, 1 באוגוסט סביר?

יעקב מרגי: התכנסות כאן אחרי שיש לנו את תוצאות הדיון.

<קריאה: זה ט' באב.

<מירב ישראלי: סביב 1 באוגוסט.

יעקב מרגי: זה זמן סביר?

יעקב מרגי: בזמן הזה אני מבקש - - -

<מירב ישראלי: אני אשלים את ה - - -

יעקב מרגי: כל ההתאמות, כל הניסוחים, כל זה, משרד המשפטים, בסוף בסוף אנחנו צריכים - - -

<הדס אגמון: עוד לא קיבלנו את התקנות.

יעקב מרגי: רגע, עוד לא אמרתי כלום.

יעקב מרגי: את רוצה שכפ"ץ?

יעקב מרגי: \

<הדס אגמון: כשאני פה אני לא מרגישה שאני צריכה.

יעקב מרגי: אני שמח, כי לפעמים אני מרגיש שאני צריך לספק את זה.

יעקב מרגי: אני רוצה להסביר, מאחר שאנחנו מייחלים לתקנות האלה, לא לחינם המשרד חרג ממנהגו ונתן לנו את הפריבילגיה לדון בתקנות לפני שהוגשו לו, היית חלק מהתהליך, לכן אני מבקש לסיים.

יעקב מרגי: התהליך הבא הוא פורמלי, שמשרד החינוך מעביר אותן כדי שזה לא יהיה עוד פעם כאורך הגלות.

יעקב מרגי: לכן סביב ה-1 באוגוסט לסיים את כל ההתייעצויות, העלויות, ניסוחים משפטיים, הבהרות כאלה ואחרות.

<מירב ישראלי: אני, כמה שהם צריכים אותי אנחנו נעשה ישיבות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מאחר שהיו כמה תיקונים שתי הערות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הערה אחת, התקנות לא מתייחסות למעשה לכל הסוגיה של המרחק.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש היום ילדים עם מוגבלות שזכאים להסעה לא בגלל המוגבלות, אלא מפאת המרחק, כמו ילדים רגילים.

<אילן שי: זה מעוגן בתקנות, לימוד חובה וחינוך ממלכתי רישום.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש פה התייחסות, כשמדובר למשל על זכאות לליווי מדובר, זה פשוט שינוי בנוסח, ילד עם מוגבלות הזכאי להסעה, ועדת השמה, ואז יש רשימת מוגבלויות שמזכה במלווה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: למשל ילדים עם הפרעות התנהגות לא זכאים להסעה לפי התקנות הללו - - -

<שמעון אבני: נכון, אבל כשהם יהיו זכאים להסעה - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הם יהיו זכאים להסעה לפי מרחק.

<שמעון אבני: נכון.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר יש פה איזה - - -

<מירב ישראלי: אנחנו ניסחנו את זה.

<מירב ישראלי: התייחסנו לנקודה הזו בישיבה בינינו ומצאנו ניסוח שאמור לטפל בנושא הזה.

<מירב ישראלי: אם יש לכם הערות לגבי הניסוח, הניסוח אין בעיה, אפשר - - - אבל הכוונה היא לכלול את הדבר הזה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: גם לילדים ש - - -

<מירב ישראלי: כן, כן.

<מירב ישראלי: דיברנו על זה בינינו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הערה נוספת, אני מקווה שזה מחמת הטעות, בתקנה 6, לגבי כישורי המלווה ותפקידיו, הנושא של רענון עזרה ראשונה נמחק.

<מירב ישראלי: מה שאמרנו, אני אגיד לך מה, הרענון הוא לא תנאי לקבלת המלווה לעבודה.

<מירב ישראלי: בתקנות הפעוטות אנחנו בדקנו את הנושא הזה, בדקנו איך זה מופיע בתקנות הפעוטות.

<מירב ישראלי: בעיקרון השאלה, אם את תשימי את זה כתנאי בסעיף של המלווה, אם הוא לא עבר רענון, הוא לא יוכל להיות מלווה ולא יהיה ליווי.

<מירב ישראלי: לכן התלבטנו בעצמנו האם להכניס את זה, בעצם שזה פוסל אותו מלהיות מלווה, או להכניס את זה בסעיף אחריות הרשות, שבעצם הרשות היא לא בסדר אם הוא לא עובר את הרענון, אבל לא יהיה מצב שאם הוא לא עבר את הרענון פתאום להסעה לא יהיה ליווי ולילדים לא יהיה ליווי.

<מירב ישראלי: זו הייתה המחשבה מאחורי הדבר הזה.

<מוטי אדרי: יצאנו עכשיו לחופש ואמורים לעבור ועדת חריגים שהיא אפילו לא נראית באופק ואנחנו חוזרים למלחמה של השנים הקודמות, שאף אחד לא יודע מתי תהיה ועדת החריגים ומעלים את אותם ילדים עוד פעם לאותו סיפור.

<מירב ישראלי: הנושא של ועדת חריגים - - -

<חיה הראל: לשנה הבאה?

<מוטי אדרי: כל שנה, זה מלחמה של כל שנה.

<מירב ישראלי: אני אגיד מילה לגבי ועדת החריגים.

<מירב ישראלי: זה נושא שהתחלנו לדון בו בישיבות הפנימיות, עוד לא מיצינו את הדיון.

<מירב ישראלי: יש מצב שזו לא תהיה ועדה אחת, אלא אולי סוגים שונים של ועדות כי בשילוב במיוחד מדובר על ועדת זכאות ראשונית ממש וגם בדברים אחרים.

<מירב ישראלי: אז כל הנושא של הוועדות האלה, ההרכב שלהן, איך הן פועלות וכו', עדיין לא נסגר.

<מוטי אדרי: אבל תחילת שנה, יצאו לחופש, אף אחד לא יודע מה יהיה.

<מירב ישראלי: אני אכניס לי כהערה גם מועדים לנושא הזה ואנחנו נדון בזה בינינו.

<מוטי אדרי: ומה יהיה בתחילת שנה?

<מירב ישראלי: השנה אנחנו בכלל צריכים הוראות מעבר, אני אגיד.

<מירב ישראלי: התחילה, מכיוון שהנושא של התחילה עוד לא נסגר, זאת אומרת מתי נתחיל את התקנות האלה וגם הנושא של הוראת המעבר, שיש פה רק התייחסות להעסקת מלווים, יש עוד נושאים שיכול להיות שנצטרך להתייחס אליהם בהוראות מעבר, אז נראה, אם צריך לגבי שנת הלימודים ה - - - אם זה ייכנס לתוקף בתחילת שנת הלימודים הנוכחית ויהיה צורך במענה נקודתי לגבי נושאים מסוימים לגבי שנת הלימודים הנוכחית, צריך יהיה לתת לזה איזה שהוא מענה בהוראה מיוחדת לגבי שנת הלימודים הנוכחית.

<מוטי אדרי: ועוד משהו, זה שמעלים כל שנה את אותו ילד לאותה ועדה זה משהו ש - - -

יעקב מרגי: זה משהו מערכתי במדינה, גם בביטוח לאומי.

<אילן שי: זה לא קשור.

<מוטי אדרי: מה לא קשור?

<מוטי אדרי: כל שנה מעלים - - -

<אילן שי: במקרה של ילד שהזכאות שלו נקבעת באופן פרטני ולא במסגרת הקטגוריות של הזכאות האוטומטית יהיה דיון כל שנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התייחסות לתוספות.

<מירב ישראלי: אני אגיד מילה על התוספת.

<מירב ישראלי: אז לגבי התוספת, אני רק אומר במה היא עוסקת, היא עוסקת ב - - -

<אילן שי: זה שתי תוספות.

<מירב ישראלי: התוספת הראשונה זה האופן של - - - אני אקריא את 6(ט), שנדע במה מדובר.

<מירב ישראלי: זה כיסא גלגלים מעוגן, התמונה הזו.

<אילן שי: זה 7(ט).

<מירב ישראלי: לא, אבל זה לא מושב בטיחות.

<אילן שי: 7(יא).

<מירב ישראלי: אז אני אקריא את זה רגע, רק שנדע על מה אנחנו מדברים.

<מירב ישראלי: 'בנושא של כיסאות גלגלים יעגן הנהג את הכיסא לרכב לפי הוראות יצרן הרכב ויצרן כיסא הגלגלים, לפי האיור בתוספת הראשונה וכמפורט להלן', ואז יש - - - האיור זה מה שפה.

<מירב ישראלי: לגבי תוספת שנייה, 10(א), זה באמת 10(א)?

<קריאה: זה 11.

<מירב ישראלי: כן, 'האחראים על ילד עם מוגבלות ימלאו את הטופס שערוך לפי הנוסח שבתוספת השנייה שיכלול פרטים אישיים וכו'.

<מירב ישראלי: פה זה צריך להיות 'אחראי' ולא הורה, נראה לי, כדי להתאים את הנוסח.

<מירב ישראלי: אנחנו גם נראה אם יש דברים נוספים שצריך לכלול אחרי שנעבור על התקנות, נבדוק שאכן נכללים כל הפרטים הנדרשים בטופס.

<חיה הראל: אני הייתי מציעה הורה/אחראי, משום שיש לנו הרבה ילדים שבאים מפנימיות.

<מירב ישראלי: בסדר, צריך להתייחס לאחראי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מודיע שיהיו דיונים בפגרה סביב התקנות כדי לסיים אותן.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.