הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, לוועדת הפנים והגנת הסביבה ולוועדת המדע והטכנולוגיה בהתאם לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגרי מידע, התש"ע-2009, כנסת 20, פרוטוקול מספר 16, 2017-02-21 11:30

אורי מקלב: צהריים טובים.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים וועדת המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: הנושא: הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון והוראת שעה), התשע"ז-2016.

אורי מקלב: כל זה בשביל הפרוטוקול.

אורי מקלב: היום כ"ה בשבט התשע"ז, 21.2.2017.

אורי מקלב: אנחנו ממשיכים לדון בהצעת החוק הממשלתית להכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע.

אורי מקלב: אנחנו סיימנו אתמול שני סעיפים שהקראנו אותם, גם הסברנו אותם.

אורי מקלב: אבל לצורך אלה שאולי לא היו בוועדה אתמול, וגם כדי לרענן את הזיכרון, ממש בקצרה נחזור.

אורי מקלב: מרגלית, אתם רוצים לחזור על שני סעיפים?

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני רוצה לעדכן משהו שלא עדכנתי אתמול.

<נירה לאמעי רכלבסקי: סעיף 15 להוראת השעה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לתת גם זכות דיבור שאנשים ביקשו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כי עשינו גם שינוי בהוראת השעה.

אורי מקלב: מה שאנחנו צריכים להבין לגבי מה אנחנו מתייחסים.

אורי מקלב: עמוד גם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מתייחסים כרגע לסעיף 15 בעמ' 7, תקופת הוראת השעה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הסעיף תוקן בעקבות מה שהוסכם בוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מדברת על סעיף (ג1) לחוק.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה סעיף 15(א)(1) – "על אף הוראות סעיף קטן (ג)(2), תמונות טביעות האצבע ונתוני הזיהוי כאמור באותו סעיף קטן, לא יועברו לרשות לצורך הכללתם במאגר הביומטרי, אלא אם התושב שממנו ניטלו התמונות האמורות נתן את הסכמתו המפורשת לכך, בכתב, לאחר קבלת הסבר בעל פה, בדרך ובתנאים שייקבעו בתקנות, באישור הוועדה המשותפת"".

אורי מקלב: באיזה עוד סעיפים אנחנו דנים?

<נירה לאמעי רכלבסקי: הסעיף הבא, סעיף 10ב(ב) לחוק, סעיף החרטה, למי שמתחרט ורוצה למחוק את טביעות האצבע שנתן למאגר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוועדה קבעה שמועד החרטה לא יהיה רק במועד בקשת הנפקת מסמך זיהוי חדש.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הדבר הזה יורד.

תמר זנדברג: נירה, את מקריאה את השינויים?

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מעדכנת מה שינו אתמול.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "מחיקת טביעות האצבע בכלל תיעשה בדרך ובתנאים שקבע השר בתקנות שיובאו לאישור הוועדה המשותפת".

<נירה לאמעי רכלבסקי: אפשר יהיה לבקש את מחיקת טביעות האצבע בכל עת, מי שנתן.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כמובן שיש בצד זה סנקציה, שהיא הצורך להוציא מסמך חדש ולשלם עבורו באם נדרש תשלום.

<עירית ויסבלום: המילה סנקציה היא לא המילה המתאימה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא סנקציה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: קנס קל על חרטה.

<עירית ויסבלום: זה גם לא קנס.

<עירית ויסבלום: זה על הגשת בקשה ועל טיפול בבקשה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: תשלום.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יידרש תשלום.

<נירה לאמעי רכלבסקי: דבר נוסף, בסעיף קטן (5) באותו עמוד, אחרי שאמרנו שאנחנו הולכים לקבוע בתקנות עניינים מסוימים – זה סעיף התקנות אנחנו נותנים - - -

אורי מקלב: זה לא רק הכסף, זה גם עצם זה שהוא מקבל מסמך לתוקף קצר יותר.

אורי מקלב: הוא צריך לעמוד בתור.

תמר זנדברג: זה קנס שעוד הטלנו עליו מלכתחילה.

אורי מקלב: הייתה לו פריבילגיה של עשר שנים.

אורי מקלב: אם הוא מתחרט, הוא צריך לבוא - - -

תמר זנדברג: זה נובע מקנס מראש שהטלנו על אלה שלא רוצים לתת - - -

<עמיר אריהן: זה לא קנס גם כן, זה צורך טכנולוגי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: 15(א)(5) להוראת השעה – עדכנו, כפי שסיכמנו, את סעיף התקנות בנושאים שאמרנו שיעברו לתקנות, והסעיף ייקרא כך מעכשיו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זאת הסמכה להתקנת תקנות.

פסקה יבוא: "(1א) הסכמה בשם קטין או אדם שמונה לו אפוטרופוס לשמירת טביעות אצבע מקטין או מאדם כאמור, במאגר הביומטרי, לרבות דרך ואופן מתן ההסכמה ויידוע קטין שבגר על אפשרות מחיקת תמונות טביעות האצבע שלו מן המאגר"".

פסקה יבוא: זה לאור מה שמשרד המשפטים אמר, העמדה שלהם לגבי קטינים, שהחלטנו שהיא לא נכנסת לחוק אלא לתקנות.

פסקה יבוא: מעדכן אותי הבוקר משרד המשפטים שאנחנו מוסיפים אחרי סעיף (5) סעיף (6), שמעדכן עוד פרט בתקנות.

פסקה יבוא: (8) תקנות לפי סעיף 1(א)" – התקנות שכרגע הקראתי – "יותקנו בהתייעצות עם שר המשפטים".

פסקה יבוא: אין בעיה.

פסקה יבוא: אנחנו עוברים להוראת השעה.

פסקה יבוא: עכשיו היא מופיעה בתוך הנוסח, אתמול היא הייתה בדף נפרד.

פסקה יבוא: הוכנס כאן שינוי שביקש ראש מערך הסייבר.

פסקה יבוא: הוא מבקש שהתפקיד שיוטל עליו לא יכלול את המילים "לעמוד ב-" – צריך להיות החוק ומטרתו, אלא למצוא טכנולוגיות נאותות לחלופת הפנים.

תמר זנדברג: זה היה סוף הדיון אתמול ולא הספקנו להתייחס לזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ודבר נוסף שהוסכם בדיון אבל ירד, שהשר יוכל גם ללא חוות דעת – ראש מערך הסייבר.

<יהודה זמרת: זה לא הוסכם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אומר שזה הוסכם אתמול, לא היום, לא על דעתי, אבל זה לא יקרה היום.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה ירד, לצערי, אבל אני מודיעה שזה ירד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יהודה, לא לקפוץ.

אורי מקלב: מה קרה?

אורי מקלב: מה היא אמרה שהיה צריך להקפיץ אותך?

אורי מקלב: תאר לך שהיא תעיר על כל מה שאתה אומר.

אורי מקלב: כל מה שאתה אומר יקפיץ אותה והיא תעיר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שהשר יהיה חייב לחכות לחוות דעת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוא לא יוכל להחליט בין לבין מטעמים אחרים לקצר את הוראת השעה ולהוריד את טביעות האצבע, הוא יהיה חייב לחכות לחוות דעת.

<יהודה זמרת: אני מייצג אינטרס מסוים.

<יהודה זמרת: יש לנו עמדה מסוימת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מתקנת בשביל הפרוטוקול.

אורי מקלב: מה קרה?

אורי מקלב: היא אמרה בניסוח שלה את המהות של הסעיף, זה הכול.

<נירה לאמעי רכלבסקי: משהו שאתמול היה בנוסח, והיום הורד מהנוסח, ואני מעדכנת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מה שאומר שהשר לא יוכל לקבוע בין לבין תקופות חוות הדעת – שאלו שתי חוות דעת – מטעמים אחרים שלו כשהוראת השעה פוקעת וטביעות האצבע נמחקות, אלא יצטרך לחכות לחוות דעתו של ראש מערך הסייבר.

יעל כהן-פארן: למה זה ירד?

יעל כהן-פארן: ואם יש פריצה דרמטית?

יעל כהן-פארן: לא יודעת מה, משהו דרמטי.

אורי מקלב: אנחנו דנו בזה.

אורי מקלב: תיכף נסביר את זה, נשאל את השאלה.

אורי מקלב: הדברים הרי ברורים למה החוק הזה נשאר.

אורי מקלב: אני אומר את זה בשקיפות מלאה – אני בהתחלה התקוממתי על החוק הזה.

אורי מקלב: סליחה יהודה, וסליחה אחרים, ראיתי בו שלטון הפקידים.

אורי מקלב: אני לא יודע כמה שרים עבר יהודה, אבל אני לא רוצה להתייחס לזה אישית, אני מדבר באופן כללי.

אורי מקלב: ראיתי שאנשים אומרים יש עכשיו מדיניות, תהליך פרסונלי או לא פרסונלי, תהליך אדמיניסטרטיבי שאנחנו פועלים לפי חוק.

אורי מקלב: לא יכול להיות שהשר ישנה את התהליך הזה, במיוחד אם זו מדיניות, באמצע, ללא סיבה.

אורי מקלב: אם יש דברים מקצועיים, אז מניחים שגם המקצועיים יביאו את זה לשינוי, אבל אם אין דברים מקצועיים, דהיינו שהחלק המקצועי – בסמכות השר להגיד אני רוצה להפסיק עכשיו את טביעות האצבע, או רוצה לתת תוקף למסמך הרבה יותר גדול, לא ראינו שזה נכון בגלל דבר כזה או אחר.

אורי מקלב: אני הייתי קורא לזה חוק זנדברג, ברשותך, חוק פארן, או חוק אחר.

אורי מקלב: סעיף שלכן, כדי שאם יבוא שר פנים אחר שלא חושב כמו המדיניות של השר עכשיו, שלא יוכל לשנות את זה בתוך התקופה שהוא פועל, בסמכות של החוק.

אורי מקלב: בהתחלה חשבתי שזו זכותו.

אורי מקלב: כמו שלשר עכשיו יש זכות להביא חוק שמתאים למדיניות שלו, מחר יבוא שר אחר ויחליט אחרת, או שהשר עצמו משנה את העמדה שלו.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר, התכנסתי לאותה חשיבה של אנשים שאמונים על החלק המקצועי, שאמונים על רצף, שיש רצף של פעילות, רצף של עשייה, צריכה להיות בטיחות בעניין הזה, הולכים על הרבה דברים.

אורי מקלב: כשיש חוק, החוק הזה במסגרת השנים או הזמן שהחוק נתן לו – במיוחד שזה חוק שנותן קצבאות זמן – שנקודות היציאה הן הנקודות שנקבעו בחוק, שבמקרה הזה הן או חמש שנים, או במידה מסוימת, אנחנו הוספנו את הנושא של חוות דעת של ראש מערך הסייבר שנותן עוד שני זמנים, או שתי נקודות יציאה באמצע הדרך.

אורי מקלב: גם זה לא דבר מובן מאליו, שאנחנו ניתן עוד אפשרות שגורם מחוץ למי שאמון על כך לתת חוות דעת עם יעד מסוים, מה חוות הדעת שלו כדי לדעת אם באמת אפשר לעשות שינויים בחוק או בהתנהלות השוטפת.

אורי מקלב: כאן זה אוחז, ככה היום אנחנו מבקשים להציע את זה, שהאפשרויות הן לא אפשרויות של השר באמצע התקופה לשנות את זה.

אורי מקלב: אם השר ירצה מאוד, ויהיה שר חדש, ומדובר על קיצוץ זמנים, או לחילופין, הארכת תוקף, שיביא את זה בהצעת חוק.

אורי מקלב: שיביא לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית הצעת חוק ממשלתית ויטפל בזה.

אורי מקלב: אנחנו לא סותמים לו את הדרך.

אורי מקלב: אנחנו אומרים לו במסגרת החוק אנחנו לא נותנים את זה.

אורי מקלב: מעטים הם החוקים שבתוך תקופת החוק יש לשר סמכות כזו או אחרת.

אורי מקלב: זה חוק משונה, זה חוק מיוחד, ולכן אני חושב שמנקודת האיזון אנחנו צריכים לקבל את עמדת משרד הפנים ולא לשנות את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מעדכנת שאנחנו קבענו את הבדיקה של ראש מערך הסייבר לשנתיים ושנתיים נוספות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה מה שהוחלט בסופו של דבר.

אורי מקלב: זו ההצעה שאנחנו מביאים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שנתיים ראשונות הוא עושה בדיקה.

<יהודה זמרת: זו ההצעה, אני לא - - -

אורי מקלב: כך החברים רצו.

אורי מקלב: אתם לא מסכימים לכך, אנחנו יודעים, אבל ההצעה שהתגבשה כאן עם החברים היא שאנחנו נותנים שתי נקודות זמן.

אורי מקלב: הארכנו לא בשנה כי חשבנו ששנה זה מוקדם מדי בשביל טכנולוגיות חדשות.

אורי מקלב: חשבנו שבתוך שנתיים זה נותן אופק, וחוות הדעת הבאה היא גם בתוך שנתיים מחוות הדעת הקודמת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בשנה השלישית והרביעית.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מה שביקשתם להוריד, שהוועדה תקבל את חוות הדעת של ראש מערך הסייבר – ירד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: עוד לא נאמר שהוועדה תקבל באופן עצמאי את חוות הדעת מראש מערך הסייבר ותדון בה.

יעל כהן-פארן: מדוע?

<נירה לאמעי רכלבסקי: השר יודיע את החלטתו לוועדה.

יעל כהן-פארן: אבל מדוע?

יעל כהן-פארן: מדוע שלא תובא חוות דעת בפני הוועדה?

אורי מקלב: השר יקבל את זה.

אורי מקלב: היא תדווח.

אורי מקלב: השר יקבל את זה.

אורי מקלב: לא מביאים חצאי דברים.

אורי מקלב: זה מונח - - -

יעל כהן-פארן: זה לא חצאי דברים, זו חוות דעת של ראש מערך הסייבר.

אורי מקלב: אני אסביר לך.

אורי מקלב: חוות הדעת היא לא לוועדה.

אורי מקלב: חוות הדעת היא לשר.

יעל כהן-פארן: תעשו ועדה סגורה וסודית, אבל אני חושבת שזה לא ראוי שזה - - -

אורי מקלב: זה יגיע לוועדה.

אורי מקלב: זה מגיע לוועדה אחרי שהשר – אנחנו נותנים לו זמן קצוב, עד 90 יום, שהשר צריך לבדוק את זה, להתייחס לזה, ואז הוא מביא דבר מושלם.

יעל כהן-פארן: ואז מה התהליך?

יעל כהן-פארן: הוא מגיע לוועדה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוא מביא את זה לוועדה, במידה והוא החליט שלא - - -

<יהודה זמרת: ואז הוא מצרף את חוות הדעת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מצרף את חוות הדעת, מודיע הודעה מנומקת לוועדה למה הוא החליט לא לקבל.

<יהודה זמרת: לא, אני אמרתי יצרף את חוות הדעת לוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני הוספתי שוועדת הכנסת תדון בהודעתו של שר הפנים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: את זה כן כתבתי.

יעל כהן-פארן: ואין צורך ב - - - זה יובא להחלטת השר.

אורי מקלב: תלוי מה, ודאי שצריך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הלא אם הוא רוצה לקצר את הוראת השעה, בבקשה, אף אחד לא מבקש ממנו כלום, תודה שקיצרת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אבל אם הוא מחליט לא לקצר על סמך חוות הדעת, הוא מודיע את זה לוועדה, הוא מודיע מה החלטתו, מצרף את חוות הדעת, מנמק את החלטתו, והוועדה דנה בזה.

אורי מקלב: אנחנו צמצמנו את זה להארכת הזמן הזו, של הוראת השעה הזו של חמש שנים.

אורי מקלב: בכל אופן, אם השר יחליט לחדש את זה לעוד חמש שנים, שם אנחנו לא הגבלנו את זה ולא ביקשנו חוות דעת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הכול קורה בתקופת הוראת השעה הראשונה, חמש שנים, לא בהארכה.

<יהודה זמרת: יש נוסח מתוקן?

יעל כהן-פארן: איזו הארכה?

יעל כהן-פארן: אמרנו שאין הארכה.

אורי מקלב: הוא יכול להאריך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: השר יכול להאריך - - -

יעל כהן-פארן: מחקתם את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, לא, לא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: השר יכול להאריך את הוראת השעה בחמש שנים באופן בלתי מוגבל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוא לא יכול להאריך פעמיים או שלוש, כמו שאנחנו כותבים לפעמים אלא הוא יכול להאריך.

תמר זנדברג: הוראת שעה זה כמו חוק, היא עוברת תהליך חקיקה פה בכנסת.

תמר זנדברג: כל חוק אפשר להאריך, כל הוראת שעה, אפילו כאן בוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כאן זה גם יבוא למליאת הכנסת.

תמר זנדברג: כל הוראת שעה מוארכת - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: בצו.

תמר זנדברג: - - החל מחוק האזרחות, ועד חוק הפיקוח ברשויות המקומיות.

תמר זנדברג: הכנסת מחוקקת המון הוראות שעה, וכולן עוברות הליך חקיקה בוועדות ובמליאה, אין חריגים, למעט דברים מאוד - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: גם זה יעבור.

תמר זנדברג: זה מה שאני שואלת – למה צריך לכתוב את הסעיף הזה?

תמר זנדברג: אלא אם הוא עושה את הדבר ההפוך - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: כי זה צו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כי זה צו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כי הוא יכול להביא את זה בצו.

תמר זנדברג: מי יכול להביא בצו?

<נירה לאמעי רכלבסקי: השר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: את התוקף של הוראת השעה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ולכן הצו הזה יגיע לוועדה ולכנסת.

תמר זנדברג: זה מתוקף החוק הזה?

<נירה לאמעי רכלבסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: אני מתנגדת באופן מוחלט להוראות שעה.

יעל כהן-פארן: זה לא צריך לעבור במליאה - - - זו הוראת שעה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, לא, ועדה ומליאה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יהודה, השאלה אם עכשיו שזה מגיע גם וגם, יש צורך לכתוב צו?

<יהודה זמרת: עכשיו אני צריך כי זה לא ייעשה בהחלטה, כי בצו זה - - - תחיקתי.

<יהודה זמרת: מה הבעיה?

<נירה לאמעי רכלבסקי: בדיוק, זה יהיה ב - - - תחיקתי משום שזה יגיע גם לוועדה וגם - - -

<יהודה זמרת: צריך לפרסם את זה - - -

יעל כהן-פארן: אז זה הליך של חקיקה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה יהיה הליך חקיקה מלא.

<יהודה זמרת: זה באישור כנסת.

אורי מקלב: בואו נסביר את הדבר הזה עוד פעם מהתחלתו.

אורי מקלב: אנחנו קבענו שבאופן קטגורי לאחר חמש שנים - -

יוליה מלינובסקי: המאגר צריך להתבטל, נקודה.

אורי מקלב: - - עד התוקף של הצו, המאגר בהתאם וכל הדברים האלה – צריכים - - -

תמר זנדברג: זה מעצם זה שזו הוראת שעה.

אורי מקלב: כן, נכון.

אורי מקלב: קבענו את זה באופן ברור.

אורי מקלב: אבל לא קבענו את זה.

אורי מקלב: אם השר רוצה להמשיך כהוראת שעה או לא כהוראת שעה – אם זה כהוראת שעה, הוא יכול להביא את זה כחקיקה ממש, אבל הם הוא רוצה להמשיך את הוראת השעה, הוא צריך לבוא לכנסת כמו חקיקה רגילה.

אורי מקלב: זה שהכותרת היא צו או לא צו – אני לא חושב שצריך, זו סמנטיקה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, זה אומר שזה לא יהיה בשלוש קריאות.

תמר זנדברג: יש לזה משמעות.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: יש המון הוראות שעה בכנסת, כולן עוברות הליך חקיקה רגיל.

אורי מקלב: אני יכול להשלים את דברי?

<יהודה זמרת: הארכה לא.

תמר זנדברג: בוודאי שכן.

<יהודה זמרת: תלוי איזה - - -

תמר זנדברג: בוודאי שכן.

תמר זנדברג: כן.

אורי מקלב: יהודה זמרת, הביאו לפה לוועדה דוגמאות שזה מגיע ישירות למליאה.

אורי מקלב: לא הסכמנו.

אורי מקלב: לא הסכמנו שזה יבוא ישירות למליאה, אנחנו אמרנו שזה יבוא לכאן, לכנסת, לוועדה המשותפת הזאת.

אורי מקלב: אם בדיון הבא יבקשו שוב פעם שתהיה בדיקה ויאמרו שזה יהיה התנאי לאישור, אפשר לעשות את זה.

אורי מקלב: אני לא אחוקק בדברים שהוספנו על הוראת השעה – כביכול זה לא יהיה רלוונטי.

אורי מקלב: מה אני צריך לקבל הסכמות ארוכות?

יוליה מלינובסקי: אני מגישה הסתייגויות שלא תהיה הוראת שעה, שיהיה סעיף בחוק ונגמר.

אורי מקלב: פרקטיקה – שמנו פרקטיקה של פעמיים בדיקה, לאחר מכן - - -

תמר זנדברג: נניח שהוא מאריך בחמש שנים, מה קורה אחרי חמש השנים הנוספות?

יוליה מלינובסקי: עוד פעם הוא יכול לבקש להאריך.

תמר זנדברג: לא, אבל פה כתוב שהוא לא יכול יותר מחמש שנים.

אורי מקלב: לא כתוב.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, הוא יכול בלתי מוגבל.

אורי מקלב: לא כתוב.

תמר זנדברג: מה קורה בתום חמש השנים הנוספות?

תמר זנדברג: הנוספות – אם השר האריך ונניח שהוועדה והמליאה אישרו.

תמר זנדברג: מה קורה אז?

<נירה לאמעי רכלבסקי: מבחינת בדיקה של איזושהי טכנולוגיה?

תמר זנדברג: לא, לא, מבחינת תוקף הוראת השעה.

תמר זנדברג: האם אפשר להאריך אותה שוב?

<נירה לאמעי רכלבסקי: כן.

תמר זנדברג: באיזה הליך?

<נירה לאמעי רכלבסקי: באותו הליך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: העניין הוא שאין הגבלה של מספר הארכות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש מספר הארכות בלתי מוגבל.

תמר זנדברג: זו כל הוראת שעה.

אורי מקלב: תמיד אפשר להאריך את זה, ואם רוצים להביא דוגמאות מחוקים אחרים, לראות מה נעשה בחוק הזה, כמה הארכות יהיו לנו כשהתוקף יפוג – הארכנו הוראת שעה, הארכנו זמנים, לא צריך להביא ממקומות אחרים.

אורי מקלב: עשינו את הכול בחוק הזה, אז אין בעיה, לא צריך להביא דוגמאות מחוקים אחרים.

אורי מקלב: יש עוד משהו שצריך להתייחס אליו, גם חברי הכנסת וגם האחרים?

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, עכשיו אנחנו צריכים לעבור לדבר על הוראות המעבר ומחיקת טביעות האצבע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כדי לסיים אנחנו צריכים לדבר על הוראת המעבר ועל מחיקת טביעות האצבע של מי שהתנדב.

<קריאה: יש לי הערה לגבי - - -

יוליה מלינובסקי: והשימושים במאגר?

אורי מקלב: את צריכה להקריא את זה?

אורי מקלב: חייב להיות סדר.

אורי מקלב: אנחנו נותנים לכם לדבר חופשי, אבל אנחנו חייבים להקריא.

אורי מקלב: עוד לא הקראנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אקריא מחדש את הסעיף הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מקריאה מחדש את הסעיף של הוראת השעה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "(ב)(1) בשנתיים הראשונות לתקופת הוראת השעה, יבצע ראש מערך הסייבר הלאומי בדיקה לגבי קיומם של אמצעים טכנולוגיים המאפשרים מתן מענה, במידה נאותה, לזיהוי ואימות זהות של תושב, לצורך קבלת תוצאת זיהוי לפי סעיף 14 לחוק, על בסיס מאגר של תמונות פנים בלבד, ויגיש את חוות דעתו לשר הפנים לא יאוחר מתום שנתיים מתחילת הוראת השעה; לעניין זה "מערך הסייבר הלאומי" כהגדרתו בסעיף 21(ב) בחוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, תשנ"ח-1998".

אורי מקלב: איפה הוזכר פה הנושא של תוקף המסמך?

אורי מקלב: זה לא רק לגבי טביעות האצבע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בהמשך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "(2) טרם מתן חוות דעתו לפי פסקה (1), ייתן ראש מערך הסייבר הלאומי הזדמנות לראש הרשות לניהול המאגר הביומטרי ולממונה על היישומים הביומטריים להשמיע את עמדותיהם בפניו".

<נירה לאמעי רכלבסקי: הייתה כאן הערה אתמול שגם הרשות למשפט וטכנולוגיה מבקשת להיכנס לחוק.

<יהודה זמרת: הדיון היה על שני אלה שנמצאים בתוך החוק.

<יהודה זמרת: כל גוף שיראה לנכון מעבר לחוק נוכל להיכנס אתו - - -

<אמרי קוזק: רגע, יש פה עוד הערה של ראש מערך הסייבר.

אורי מקלב: סליחה, לא עכשיו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "(3) לא קוצרה תקופת הוראת השעה לפי סעיף קטן (ג), יערוך ראש מערך הסייבר הלאומי בדיקה נוספת כאמור בפסקה (1), בשנה השלישית והרביעית להוראת השעה".

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה המקום של ההארכה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "(ג) שר הפנים רשאי, בצו, לקצר את תקופת הוראת השעה, לאחר שהונחה בפניו חוות דעתו של ראש מערך הסייבר הלאומי כאמור בסעיף קטן (ב) וככל ששוכנע כי קיימים אמצעים טכנולוגיים המאפשרים זיהוי ואימות זהות של תושב, לצורך קבלת תוצאת זיהוי לפי סעיף 14 לחוק, על בסיס מאגר של תמונות פנים בלבד, באופן שניתן מענה במידה נאותה, למטרות החוק ולתכליתו".

<נירה לאמעי רכלבסקי: "(ד) שר הפנים יבחן את הצורך בקבלת החלטה לפי סעיף קטן (ג) וכן את הצורך בהפעלת סמכותו להארכת תוקפו של מסמך זיהוי בהתאם לסעיף 5א" – שזה מה שאמרת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זו הארכת תוקף.

אורי מקלב: לא לחמש שנים, לעשר שנים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם אנחנו מוחקים טביעות אצבע כי אין צורך, אז להאריך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: - - "בתוך שלושה חודשים מיום קבלת חוות דעת כאמור בסעיף קטן (ב); החליט השר, לאחר קבלת חוות דעת כאמור, שלא לקצר את תקופת הוראת השעה או שלא להפעיל את סמכותו להארכת תוקפו של מסמך זיהוי בהתאם לסעיף 5א, ימסור לוועדה המשותפת הודעה על כך המנמקת את החלטתו ויצרף להודעתו את חוות הדעת האמורה; ועדת הכנסת המשותפת תדון בהודעתו של שר הפנים".

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם אתם רוצים, אני אוסיף גם בחוות הדעת – אני מניחה שזה מובן מאליו.

<יהודה זמרת: למה זה צריך להיות עם חוות הדעת?

<יהודה זמרת: - - - החלטה מנהלית, - - - את חוות הדעת, כי אני לא חושב שהוועדה דנה – זה מסמך הרקע.

יעל כהן-פארן: חוות הדעת תוצג בפניה.

אורי מקלב: בגלל שאתה כל כך מדייק, אמרנו שהיא יכולה לדון רק במה ששר הפנים החליט, ולא בחוות הדעת.

אורי מקלב: אם אפשר, מה זה מפריע?

<יהודה זמרת: אני רק אומר שזה יפה מאוד, אני שואל את עצמי – היא דנה בהחלטה של השר, בהודעה שלו - - -

יעל כהן-פארן: אתה לא תגיד לנו במה לדון ובמה לא לדון.

<יהודה זמרת: אני לא מבין מה זה דנה בהודעה בחוק עצמו.

<יהודה זמרת: חוות הדעת - - -

אורי מקלב: עורך הדין זמרת, אני יכול לבקש בפעם השלישית, שההערות שיש לך בעניין הזה – אני אתן לך ראשון להעיר על הדברים האלה, אבל לא תוך כדי הקראה.

אורי מקלב: אני לא נותן לחברי כנסת, אני לא צריך לתת – יש לכם דעות, תרשום.

תמר זנדברג: דרך אגב, מה שאתה אומר, אתה מתפרץ לדלת פתוחה מהכיוון השני.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "(ה) שר הפנים רשאי, בצו, באישור הממשלה, באישור הוועדה המשותפת ובאישור הכנסת, להאריך את תקופת הוראת השעה לתקופות נוספות שלא יעלו על חמש שנים כל אחת; (ו) פקעה הוראת השעה, בין בתום תקופתה ובין לאחר שקוצרה, או הוארכה, לפי סעיף זה- יימחקו טביעות האצבע מן המאגר".

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה הסעיף שאומר שבכל פעם שהוראת השעה משום מה לא קיימת יותר, טביעות האצבע נמחקות, כי טביעות האצבע רלוונטיות רק להוראת השעה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זהו.

אורי מקלב: אנחנו קראנו את הכול עכשיו, גם את התיקונים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: קראנו הכול, אבל לא דנו בסעיף 16, הוראות המעבר ומחיקת תמונות טביעות אצבע של מי שנכנס לפיילוט.

אורי מקלב: בסדר, אבל אנשים יודעים על מה מדובר.

אורי מקלב: אנחנו גמרנו את ההקראה.

אורי מקלב: אני אתן התייחסות של משרד הפנים, ולאחר מכן ניתן לחברי הכנסת, ואחרי זה לכל הגופים, כולל הגופים הממשלתיים.

אורי מקלב: בבקשה, משרד הפנים, אחד מכם.

<יהודה זמרת: אנחנו מתנגדים לעצם הבדיקה מעבר למה שסוכם בזמנו, לבדיקה אחת.

אורי מקלב: תפנה אותנו לסעיף.

<יהודה זמרת: אני מדבר על סעיף ב(3).

<יהודה זמרת: מה הבדיקה הזאת בשנה השלישית והרביעית?

<יהודה זמרת: לא הבנו, אפילו לפי מה שנאמר פה בעל-פה, מה זה בשנה השלישית והרביעית לערוך בדיקה?

<יהודה זמרת: אמרו לערוך בדיקה בשנתיים הראשונות, הוא עושה את הבדיקה, אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים.

אורי מקלב: בתוך שנתיים.

<יהודה זמרת: מה הוא עושה בשנה השלישית?

<יהודה זמרת: הוא עושה פעמיים בדיקות?

תמר זנדברג: אתם אמרתם שהטכנולוגיה כל הזמן מתקדמת.

אורי מקלב: בתוך חמש שנים דיברנו נניח על שנתיים ולאחר ארבע שנים.

<יהודה זמרת: כן, אבל מה שכתוב פה, יערוך בדיקה בשנה השלישית והרביעית.

אורי מקלב: אז איך אתה מציע לנסח את זה?

<יהודה זמרת: קודם כל, אנחנו מתנגדים לבדיקה נוספת.

<יהודה זמרת: אבל לפחות מבחינת שיקוף עמדת הוועדה - - -

תמר זנדברג: מה זאת אומרת, הטכנולוגיה תיעצר אחרי שנתיים?

אורי מקלב: לא, הוא מדבר על ניסוח.

אורי מקלב: חברת הכנסת זנדברג, הוא מדבר על ניסוח.

תמר זנדברג: לא, הוא אמר שהוא מתנגד.

אורי מקלב: הוא מתנגד, אבל הוא אומר גם לדבריכם.

תמר זנדברג: הוא אמר שהוא מתנגד לבדיקה.

תמר זנדברג: הוא רצה לשאול.

תמר זנדברג: הטכנולוגיה תיעצר אחרי שנתיים?

אורי מקלב: חברת הכנסת זנדברג, זה לא הוגן מה שאת עושה עכשיו.

אורי מקלב: זה לא תוכן הדיון.

אורי מקלב: את לא מתייחסת למה שהוא אומר.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: הוא אמר שהוא מתנגד לבדיקה הנוספת.

אורי מקלב: הבנו, והוא יודע את זה.

אורי מקלב: כל מה שהוא אומר, הוא אומר תחת מחאה, הוא אומר אני לא מסכים.

אורי מקלב: אבל גם אם אתם תחליטו אחרת, תנסחו את זה נכון.

אורי מקלב: זה מה שאתה אומר.

אורי מקלב: זה לא משתקף בין מה שאני אומר למה שכתוב בניסוח, זה מה שאתה אומר.

אורי מקלב: אני הבנתי אותך מיד, או שאני גם לא הבנתי?

אורי מקלב: אני הבנתי אותך מיד, ולא בגלל שאני גאון כזה גדול.

<יהודה זמרת: עוד פעם, הצעתם ניסוח - - -

אורי מקלב: יפה, תביא את הניסוח שאתה חושב.

אורי מקלב: אנחנו לא מבקשים מעבר למה שאנחנו אומרים עכשיו.

אורי מקלב: הניסוח – תגמרו אותו, יתכן שזה לא הניסוח הנכון, אני מבין אותך, אבל זה ניסוח מתאים – עד השנה השנייה תינתן חוות דעת אחת, ועד השנה הרביעית תינתן עוד חוות דעת.

אורי מקלב: זה בסדר?

אורי מקלב: אני לא משפטן בכלל ולא מנסח.

אורי מקלב: זה בסדר?

<נירה לאמעי רכלבסקי: וגם יש ממונה על נוסח החוק, שהיא - - -

אורי מקלב: מאה אחוז.

אורי מקלב: זה מיותר.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחרי כל מה שכתוב כאן, עדיין יש ממונים על הניסוח.

אורי מקלב: זה העיקרון, וזה מקובל.

אורי מקלב: הלאה.

אורי מקלב: הערה שנייה.

<יהודה זמרת: לא מקובל, אבל בסדר.

אורי מקלב: אתה חייב לחזור עוד פעם שזה לא מקובל?

אורי מקלב: אני יודע.

אורי מקלב: מובן מה שביארתי, - - - זה לא מקובל.

<יהודה זמרת: לא מקובל כי הדבר הזה נידון פה בוועדה בהסתייגויות ובהצבעות.

<יהודה זמרת: לכן אני חייב להגיד את זה, שאחר כך לא יגידו שלא אמרתי.

אורי מקלב: אתה חייב להגיד, אבל לא חייב להגיד את זה חמש פעמים.

אורי מקלב: אתה חייב להגיד, אבל לא חמש פעמים.

תמר זנדברג: המסתייגים והמצביעים הם אנחנו, חברי הכנסת.

תמר זנדברג: אמרת את עמדת המשרד, בסדר.

אורי מקלב: כמה פעמים צריך להגיד את עמדת המשרד, פעם אחת?

אורי מקלב: זה נרשם פה.

<יהודה זמרת: הבקשה של רשות הסייבר היא בקשת ניסוח.

אורי מקלב: אחרי זה מעירים למה הדיונים לוקחים כל כך הרבה זמן בחוק כל כך – בצדק.

אורי מקלב: צודקים.

אורי מקלב: אנשים חוזרים על הדברים חמש-שש פעמים, ודאי שזה לוקח זמן.

<יהודה זמרת: בסעיף (ב)(2) – בקשה מרשות הסייבר, לנו אין מניעה.

<יהודה זמרת: "טרם מתן חוות דעתו לפי פסקה (1), ישמע ראש מערך הסייבר הלאומי את עמדת" – הם רוצים לנסח את זה בצורה הזאת, לנו אין מניעה.

<יהודה זמרת: זה מניח את דעתם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אין בעיה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שיניתי.

תמר זנדברג: מה?

אורי מקלב: לפני שמוציאים את חוות הדעת, הם רוצים להשמיע את הדברים שלהם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שינוי ניסוחי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: במקום תיתן להם הזדמנות – ישמע את עמדת.

<אמרי קוזק: עמדתם של-.

<יהודה זמרת: לגבי הסעיפים שהוקראו פה קודם, אנחנו לא הסכמנו לסעיף של ההסבר בעל-פה.

<יהודה זמרת: נעשה שם גם שינוי בנוסח של הסעיף.

<יהודה זמרת: נעשו שם גם שינויים בנוסח שלא הובנו על-ידנו, ויוצרים בעיה.

אורי מקלב: בבקשה, זה הזמן וזו העת.

<עמיר אריהן: סעיף 15 בעמ' 7.

<עמיר אריהן: 15(ג)(1).

<יהודה זמרת: הוסיפו בסעיף הזה את המילים לא ואלא.

<יהודה זמרת: הפכו פה את הסדר.

<יהודה זמרת: הסעיף הזה מסמיך - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אצלנו יש בלגן בסעיפים.

תמר זנדברג: על זה דיברנו אתמול.

<יהודה זמרת: אני מסביר את הנוסח, הנושא העקרוני במחלוקת.

תמר זנדברג: מה הבעיה עם הנוסח?

<יהודה זמרת: עוד מעט אני אסביר.

תמר זנדברג: סליחה, חשבתי שאמרת ולא הבנתי.

<יהודה זמרת: 15(א)(1).

<יהודה זמרת: "(1) בסעיף 3, אחרי סעיף קטן (ג) יבוא: (ג1)".

<יהודה זמרת: בסעיף הזה יש סעיף שאומר שאפשר יהיה להעביר את זה, כי אנחנו צריכים סעיף הסמכה להעביר את זה למאגר, את תמונות האצבע, והוא אומר שזה בכפוף.

<יהודה זמרת: לכן הסעיף הזה מכיל שני חלקים – חלק אחד שאומר תמונות האצבע יועברו, מסמיך, ואחר כך יש את הסייג, שזה כפוף להסכמה.

<יהודה זמרת: מה שנעשה פה, הוספו פה המילים לא ואלא.

<יהודה זמרת: אני לא יודע מה הייתה מטרתן כי המטרה הלשונית לא השתנתה.

<יהודה זמרת: ואז נוצר מצב שתמונות טביעות האצבע ונתוני הזהות כאמור באותו סעיף קטן לא יועברו לרשות.

<יהודה זמרת: אבל אין בכלל סעיף שאומר יועברו.

<יהודה זמרת: סעיף ההסמכה להעברה בכלל לא קיים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אתה רוצה שאני אוסיף סעיף?

<יהודה זמרת: לא, אני רוצה שתמחקו את לא ואלא.

<יהודה זמרת: אני לא מבין למה צריך אותם.

<יהודה זמרת: אני מבין את המחלוקת העקרונית של בעל פה או לא בעל פה.

<יהודה זמרת: אבל למה - - -

<יהונתן קלינגר: למחוק את המילה לא ולהחליף את אלא ב-רק, או רק אם.

<קריאה: ניסוח על דרך החיוב.

תמר זנדברג: הנוסח הזה מצוין.

אורי מקלב: נמשיך בעניין, אבל לא המילה לא, אלא מילה אחרת.

אורי מקלב: הוא אומר שבסופו של דבר יוצא שאין לו הסמכה.

<יהודה זמרת: המילה לא צריכה להימחק.

<יהודה זמרת: אם אחר כך רוצים להגיד אלא, אלא רק – לא אכפת לי, אבל המילה לא לא נמצאת שם במקום.

תמר זנדברג: תגידו, אתם משפטנים?

תמר זנדברג: אתם עושים מאתנו צחוק?

תמר זנדברג: הם לא יועברו, אלא אם – זה ניסוח מקובל מאוד וחיובי.

<קריאה: צריך הוראה חיובית.

<יהודה זמרת: הוראה חיובית שאומרת יועברו, כי אני צריך סעיף הסמכה - - -

תמר זנדברג: זה מה שלא רצינו.

<יהודה זמרת: אבל אני מנסה להסביר את החוק.

<יהודה זמרת: כל עוד החוק יחליט שיש מאגר - - -

תמר זנדברג: אין בעיה, אבל הם לא יועברו אלא אם תהיה הסמכה, ואז הם כן יועברו.

תמר זנדברג: זה ניסוח מאוד מקובל, מה הבעיה?

אורי מקלב: אני מבקש, יש ויכוח אם להסכים או לא להסכים, אבל לאחר ההסכמה – יש כאן ויכוח ניסוח.

אורי מקלב: אם אנחנו קודם כל נותנים את ההסמכה ואחרי זה אנחנו אומרים אבל כך וכך, או שלא יועברו, אומרים שבסופו של דבר לא קיבלתי הסמכה איך כן לעבור.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש הסמכה בחוק למיטב ידיעתי.

<קריאה: זה סתם מאריך את הוראת השעה.

אורי מקלב: בכלל, הוויכוחים האלה – אם היה מספיק זמן, היו צריכים להתקיים לפני זה.

אורי מקלב: אלו לא ויכוחים שאנחנו רוצים להיכנס אליהם.

אורי מקלב: אם אין לנו ויכוח במהות ובעיקרון, אז איך הניסוח – על זה אני לא אבזבז את הזמן של החברים.

אורי מקלב: אנשים מפסידים ימי עבודה בשביל להתייחס לדברים יותר מהותיים בעניין הזה.

אורי מקלב: אני רואה את - - - של יהונתן.

אורי מקלב: הוא רוצה להתייחס לדברים מהותיים יותר.

אורי מקלב: אלא, רק – אלו בסדר.

אורי מקלב: אל תסיחו את דעתנו בנושאים האלה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ההתנגדות שלך היא לא רק ללא, ההתנגדות שלך היא למשהו אחר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מרשות הסייבר, יכול להיות שיש משהו שגם נרצה להתייחס אליו, אז זו לא התייחסות של עוד גופים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: השם?

<אמרי קוזק: אמרי.

<אמרי קוזק: רק הערה טכנית.

<אמרי קוזק: ב-(ב)(1), הפנייה לחוק להסדרת הביטחון, זה צריך להיות 21ב רבתי (ב).

<אמרי קוזק: אין סעיף כזה 21(ב).

<נירה לאמעי רכלבסקי: הייתי בודקת בכל מקרה, לא הייתי מעבירה את זה ככה.

תמר זנדברג: אני רוצה להמשיך – בלי לחזור על הנקודות שנאמרו קודם – מהנקודה שעצרנו בה קודם לגבי ראש מערך הסייבר.

תמר זנדברג: חברים, אני הבנתי אתמול שהייתה כאן פשרה פוליטית בנושא החמש והעשר, כן להשאיר את חמש השנים לעומת עשר שנים על כנם בתנאי שראש מערך הסייבר יבחן טכנולוגיות חדשות וכולי.

תמר זנדברג: אבל עדיין, אנחנו כותבים פה חוק.

תמר זנדברג: פתאום בסעיף - - -

אורי מקלב: לא, זה לא היה – דיברנו על חמש-עשר.

תמר זנדברג: אם זה לא היה, אז אדרבה.

אורי מקלב: זו לא החלטה פוליטית.

אורי מקלב: זה לא נעשה עכשיו, זה נעשה כבר מתחילת הדיון.

אורי מקלב: זה לא מה שנעשה אתמול.

תמר זנדברג: אני שואלת.

תמר זנדברג: זה הזמן שבו אנחנו מתייחסים.

תמר זנדברג: זו פעם ראשונה שאנחנו מתייחסים.

תמר זנדברג: עצרנו בזה אתמול, והיום זו פעם ראשונה שאנחנו מתייחסים.

תמר זנדברג: מה שאני תוהה, מאיפה צץ לו ראש מערך הסייבר בחוק הזה.

תמר זנדברג: מה קשור?

תמר זנדברג: עם כל הכבוד.

תמר זנדברג: המדינה הקימה מערך סייבר טוב ויפה, ורשות סייבר לצרכיה – אולי מחר יהיה, לא יהיה.

תמר זנדברג: מה הרבותא?

תמר זנדברג: מה עניין מחט לשחת?

תמר זנדברג: פתאום צץ לו בחוק הביומטרי, בחוק שמקבל הסמכות מרחיקות לכת – אדוני היושב-ראש, חשוב שתקשיב לי, אני באמת שואלת.

תמר זנדברג: ראש מערך הסייבר הפציע בחוק הזה לקראת סופו, באחד הסעיפים האחרונים, אורח לא קרוא למסיבה.

תמר זנדברג: אני לא מבינה - - -

<יהודה זמרת: למה לא קרוא?

תמר זנדברג: למה לא קרוא?

תמר זנדברג: כי החוק הזה עושה דבר דרמטי מאוד ומרחיק לכת מבחינת יחס המדינה לאזרחיה ברמה הבסיסית.

תמר זנדברג: הוא נוטל מהם נתונים ביומטריים, הוא כופה עליהם לעשות את זה, הוא משתמש בנתונים האלה לכל מיני דברים מסיבות אזרחיות של מניעת התחזות וניהול אוכלוסין כביכול – לא משנה, לא נחזור לוויכוחים העקרוניים.

תמר זנדברג: פתאום צץ לו ראש מערך הסייבר כיועץ על-פי חוק לשר.

תמר זנדברג: לשר הפנים בכלל, לא לשר הביטחון, לא לשר לביטחון פנים.

תמר זנדברג: אני באמת שואלת – נניח שמי שיועץ לו, לראש מערך הסייבר, הוא ראש הרשות הביומטרית?

תמר זנדברג: חבר'ה, אנחנו התבלבלנו, זה היה צריך להיות בדיוק הפוך.

<יהודה זמרת: זה שונה לגמרי.

תמר זנדברג: סליחה, זה היה צריך להיות בדיוק הפוך.

תמר זנדברג: מי שיש לו סמכות מול שר הפנים ומשרד הפנים, וכל האירוע הזה שנקרא המאגר הביומטרי הוא ראש הרשות הביומטרית.

<יהונתן קלינגר: זה הממונה לפי סעיף 30.

תמר זנדברג: הממונה, צודק.

<יהונתן קלינגר: להוריד לגמרי את סעיף 30?

תמר זנדברג: כן.

<יהודה זמרת: ראש הרשות הביומטרית עובד - - -

<יהונתן קלינגר: לא לפי הסמכויות בחוק הזה, והסמכויות פה זו הסמכות שלו להמליץ לממשלה ולשרים.

תמר זנדברג: נכון, הוא עובד משרד הפנים, זה בדיוק.

תמר זנדברג: אני באמת שואלת.

תמר זנדברג: למה הקדמתי את ההקדמה שאמרתי?

תמר זנדברג: כי אני מבינה מה היה הרציונל.

תמר זנדברג: הרציונל היה אנחנו נאלצנו לקבל את העמדה לגבי קיצור מי שלא נותן את הטביעה לחמש שנים בגלל קושי טכנולוגי.

תמר זנדברג: אמרו לנו הטכנולוגיה תתפתח ויהיה לנו קשה לאורך עשר שנים לזהות על-פי תמונות הפנים בלבד, שזה בסימן שאלה, יש מומחים שחולקים על העניין הזה, אבל זו הייתה הסיבה, אז בואו נביא את ראש מערך הסייבר.

תמר זנדברג: אבל מכאן לבצע כזאת קפיצה נחשולית ולתת כזאת סמכות בחוק, להכניס את ראש מערך הסייבר, שאין לו עניין ביומטרי – הממשלה רוצה שראש מערך הסייבר ייעץ לה בעניינים של טכנולוגיה וכולי?

תמר זנדברג: אין שום בעיה, אבל לעגן סמכות?

תמר זנדברג: עכשיו אנחנו בידיים של ראש מערך הסייבר, עם כל הכבוד, נותנים את המפתחות להמשך קיומו של המאגר הביומטרי על כנו?

תמר זנדברג: בעיני זה לא לעניין, לא ראוי.

תמר זנדברג: זה היפוך סמכויות.

תמר זנדברג: אם כבר, במינימום של המינימום, אם לא לבטל לגמרי את הסמכות הזאת, הייתי הופכת – שראש מערך הסייבר יחויב לתת חוות דעת לממונה הביומטרי ולשר הפנים, ולא לתת לו סמכות בחקיקה ראשית בדרך המלך.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: סיימתי.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אני אתייחס לזה עוד מעט.

אורי מקלב: אני רוצה לראות אם יש חברי כנסת אחרים שרוצים להתייחס.

חיים ילין: אני מסכים לכל מה שנאמר.

חיים ילין: אמרנו את זה.

יעל כהן-פארן: אני מחזקת את דבריה של חברתי תמר זנדברג.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להוסיף משהו שחשוב לי להעלות אותו כאן.

יעל כהן-פארן: זה משהו שהעליתי אתמול לגבי מסמכים שנתבקשו על-ידי גורמים אזרחיים מהממונה על הביומטרי, ונתקלו בסירוב לקבל חוות דעת של הממונה בנוגע לחלופת מאגר הפנים.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיד שאני העברתי העתק ליושב-ראש הוועדה וליועצת המשפטית בקשה לקבל בדחיפות את שני המסמכים המדוברים שיש בהם את חוות הדעת, שאולי בכוונה לא מועברת לציבור.

יעל כהן-פארן: אני כחברת כנסת מבקשת לקבל אותה עוד טרם סגירת הדיון על החוק, עוד טרם ההצבעות ביום שני.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה דחוף.

יעל כהן-פארן: אם אין שם מה להסתיר, בבקשה, תחשפו בפנינו את חוות הדעת.

יעל כהן-פארן: אני חוששת מאוד שחוות הדעת האלה ייחשפו בפנינו אחרי שהחוק יעבור, ואז אולי נקרא דברים שהיה חשוב שנדע אותם היום.

יעל כהן-פארן: תודה.

אורי מקלב: לשאלתך, חבר הכנסת דב חנין, לא נקבע עוד זמן.

אורי מקלב: כשיהיה ניסוח, יפיצו את זה ואז ייתנו זמן להגיש הסתייגויות.

אורי מקלב: רצית להתייחס למשהו בעניין הזה?

אורי מקלב: לא.

<מרגלית לוי: עורכת דין לוי מרגלית.

<מרגלית לוי: לגבי חופש מידע.

<מרגלית לוי: לגבי שני המסמכים – אנחנו מטפלים בציר המקובל בהתאם לחוק חופש מידע.

<מרגלית לוי: הבקשות הועברו לכל הגורמים להתייחסות.

<מרגלית לוי: אני אתאר את התהליך שבוצע.

<מרגלית לוי: לקחנו את המסמכים האלה, בדקנו את תוכנם, עברנו שורה-שורה, בדקנו מה ניתן להעביר מתוכם, מה לא ניתן להעביר מתוכם.

<מרגלית לוי: הבאנו את המסמכים האלה ואת חוות דעתנו - - -

יעל כהן-פארן: איך הם מסווגים?

<מרגלית לוי: חלק מהדברים בתוך המסמכים הפנימיים האלה מסווגים.

<מרגלית לוי: לכן הבאנו את הנושא הזה בפני הגורם המשפטי הבכיר, אייל זנדברג.

<מרגלית לוי: קיימנו דיון מאוד רציני סביב - - -

<קריאה: מי זה אייל זנדברג?

<אסף פרידמן: ממשרד המשפטים.

<מרגלית לוי: ממשרד המשפטים.

<מרגלית לוי: קיימנו דיון רציני מאוד בנושא הזה.

<מרגלית לוי: אנחנו העברנו להתייחסות את העמדה של כל אחד מאתנו.

יעל כהן-פארן: ויפרסמו אותו לפני שהחוק יעבור?

<מרגלית לוי: כן, אנחנו נמצאים כרגע בשלב של אישור סופי של הפלטפורמה שאותה אנחנו יכולים להעביר.

<מרגלית לוי: זה נמצא בטיפול.

<מרגלית לוי: לוקחים את העניינים בצורה רצינית, אז לא נוכל להעביר אותם לפני שאנחנו מסיימים את ההליך.

יעל כהן-פארן: יש פה שאלה של פנייה של חבר כנסת - -

אורי מקלב: את צודקת, אבל לא לעשות את זה דרך הוועדה.

יעל כהן-פארן: - - ואם אפשר, גם עם הסיווג להעביר, גם אם זה לוועדה סודית ומצומצמת שתדון בזה.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת מה, אבל תמצאו את הדרך.

יעל כהן-פארן: אנחנו כחברי כנסת מבקשים לראות את המסמכים.

<מרגלית לוי: אני חושבת שזה לא המקום הנכון לדון בדברים האלה.

יעל כהן-פארן: אז תעבירו לנו אותם ונראה, אולי זה לא רלוונטי.

<צבי דביר: יש שני אפיקים, אלה אפיקים - - - בכל מקרה, המסמכים הם מסמכים שרשום עליהם בלמ"ס.

אורי מקלב: אני רק אגיד לכם – לנו – שאני לא יכול להגיד לכם שאני לא אוכל לפעול ולהוציא את התחושה, את ההרגשה, או את העובדה שאולי יש חברי כנסת שנמצאים פה ולא מרגישים שקיבלו את כל המידע בכל הדברים והכול היה לפניהם.

אורי מקלב: אני לא אוכל להגיד לכם אתם לא צריכים להרגיש ככה.

אורי מקלב: האם כל הנושא של מידע על כמה ניסיונות פריצה היו למאגרים, מה הביא את החוק – על הדברים האלה אנחנו קיבלנו תשובות ברורות.

אורי מקלב: אני לא משוכנע, כל אחד בהרגשה שלו, בתחושה שלו, במציאות שלו אם הוא קיבל תשובה או לא.

אורי מקלב: אבל זה לא סותר בהצעת החוק שמביאים בפנינו שזה לא קשור דווקא לכמות או למספר של הפריצות או של ניסיונות הפריצה.

אורי מקלב: עם הרשות הזאת באה הצעת חוק ממשלתית שבאה לבקש שנעשה תעודות זהות חכמות, פלוס מאגרים וכולי.

אורי מקלב: אני רוצה לתקן, מבחינה טכנית, הנושא הזה של ראש מערך הסייבר שייתן חוות דעת לשר – זה לא הגיע עכשיו, זה הגיע כמעט מתחילתם של הדיונים.

אורי מקלב: היו כאן חברי כנסת מהקואליציה שהעלו את הנושא הזה, זה היה התנאי שלהם, בישיבות שנערכו, שהן לגיטימיות בעניין הזה.

אורי מקלב: הגיעו להבנה, והבנה – צריך להבין, החוק יכול היה להיות – הוא לא מהות בחוק.

אורי מקלב: כל תהליך החוק יכול היה להיות גם בלי כל חוות הדעת הזו.

אורי מקלב: זה לא פוגע, לא פוגם, וזה לא קשור לתהליך של החוק.

אורי מקלב: זו עוד תוספת שבאה להניח את דעתם של כאלה שמבחינתם זה מניח את דעתם.

אורי מקלב: בגלל ששר הפנים הוא זה שקיבל את ההחלטה על סמך הנתונים האלה שהוצגו בפניו, והוא שכנע שהוא בעניין הזה של שמירת המאגר, הטכנולוגיה הקיימת, שהיא המקסימלית שיכול לתת המסמך לחמש שנים ולא יותר למי שנותן טביעות אצבע, ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: הוא אומר – זה מה שהיה בפני, אני מאמין בצדקת דרכי, עשיתי מאמצים, שמעתי את כולם, קיבלתי החלטה בעניין שבעיני היא המקסימלית.

אורי מקלב: בנושא הזה של שמירה על המאגר הוא עשה על-בדיקה בעניין הזה, והוא אומר אני רגוע מאוד בעניין.

אורי מקלב: הוא לא דיבר על שימושים נוספים, הוא אומר את זה אני כבר לא יודע, אבל במאגר, מה שהאחריות שלי – זה אחד.

תמר זנדברג: אבל למה שהוא ייעץ לממונה ולא להיפך?

אורי מקלב: מעבר לכך, אומר שר הפנים – לא רק אני.

אורי מקלב: תגיד שאני לא המומחה לבדוק טכנולוגיה אם היא קיימת, אני רוצה לקחת דמות שהיא מקובלת, שהיא לא בוויכוח, דמות שהיא בתוך העניין.

<דורון שקמוני: יש כזאת.

אורי מקלב: דמות שהוא ייתן דיווח.

<יהונתן קלינגר: אבל זו ההסמכה שלה בחוק ב-30(ב).

<יהונתן קלינגר: זו ההסמכה שלה, ואתה לא יכול לעקוף - - -

אורי מקלב: באותה מידה זה יכול היה להיות מישהו אחר.

אורי מקלב: אבל הפוך, זו הייתה נראית לי דמות שהיא לא בתוך העניין.

אורי מקלב: דמות מבחוץ שהיא לא מחויבת כל כך, לא יושבת בעניין.

<יהונתן קלינגר: כבוד היושב-ראש, יש להם הסמכה ספציפית - - -

אורי מקלב: יכול להיות, אבל בסופו של דבר זה בשביל השר, בשביל להניע את התהליכים לשר.

<יהונתן קלינגר: אבל אתה לא יכול לעקוף את הסמכות שלהם.

אורי מקלב: השר לא פסל אף אחד, אבל השר היה בהצעה – הייתי בתוך תהליך קבלת ההחלטה, כשראיתי מה הייתה ההצעה, כמו כל הצעה.

אורי מקלב: מי שעומד היום בראש מערך הסייבר הוא דמות מקצועית מאוד, אין ספק.

<קריאה: אין לנו מחלוקת על המקצועיות שלו.

אורי מקלב: לקחו את האיש, לא את התפקיד.

<יהונתן קלינגר: אין לנו מחלוקת על המקצועיות שלו ולא על התפקיד, המחלוקת היא על - - -

יעל כהן-פארן: המחלוקת היא על המהות.

אורי מקלב: אבל זו לא סמכות, זה בסך הכול - - -

<יהונתן קלינגר: נאמר סמכות בסעיף 30(ב).

אורי מקלב: אל תהפכו משהו שבא לעצה טובה - - -, משהו שבא לא בתוך מהות - - -

<יהונתן קלינגר: יש סמכות להחלטה הזאת, היא ספציפית לחוק הזה.

<יהונתן קלינגר: אי-אפשר לעקוף אותה.

<דורון שקמוני: אתה לוקח פרסונה ומכניס אותה לחוק?

<דורון שקמוני: בעוד - - -

אורי מקלב: מבחינת השר.

אורי מקלב: הכול בא בשביל השר.

<יהונתן קלינגר: יש - - - בחוק למישהו להביא את זה - - -

אורי מקלב: יהונתן, הבנו.

אורי מקלב: אני לא אומר שזה דבר טבעי.

אורי מקלב: אני לא אומר שזה סטנדרט בחקיקה.

אורי מקלב: יש כאן עוד דברים משונים.

אורי מקלב: נכון, זה לא הדבר.

אורי מקלב: בסך הכול כדי להניח את דעתם – בתמיכה או באי תמיכה יש הרבה השקפת עולם.

אורי מקלב: אנשים שחוששים ולא חוששים, לא כל הדברים האלה הם אבסולוטיים.

אורי מקלב: רוב הדיונים פה – כל אחד רואה את זה אחרת, ולכן הייתה הצעה שנלך לפי הפרסונה ולא לפי התפקיד.

אורי מקלב: איש שאמרו שהוא דמות מיוחדת, אין על זה ויכוח, והוא יבדוק את זה ויאמר את דעתו אם יש חידושים, כולו בשביל דבר אחד.

אורי מקלב: האם יש חידושים טכנולוגיים מתקדמים שבעקבות כך אפשר לשנות את התקופות ואת אורך המסמך?

אורי מקלב: זה הכול.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אגב, הממונה על היישומים הביומטריים עובר עכשיו להיות חלק ממערך הסייבר.

<יהונתן קלינגר: לפי החלטת ממשלה, לא לפי סעיף החוק.

<יהונתן קלינגר: החוק מסמיך אותו אחרת, חשוב להבדיל בין - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני יודעת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: נכון, את הסמכויות שיש לו לפי החוק אי-אפשר יהיה לקחת ממנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: השאלה אם יש לזה איזושהי השלכה לכך שהוא - - -

<יהודה זמרת: אין השלכה מבחינה מסוימת.

<יהודה זמרת: החוק קבע שהיינו צריכים להתייעץ, והשר מתייעץ אתו.

<יהונתן קלינגר: אבל יש אדם בחוק שזו הסמכות שלו.

אורי מקלב: הוא לא צריך סמכות, הוא בא לתת עצה.

<יהונתן קלינגר: אבל זו הסמכות של הממונה על-פי סעיף 30(ב) בחוק.

<יהודה זמרת: זו לא סמכותו כי הסעיף הזה הוא סעיף בחקיקה החדשה.

<יהונתן קלינגר: אבל יש סעיף 30 שמדבר על - - -

<יהודה זמרת: אתם מדברים אולי על מה הייתם רוצים שיהיה כך או אחרת, אבל אנחנו מדברים על משפטים ועל חקיקה.

<יהונתן קלינגר: לא, תקרא את סעיף 30(ב), זו המדיניות שלו.

<יהודה זמרת: מבחינת חקיקה, אפשר לקבוע בסעיף.

<יהודה זמרת: מי שייקבע בסעיף הזה, השר יתייעץ אתו.

<יהודה זמרת: זה לא סותר כי החוק הזה הוא סעיף ספציפי, הוא קובע הסדר – אין התנגשות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אפשר לחשוב על מצבים שיתכן שתהיה איזושהי התנגשות ויהיו חוות דעת סותרות.

<יהודה זמרת: אין התנגשות כרגע.

<יהודה זמרת: אני לא רואה התנגשות.

<אמרי קוזק: הסעיף עבר התייעצות עם משרד המשפטים, והם אמרו שאין שום בעיה מבחינת הסמכות מול סעיף 30.

<אמרי קוזק: אני רוצה להגיד מילה - - -

אורי מקלב: לא, לא.

אורי מקלב: זכות הדיבור של אחרים, עם כל הכבוד.

יוליה מלינובסקי: תודה.

יוליה מלינובסקי: אני התחלתי, כבוד היושב-ראש, חברי הוועדה, המוזמנים, אנחנו יושבים כאן שעות ארוכות.

יוליה מלינובסקי: יש חילוקי דעות, אבל יש – מה שאני אוהבת להגיד – שני דברים, אחד טוב ואחד רע.

יוליה מלינובסקי: במה להתחיל?

יוליה מלינובסקי: הדבר הטוב, שאחרי הדיון שקיימנו אתמול בוועדה אחרת, במדע וטכנולוגיה, גם על נושא המאגרים הביומטריים, פה אני הרבה יותר רגועה מבחינת ההבנה על המאגר הזה.

יוליה מלינובסקי: כי מה ששמענו אתמול וראינו – אתמול חזרתי בלילה ב-24:00 וסיפרתי לבעלי - - -

יעל כהן-פארן: את אומרת שהמצב גרוע.

יעל כהן-פארן: אז למה את רגועה?

יעל כהן-פארן: אם המצב גרוע בדברים אחרים, למה שהוא יהיה יותר טוב?

יוליה מלינובסקי: לעומת דברים אחרים שנחשפנו אליהם אתמול, פה, המאגר הזה – גם קיבלתי מסמך מסוים שנתן לי להבין שהמאגר הזה הוא מאובטח, מסודר, מוגן, לפחות לעומת מה שנחשפנו אליו אתמול בדברים אחרים, מאגרים ביומטריים רבים של מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: בשבע עיניים מסתכלים על המאגר הזה.

יוליה מלינובסקי: זו הבשורה הטובה, לפחות לדעתי.

יוליה מלינובסקי: דבר שני – אני אתייחס בכלליות, אני לא אלך לפי סעיפים ספציפיים, כי אנחנו לא בשלב של הסתייגויות ולא בשלב של הסעיפים הספציפיים.

יוליה מלינובסקי: הנושא של הוראת השעה, לעניות דעתי - - -

אורי מקלב: אני רק מציע שההסתייגויות של הקואליציה תיעשה בדרך אחרת.

תמר זנדברג: למה?

אורי מקלב: להציע הצעה טובה, את יודעת הרי איך זה עובד.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: זו זכות של כל חברי כנסת.

אורי מקלב: בסוף יורידו.

אורי מקלב: אני נותן לה עצה טובה.

אורי מקלב: כחבר קואליציה אני יכול לתת לה עצה טובה?

מיכאל מלכיאלי: כי אז כל חברי הקואליציה יגישו הסתייגות על כל חוק שיעלה, ואתם יודעים מה יהיה.

תמר זנדברג: תן לה עצה פוליטית.

אורי מקלב: גם כדי לקדם את הדברים את יודעת שזה אחרת, הרי יש לך דברים ספציפיים, לא רק דברים - - -

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להגיד משהו על הנושא של הוראת שעה.

יוליה מלינובסקי: הוראת שעה הוא כלי שניתן להשתמש בו, לעניות דעתי, רק במצבים שהם מיוחדים מאוד.

יוליה מלינובסקי: זה לא צריך להיות זמין על המדף בכל עת ועת.

יוליה מלינובסקי: יש חוק.

יוליה מלינובסקי: המאגר לחמש שנים.

יוליה מלינובסקי: זה לא צריך להיות בהוראת שעה, זה צריך להיות בסעיף בחוק.

יוליה מלינובסקי: ואם בעוד ארבע שנים השר הזה או שר אחר יחשוב שצריך להאריך, הוא תמיד יכול לבוא לכנסת – קריאה ראשונה, קריאה שנייה ושלישית.

יוליה מלינובסקי: אולי לא אנחנו נשב פה כבר, אבל הליך תקין, להסביר מה קורה, לתת דיווח, ולא דרך הוראת שעה שבאה לוועדה ואחר-כך במליאה, שזה משהו הרבה יותר פשוט.

יוליה מלינובסקי: הנושא הוא חשוב, בעל פוטנציאל ענק, טמונים בו המון סוגיות שדעתנו לא נוחה לגביהן, אז לדעתי זה לא צריך להיות בשום הוראת שעה.

יוליה מלינובסקי: הנושא של השימוש – אני נוגעת בשתי נקודות שלדעתי יש גם בקואליציה הסכמה עליהן.

יוליה מלינובסקי: נושא השימושים – החברים ממשטרת ישראל יושבים בשקט ולא פותחים את הפה.

יוליה מלינובסקי: לעניות דעתי – ועל זה אני מדברת גם כאזרחית, כעורכת דין וגם כאשת ציבור – אסור – פשוט אסור – לתת לאף גורם להשתמש במאגר.

יוליה מלינובסקי: הוא נוסד ונעשה לא לצורך הזה.

יוליה מלינובסקי: יש לכם מאגר גדול, מסודר, תשתמשו בו, כל ארגוני הביטחון כאלה ואחרים.

יוליה מלינובסקי: המאגר הזה הוא אזרחי, השימוש בו צריך להיות אך ורק לצורך זיהוי ביומטרי, על זה האזרחים נותנים את הסכמתם, וזו תפיסתי.

יוליה מלינובסקי: אני מתארת לעצמי מצבים, כבוד-היושב-ראש, שקרה אסון, או איזשהו פשע חמור ביותר, והדבר היחיד שם הוא אולי טביעת אצבע שהמשטרה מצאה.

יוליה מלינובסקי: במצבים כאלו, בצו של שופט בית משפט מחוזי – שזה מדווח, לא בשאילתות, לא בדרך שהיא לא דרך, באישור של בית משפט מחוזי, שהמקרים האלו מדווחים לוועדה.

יוליה מלינובסקי: כי זה צריך להיות חריג, זה לא צריך להיות כלל.

יוליה מלינובסקי: הדבר האחרון, אני דיברתי כאזרחית שגם אני אמורה להיות במאגר הזה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו צריכים לשמור על איזון בין צרכי הביטחון ובין החברה האזרחית, ולא להפר את האיזון הזה יותר מדי.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

אורי מקלב: קודם כל, אני רוצה להעיר שכל השימושים צריכים לעבור דרך בית משפט.

אורי מקלב: לא כל השימושים, הרי בגלל שזו משטרה – חוץ מגופי ביטחון אחרים.

אורי מקלב: בחוק זה אחרת, יש לזה התייחסות.

<קריאה: אבל לא לפי סעיף 16.

אורי מקלב: דבר שני, בעניין הזה אנחנו ביקשנו שזה יעבור בתקנות – סוג השימושים, איך משתמשים, מה צריך לעשות בשימושים.

אורי מקלב: אנחנו נביא את זה בתקנות.

אורי מקלב: אנחנו לא נאשר עכשיו שום שימוש כל זמן שלא יבואו תקנות מפורטות כאן לוועדה.

<אלי ביהם: אבל סעיף 16 לא מותנה בתקנות ולא בצו בית משפט ולא בשום דבר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, אנחנו מתנים את סעיף 16 גם בתקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כלומר, יש בסעיף 35 התייחסות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו נתנה את סעיף 16 גם בתקנות.

חיים ילין: כבוד-היושב-ראש, אני פה בדיונים האלה כבר קרוב לשנתיים, ואני חושב שאני הנוסע המתמיד למרות שאני לא מקבל כוכבים לנסוע לחו"ל בחינם.

חיים ילין: אני רואה פה את התהליך של הקואליציה.

חיים ילין: קודם כל, זה תהליך מדהים, כי יושבים פה ואומרים לי אנחנו לא ניתן טביעות אצבעות.

חיים ילין: ופתאום אני שומע את התהליך – מדהים.

חיים ילין: דרך אגב, אני מברך את משרד הפנים ואת כל מי שעשה עבודה נאותה מול הח"כים האלה.

אורי מקלב: עבודה פסיכולוגית אתה אומר.

חיים ילין: אני מוריד את הכובע.

חיים ילין: אבל אני מחזיר את הדיון המקורי.

חיים ילין: הדיון המקורי דיבר על כך שגם כל הטכנולוגים וכל אנשי המקצוע שעמדו פה וייצגו את המאגר הביומטרי אמרו שאין מאה אחוז.

חיים ילין: על זה אנחנו יושבים, חבר'ה.

חיים ילין: אם היה מאה אחוז, אנחנו לא יושבים פה.

חיים ילין: קחו את האצבעות, קחו את השיניים, קחו את העיניים, קחו כל מה שאתם רוצים, מבחינתי אין שום בעיה.

חיים ילין: ברגע שאמרתם שאין מאה אחוז, אז נדלקת נורה אדומה.

חיים ילין: אני יכול להביא את הפרוטוקולים – אני לא אביא את הפרוטוקולים, אבל אתם אמרתם את זה, לא אני המצאתי את זה.

חיים ילין: ולכן, אם אין מאה אחוז, אני לא מבין איך אפשר לישון בשקט.

חיים ילין: יש פה מאגר ששווה הרבה מאוד כסף במושגים כלכליים וכספיים, ואני לא מוכן שהוא ייפול לידיים של אף אחד.

חיים ילין: דרך אגב, זו אמירה שלא אני צריך להגיד אותה, זו אמירה שאני מקווה שהשר אומר אותה.

חיים ילין: הוא לוקח את כל השיקולים, אבל אני ממש רואה את זה.

חיים ילין: כבוד-היושב-ראש, אני אגיד לך משהו.

חיים ילין: יש לחברי הקואליציה מה להגיד ומה לתרום.

חיים ילין: אחת הבעיות שלנו – ואני אומר אמירה שלא שייכת – שהממשלה הפכה את הקואליציה בתוך הכנסת לחלק מהממשלה.

מיכאל מלכיאלי: חיים, אבל אני לא יודע אם זה הדיון עכשיו.

חיים ילין: זו הערת ביניים.

חיים ילין: ידידי, אני בדרך כלל מנסה לא להפריע לאף אחד, למרות שלפעמים זה בוער לי.

מיכאל מלכיאלי: לא, כי את זה שמעו כבר כמה פעמים וחזרו על זה עוד פעם.

חיים ילין: אני ממש מתאפק.

אורי מקלב: לא נעשה את זה לחבר הכנסת חיים ילין.

אורי מקלב: הוא לא עושה את זה לאחרים, אז ודאי אצלו צריך לשמור.

אורי מקלב: הוא לא מתפרץ גם כשאני רואה - - -

חיים ילין: אדוני היושב-ראש נתן עצה, ואני בדרך כלל אני מקבל את העצות של אורי כי הוא גם חבר, גם ידיד וגם קולגה.

חיים ילין: אבל אני לא מקבל את העצה הזאת כי אני חושב שיש לקואליציה מה לתרום, יש מה להגיד.

חיים ילין: לא בגלל הפוליטיקה - - -

מיכאל מלכיאלי: אבל אמרנו את זה בדיונים קודמים.

חיים ילין: לא, אבל אני שומע שינויים דרסטיים.

אורי מקלב: הוא לא פונה אליך, הוא פונה אלי.

אורי מקלב: הוא פונה אלי.

חיים ילין: יש מה לתרום, וזה לא עניין רק פוליטי.

אורי מקלב: ברור.

חיים ילין: יפה.

חיים ילין: אז אני אומר כל עוד שהמאגר הזה לא מאובטח במאה אחוז, אני מתנגד למאגר.

חיים ילין: אני מבקש ממשרד הפנים – הרי היה פיילוט.

חיים ילין: נגמר הפיילוט, עכשיו יש חקיקה.

חיים ילין: צריך לצאת למכרז.

חיים ילין: אני מבקש שבמכרז של הכרטיסים החדשים הביומטריים שיהיו, יהיה סעיף – ואני מתנה אותו.

חיים ילין: אני לא יכול להתנות אותו בחקיקה, אבל אני מציע לכם שכל מי שזוכה במכרז להנפיק דרכונים ולהנפיק תעודות זהות, יהיה לו מתוך כל ההכנסות מו"פ פנימי לבטל את המאגר אם המאגר אובד.

חיים ילין: ברגע שאתם הולכים לכיוון ביטול המאגר – שיפתח טכנולוגיה, שימו את זה במכרז.

חיים ילין: תראו היענות שאתם באמת לא רוצים את המאגר, כי זו פצצה מתקתקת.

<קריאה: יש פה בלבול - - -

<יהודה זמרת: החברה שמנפיקה בלאו הכי תישאר כי זה התיעוד שיישאר לעולמי עולמים.

חיים ילין: אני רוצה להסביר משהו.

חיים ילין: כל מי שיושב פה – אני חוזר, יהודה – לא מתנגדים לתעודות ביומטריות.

<יהודה זמרת: החברה שעושה את התיעוד היא לא - - -

חיים ילין: סליחה, סליחה, אני יודע.

חיים ילין: אני יודע.

חיים ילין: אבל מה אמרתי?

חיים ילין: אמרתי שייתכן מאוד – אני לא אומר אם זה ראש הסייבר, אם זה כל מי שאתם רוצים, אני לא נכנס לרזולוציה הזאת.

חיים ילין: אני רק מציע שבגלל שהטכנולוגיה מתקדמת, כולל בתמונות, כולל בעוד אפיקים, שיהיה מצב כזה שיימצא הכרטיס בתוך שלוש שנים, בתוך ארבע, בתוך חמש, שאתו אפשר לישון בשקט כי אף אחד לא יכול לפרוץ את המאגר, כי אין מאגר יותר.

<מאיר גופשטיין: כל המאגרים הביומטריים, לא רק אחד.

חיים ילין: שנייה נבין.

חיים ילין: במשך החקיקה, מה ראינו?

חיים ילין: אני ספרתי כבר שלושה מאגרים, ואני מעריך שיהיו עוד.

חיים ילין: המאגר הראשי, המאגר של רשות האוכלוסין, מאגר פנימי שלפעמים הוא צריך לבדוק טכנולוגית למה הדרכונים עובדים או לא עובדים, ועוד מאגר שרצו להקים - - -

<קריאה: על הדרכונים תהיה שמירה לתקופה קצובה.

חיים ילין: נכנסתי לתוך חנות ספורט מדהימה בחו"ל שלא קיימת פה בארץ.

חיים ילין: נעצרתי בכניסה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי ב-DNA שלי צריך לעצור בכניסה כי צריכים לבדוק אותי.

חיים ילין: אין מה לעשות, אוי ואבוי אם לא בודקים אותי.

חיים ילין: ואני מחכה שמישהו יבדוק אותי.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אף אחד לא בודק אותי.

חיים ילין: אנחנו רגילים תמיד למשהו.

חיים ילין: אני מנסה לשבור את המשהו הזה.

חיים ילין: דווקא המוח היהודי ודווקא אנחנו כישראלים מסוגלים לעקוף את המערכת בחוכמה.

חיים ילין: זה מה שאני מבקש ממכם.

חיים ילין: תכניסו במכרז הבא, שהוא לא פיילוט, את החוכמה הישראלית הזאת.

חיים ילין: היא קיימת אצלנו.

חיים ילין: מה אתם מפחדים ממנה?

חיים ילין: או שיש משהו שאני לא יודע?

חיים ילין: יש משהו שאני לא יודע?

חיים ילין: מה, איזו קומבינה מלפני עשר שנים?

חיים ילין: מה אני לא יודע?

חיים ילין: מה אני לא יודע?

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: מרגישים שהדברים האלה יוצאים מהלב, דווקא אתה, שאתה כבר שנתיים מלווה את החוק הזה, יודע שזה לא אותו חוק שהיה כאן לפני שנתיים, מה שמגיע עכשיו.

חיים ילין: אני אמרתי.

אורי מקלב: על חלק מהדברים גם הסכמת.

אורי מקלב: אומנם אתה לא חבר קואליציה, אבל לדברים שלך הייתה השפעה בעניין הזה.

אורי מקלב: אם אתה מחפש שאנחנו נהיה מאה אחוז, אין שום מצב של מאה אחוז.

אורי מקלב: אבל אם אתה מדבר על מקסימליות שאנחנו יודעים, לטענתם – הם השר, כל הצד המקצועי, אני לא הנציג של השר.

אורי מקלב: אני מרגיש שזו חובתי המוסרית, בגלל שאני ישבתי אתו בישיבות – מבחינתו זו הבחינה המקסימלית, וזה לא רק שהוא התרשם מדברים, זה לאחר בדיקות, שלא כאן המקום לפרטן.

אורי מקלב: מי שיודע, - - - בבדיקות המקסימליות שיכלו להיות.

אורי מקלב: אין יותר מכך.

אורי מקלב: אני אגיד שאין משהו אחר – סודות אטום, לא אטום, לא משנה מה – ששמור יותר מזה.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש משהו במדינה ששמור יותר מזה.

אורי מקלב: מנקודת ההנחה הזאת השר קיבל את ההחלטה.

אורי מקלב: ולכן אני מכבד אותה, ואני מעריך אותו מאוד בעניין הזה.

אורי מקלב: זה שעכשיו הוא ביקש עוד דברים, דהיינו שהוא הסכים לנו – ואני חוזר לטענה שעלתה כאן, שאם זה יהיה הממונה על היישומים הביומטריים.

אורי מקלב: הפוך, לממונה על היישומים הביומטריים יש תפקיד בתוך המשחק הזה, והוא צריך לעשות את שלו.

אורי מקלב: יש אולי דברים שלא מביאים בפניך, אולי יש טכנולוגיות שבגלל שהמערכת כבר רצה אף אחד לא מעיר אותה לעשות את זה.

אורי מקלב: עוד תוספת בעניין הזה – שמישהו יבדוק.

אורי מקלב: אפשר היום להוציא את כל הדבר הזה, החוק לא ישתנה בשום דבר.

אורי מקלב: אני מוציא את כל הסעיפים שקשורים לאותה בדיקה בשנתיים – אנחנו לא משנים שום דבר.

אורי מקלב: אז מה אכפת לנו שיש לנו גם את זה?

אורי מקלב: יש כאלה שזה מניח את דעתם, זה הכול, אחרי התנגדויות מקצועיות שהם לא רצו את זה.

אורי מקלב: לכן אין לזה שום השפעה.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: חבר הכנסת חיים ילין סיפר שהוא מלווה את החוק הזה שנתיים.

חיים ילין: דב, מולך, תאמין לי, מה שאתה שכחת, אני עוד לא למדתי.

דב חנין: אני אומר בתסכול.

דב חנין: אני אומר בתסכול שאני מלווה את החוק הזה מהרגע הראשון שהוא הגיע לכנסת.

דב חנין: אני זוכר את היום, ה-27 באוקטובר 2008.

דב חנין: אני הייתי חבר כנסת צעיר, זו הייתה הכנסת הראשונה שלי, הכנסת ה-17.

דב חנין: הגיעה אלינו הצעת החוק הממשלתית הזו, שאני מתבייש להודות בפניכם שהייתי חבר הכנסת היחיד שהצביע נגדה.

דב חנין: לשמחתי הגדולה, הכנסת ה-17 התפזרה מהר.

דב חנין: היא התפזרה מהר לא בגלל חוק המאגר הביומטרי, אלא בגלל שקרה דבר די יוצא דופן, הוגש כתב אישום נגד ראש הממשלה.

דב חנין: לכן הכנסת התפזרה.

דב חנין: בכנסת ה-18 הממשלה חזרה וניסתה לקדם את החוק הזה, החילה עליו דין רציפות והתחלנו את המאבק מחדש.

דב חנין: אני לא נכנס כרגע לכל ההיסטוריה.

דב חנין: אנחנו היום נמצאים באיזושהי ישורת, אחרי הרבה שנים, של חקיקת רוחב שמכניסה שינויים במערכת.

חיים ילין: חקיקת הרוחב הזו היא ההזדמנות להסתכל אחורה, להסתכל קדימה, לראות מה עשינו, ללמוד מהדרך הגדולה, הרבה ומהוויכוחים הרבים שהתרחשו כאן בוועדה לאורך השנים, לשנות את מה שצריך לשנות.

חיים ילין: אחרת אין טעם במעשה החקיקה שאנחנו עושים כאן.

חיים ילין: לכן, לפני שאנחנו נגיע לדיונים בהסתייגויות – שאני מניח שיהיו בשבוע הבא – אני רוצה לחזור ולומר, אתה צודק, חבר הכנסת ילין, יש איזושהי שחיקה בדיון הזה.

חיים ילין: זאת אומרת, יש הרבה חברי כנסת שלדעתי פשוט התעייפו לחזור על אותם דברים שהם אומרים כי הם אומרים ואומרים והדברים לא משתנים.

חיים ילין: לכן הם באים לפעמים עם עמדות קצת אחרות וחדשניות.

חיים ילין: יש לי תכונה לא טובה כשאני מחזיק בדעה שאני ממשיך לחשוב שהיא טובה, אני ממשיך לחזור על אותה עמדה ועל אותה דעה, למרות שהיא אולי עדיין לא מקובלת.

חיים ילין: אז אני חוזר מבחינתי לנקודות המוצא העקרוניות שצריכות להיות בחוק הזה.

חיים ילין: אני אומר את הדברים כי זו תהיה נקודת המוצא שלי גם בהסתייגויות.

חיים ילין: ברמה הראשונה, כמו שאמר חבר הכנסת ילין, אנחנו בעד תעודות חכמות.

חיים ילין: תעודות חכמות לא מחייבות מאגר ביומטרי.

חיים ילין: זה הבסיס.

חיים ילין: אין שום סיבה לוותר על הבסיס הזה, להיפך.

חיים ילין: יש כאן מסביב לשולחן אנשי מקצוע – גם בצד הטכנולוגי, גם בצד המשפטי – שהשכילו אותנו לאורך השנים.

אורי מקלב: מה שאנחנו למדנו לאורך הדיון הזה רק מחזק אותנו בעמדה הזאת – לא צריך בכלל מאגר ביומטרי.

אורי מקלב: מאגר ביומטרי הוא גם לגמרי מיותר, אם אנחנו מסתכלים מהזווית של תעודות הזהות החכמות, והוא גם מזיק ומסוכן מאוד.

אורי מקלב: הוא מזיק ברמה העקרונית, כי אנחנו לא רוצים לחיות בחברת האח הגדול, והוא מסוכן ברמה המעשית, כי כולנו היום יודעים הרבה יותר ממה שידענו אפילו ב-2008, שדינו של המאגר הזה להיפרץ, ודינם של נתוני הגוף שלנו הוא להגיע לגורמים שאנחנו לא רוצים שהם יגיעו אליהם.

אורי מקלב: זו נקודת הבסיס – לא צריך מאגר ביומטרי.

אורי מקלב: הלאה.

אורי מקלב: הקומה השנייה של העמדה שלנו היא שבוודאי לא צריך טביעות אצבעות.

אורי מקלב: כאן אני מברך דווקא על הגישה של שר הפנים.

אורי מקלב: לאחר הרבה התלבטות, גם הוא התקדם לכיוון הזה.

אורי מקלב: אולי הוא לא הגיע ממש למקום שבו אנחנו נמצאים בו, אבל גם שר הפנים היום נמצא במקום שמציב סימן שאלה גדול מאוד על טביעות האצבעות.

אורי מקלב: אז לא צריך טביעות האצבעות, זו צריכה להיות הקביעה העקרונית.

אורי מקלב: לא צריך טביעות אצבעות בכלל – לא לשנה, לא לשנתיים, לא לחודש ולא ליומיים.

אורי מקלב: שחררו אותנו מהסיפור הזה, חסכו הרבה כסף, קדמו אותנו למקום נכון יותר וראוי יותר.

אורי מקלב: זו הקומה השנייה.

אורי מקלב: הקומה השלישית היא שהמאגר – אם הוא בכלל יוקם, ומה שייכלל בו ייכלל – כמו שאמרה חברת הכנסת מלינובסקי כאן לפני, הוא חייב להיות אך ורק למטרה שאתם מצהירים עליה.

אורי מקלב: החרגות צריכות להיות במצבים יוצאי דופן, עם מנגנונים חזקים מאוד, ועם פרמטרים ברורים מאוד, שחייבים להיקבע בחוק ולא בתקנות.

אורי מקלב: בחקיקה ראשית של הכנסת ולא בתקנות.

אורי מקלב: אלו הם העקרונות של ההסתייגויות, אדוני היושב-ראש, שאני מתכוון להביא בפני הוועדה.

אורי מקלב: כמובן שאת ההסתייגויות האלה נפרט לכל פרטי הפרטים.

אורי מקלב: אני מציע שאת ההסתייגויות האלה, לאחר שיהיה הנוסח הסופי, יכול להיות שיהיו לך - - -

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: אנחנו נגיש את זה, כמובן, רק לאחר שיהיה הנוסח הסופי.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: התייחסויות נוספות, אמרי קוזק.

<אמרי קוזק: תודה.

<אמרי קוזק: אני יועץ של ראש מערך הסייבר, של דוקטור אביתר מתניה.

<אמרי קוזק: נאמרה אמרה מה הקשר של ראש מערך הסייבר לביומטרי באופן כללי.

<אמרי קוזק: אני רוצה לתת שתי התייחסויות.

<אמרי קוזק: ראשית, שימוש ביומטרי הוא אמצעי טוב מאוד להגנת סייבר.

<אמרי קוזק: ולכן יש קשר הדוק מאוד.

<אמרי קוזק: שתיים, ראש מערך הסייבר, ברמה הממשלתית, הוא הדמות הבכירה ביותר, יותר מראש הרשות ויותר מהממונה.

<אמרי קוזק: שלוש, כמו שנירה אמרה, אכן התקבלה החלטת ממשלה שמעבירה את הממונה על היישומים הביומטריים אל תוך מערך הסייבר, בדיוק מהראייה הכוללת שזה קשור אחד בשני.

<אמרי קוזק: נכון, זה למעט הסמכויות הסטטוטוריות, אבל כמו שאמרנו, גם בהתייעצות עם משרד המשפטים, אין פה שום בעיה של התנגשות בסמכויות.

<אמרי קוזק: זהו.

<יהונתן קלינגר: אני רוצה להתחיל בנושא הסמכות, ואז אני רוצה לדבר לגופו של עניין.

<יהונתן קלינגר: בנושא הסמכות, החוק בסעיף 30(ב) קובע סמכויות ספציפיות מאוד לממונה על היישומים הביומטריים.

<יהונתן קלינגר: לעקוף אותן בהליך של הוראת שעה סותר והופך את כל עקרונות היסוד של החוק הזה, שמקים מוסד שהידע בכל הנוגע ליישומים ביומטריים – גם שאני לא מסכים אתו – נמצא אצל גוף מקצועי שמגבש המלצות, מתייעץ, יש לו ועדה מייעצת, יש לו ועדה מפקחת.

<יהונתן קלינגר: הם היו אמורים לפקח על הניסוי, הם פיקחו על הניסוי, הגישו המלצות.

<יהונתן קלינגר: הסעיף הקים את הממונה, החוק הקים את הממונה.

<יהונתן קלינגר: אותה הקמה נתנה לממונה סמכויות על-פי חוק.

<יהונתן קלינגר: הממונה הקים ועדה מייעצת מפקחת, שמפקחת גם על הניסוי וגם על ההתנהלות.

<יהונתן קלינגר: מתוקף כך הידע המקצועי בנוגע לביומטריה, לטכנולוגיות היה אצלו.

<יהונתן קלינגר: הגם שאני לא מסכים עם ההמלצות, אני חושב שלהוציא מהגוף הזה את הידע כרגע ולהעביר אותו - - -

אורי מקלב: יהונתן, למה להוציא?

אורי מקלב: זה לא גורע בחוק מה שקיים, הוספתי עוד דבר.

<יהונתן קלינגר: אתה פוגע בתקציב שלו.

אורי מקלב: אתה איש מלומד.

אורי מקלב: אני מאוד מתחשב בהערות שלך, אבל לא נגענו בחוק, מה שהיה צריך לעשות בחוק, יעשה.

אורי מקלב: אני מציע תוספת לשר – עצה, רוצה, עצה חברית.

אורי מקלב: אם השר היה בא אליך ואומר אני רוצה בתוך המערכת מישהו שמבין בעניין, הוא מוכשר מאוד.

<יהונתן קלינגר: אבל זה התפקיד שלו, לתת ייעוץ לשרים.

אורי מקלב: חוץ מלתת לו את יהונתן להתייעץ.

<יהונתן קלינגר: עזוב אותי.

אורי מקלב: דרך אגב, הוא הזכיר אותך בדיון.

<יהונתן קלינגר: אני אומר עזוב אותי.

<יהונתן קלינגר: יש חוק שהקים את הגוף הזה, שנותן לו סמכות לייעץ לממשלה בדיוק בנושאים האלה, ואתה רוצה לתת את זה לגורם אחר.

אורי מקלב: אני לא בא בתוך החוק.

אורי מקלב: אני באמת לא מבין על מה - - -

מיכאל מלכיאלי: רוצים להתייעץ אתו.

מיכאל מלכיאלי: החוק מחייב להתייעץ אתו?

מיכאל מלכיאלי: לא.

חיים ילין: יהונתן, אני הולך אתך.

<יהונתן קלינגר: הבנתי שאתם מצביעים נגד.

חיים ילין: אני רוצה להבין, לפעמים אני מתבלבל משפטית מה עיקר ומה טפל.

חיים ילין: משפטית, אני לא מדבר ניהולית.

חיים ילין: הרי המטרה שלנו – לפחות גם שלך וגם שלי – שלא יהיה מאגר, מהמון סיבות.

חיים ילין: מהמון סיבות, לכל אחד יש את הסיבה שלו – יש כאלה בשל צנעת הפרט, יש כאלה בגלל שלא יכול להיות שמדינה דמוקרטית תכריח אותנו, ויש כאלה כמוני, אני לא רוצה שיהיה מאגר שמישהו יוכל לפרוץ.

חיים ילין: הרי המלחמה שלנו עכשיו, המשפטית, שלא יהיה מאגר.

חיים ילין: אני גם יודע שכל הקואליציה – לא משנה מה יגידו, בסוף תהיה משמעת קואליציונית, ואין לנו סיכוי, אנחנו כאופוזיציה, להעביר.

חיים ילין: אז המטרה שלנו היא לנסות מבחינת האידיאולוגיה – כל אחד בדעה שלו – שהמאגר הזה יהיה כמה שפחות זמן פעיל בצורה כזאת שיסכן את האידיאולוגיה ואת הערכים שלנו.

חיים ילין: מה זה משנה אם הסייבר – לא יודע מי.

חיים ילין: אפילו יהודה הופך להיות בבוקר המומחה מספר 1.

<יהונתן קלינגר: אני אסביר, ואז אני אגע בגוף הסעיף, שיש לי הערות רלוונטיות גם אליו.

חיים ילין: מה זה משנה?

<יהונתן קלינגר: אני אסביר את זה, ואז אני - - -

חיים ילין: ואז אולי תהיה לנו עוד מלחמה.

אורי מקלב: אם היית אתמול בכנסת, היית מבקר בוועדת המדע - - -

<יהונתן קלינגר: לצערי, הייתי אצל גורם אחר ולא יכולתי להגיע.

אורי מקלב: אני לא מתבלבל.

אורי מקלב: אני יודע גם למה, דנתי אותך לכף זכות.

אורי מקלב: זה היה דיון שלא היה על סדר-היום, ובטח הייתה לכם מחויבות אחרת.

אורי מקלב: גם עליך וגם על דורון חשבתי שלא הייתם אתמול.

אורי מקלב: זה היה דיון שלא היה מתוכנן לכן לא יכולתם, יכול להיות שגם פרופסור קרין.

<יהונתן קלינגר: לגופו של עניין, לסעיף, קודם כל, אם אנחנו הולכים לסעיף (ב)(1), הסמכות של ראש רשות הסייבר היא בינארית – לקבוע אם יש טביעות אצבע, או אין טביעות אצבע.

<יהונתן קלינגר: יש עוד אפשרויות.

<יהונתן קלינגר: לדוגמה, לרדת לאצבע אחת.

<יהונתן קלינגר: לדוגמה, לשמור רק את נתוני הזיהוי הביומטריים ולא את אמצעי הזיהוי הביומטריים.

<יהונתן קלינגר: כלומר, לשמור רק את ה"האש".

<אמרי קוזק: אבל הסעיף לא מדבר על אצבעות, הוא מדבר על אמצעים טכנולוגיים לזיהוי על בסיס תמונות פנים בלבד.

חיים ילין: זה מה שאני הבנתי.

חיים ילין: אם זה מה שאתה אומר, זה משנה בכלל את - - -

<יהונתן קלינגר: ההמלצה של ראש מערך הסייבר - - -

אורי מקלב: אנחנו למדנו אתמול שביומטרי זה מגוון של דברים.

חיים ילין: כל אחד מדבר משהו אחר פה.

חיים ילין: אני לא יודע מה האמת.

<יהונתן קלינגר: אמצעים טכנולוגיים המאפשרים זיהוי פנים בלבד.

<יהונתן קלינגר: אם הוא יחליט שנשתמש באצבע אחת ובפנים, הוא לא יכול להמליץ את זה.

<יהונתן קלינגר: אם המטרה שלי היא לצמצם ביומטריה, וגם אם לא יקבלו את העמדה שלי שאפשר בלי ביומטריה בכלל, וגם אם לא יקבלו את העמדה של הממונה, שאפשר רק עם צילומי פנים – יכול להיות שיקבלו עמדה שאפשר רק עם נתוני זיהוי של אצבע אחת, זה לא נמצא פה בחוק.

<יהונתן קלינגר: סעיפים כמו שהיה בסעיף 41 לחוק המקורי, שמאפשר לצמצם, להכניס חלופות של תשאול מוגבל, חלופה של שמירה זמנית, חלופות כאלה ואחרות שאנחנו אומרים שתהיה הוראת שעה - - -

חיים ילין: למה, כי זה לא תחת הסמכות של ראש הסייבר?

אורי מקלב: רועי פרידמן, אתה מסכים לזה?

חיים ילין: אני הבנתי בדיוק מה שאתה אמרת, לא מה שיהונתן אומר.

אורי מקלב: חוות הדעת – כן תוכל להתייחס לזה, לי אין ספק.

<אמרי קוזק: השאלה של ראש מערך הסייבר היא האם ניתן להתבסס אך ורק על תמונות פנים?

<אמרי קוזק: זו השאלה.

<יהונתן קלינגר: אתם לא רוצים אופציות נוספות?

<יהונתן קלינגר: אם אפשר תמונת פנים ואצבע אחת, לא - - -

<אמרי קוזק: אבל זה סותר את כל הרעיון של כל הוראת השעה.

<יהונתן קלינגר: אם אתם אומרים אי-אפשר, אבל נוכל להסתמך בהוראת השעה הקרובה, בחמש השנים הקרובות רק על אצבע - - -

אורי מקלב: אני לא חושב שבחוות דעת יימנע ממנו להגיד שיש חלופות אחרות.

אורי מקלב: חוות דעת היא כרגיל רחבה יותר.

<יהונתן קלינגר: החוק לא מסמיך את זה.

אורי מקלב: ההסמכה בחוק היא בסופו של דבר חוות דעת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מה שיקרה, אם הוא יגיד את, יגנזו את זה.

אורי מקלב: לא יגנזו את זה.

אורי מקלב: לא יגנזו את זה.

אורי מקלב: זה רשום שחור על גבי לבן.

<קריאה: למה יגנזו?

<קריאה: יקימו ועדה - - -

<יהונתן קלינגר: שתהיה לו אפשרות לתת אפשרויות שמצמצמות גם את המאגר ואת הוראת השעה.

אורי מקלב: אני יכול להוסיף את זה - - -

חיים ילין: יהונתן אומר משהו.

אורי מקלב: אתה רוצה לדעת, השאלה מה הסמכות שנותנים לראש מערך הסייבר?

אורי מקלב: אנחנו רואים שהסמכות בחוות דעת – קודם כל, בחוק היא רק חוות דעת.

אורי מקלב: התהליך הזה, זה מה שעיקר.

אורי מקלב: מילה פה ומילה שם - - -

<יהונתן קלינגר: לא, אם הוא לא יכול לצמצמם - - - את חוות הדעת - - - הוא לא יכול לצמצם.

<אמרי קוזק: הוא יכול.

<אמרי קוזק: ברגע שהשאלה היא אם ניתן להתבסס רק על תמונות פנים, אז מניה וביה חייבים להתייחס גם לשאלה אם אפשר רק פנים, או - - - להוסיף עוד איזה רכיב - -

אורי מקלב: יש דברים אחרים.

<אמרי קוזק: - - בין אם זה טביעת אצבע או משהו נוסף.

אורי מקלב: אני אומר את זה לפרוטוקול, שאי-אפשר להתייחס לכל.

חיים ילין: כל מה שאמרת זה ביומטריה מבחינתי.

חיים ילין: אני אשאל אותך מה שיהונתן אמר.

חיים ילין: נגיד שאפשר להגיד להוריד אצבע תמורת תשאול, זה - - -

<יהודה זמרת: צריך שינוי חקיקה לזה.

<יהודה זמרת: בואו נסביר – המנגנון אומר אני יכול לבטל את כל הוראת השעה.

<יהודה זמרת: לא אמרו לשר הפנים לבטל חצי - - -

<יהונתן קלינגר: אבל הוא יכול לצמצם.

<יהודה זמרת: אבל אנחנו נקבל חוות דעת, ואם חוות הדעת תגיד שצריך ככה ואחרת – יהיה פה דיון בוועדה, אנחנו נהיה צריכים לקבל החלטה מושכלת.

חיים ילין: על זה אני מדבר, אם בסמכותו להמליץ בכלל על תשאול במקום כי הוא אחראי רק על חוות דעת.

אורי מקלב: חוות דעת זה הרבה יותר רחב, זו לא המלצה.

<קריאה: חוות דעת זה רחב מאוד.

אורי מקלב: זה רחב מאוד, כך אנחנו רואים את זה.

אורי מקלב: אני אסכם את הדברים.

אורי מקלב: יהונתן, עם כל הכבוד, העלה את הדברים.

אורי מקלב: אני אחליט בסוף אם להוסיף או לא להוסיף, אבל איך שלא יהיה, אנחנו אומרים לפרוטוקול – חוות דעת זה משהו רחב יותר ולא באופן המצומצם.

אורי מקלב: אף אחד לא ימנע ממנו לכתוב את זה.

אורי מקלב: השר יוכל לקבל איך שהוא רוצה בעניין הזה, והוא יוכל לקבל את זה.

<יהודה זמרת: אנחנו כמובן מתנגדים.

חיים ילין: למה אתה מתנגד, יהודה?

אורי מקלב: הנושא השני.

אורי מקלב: התייחסות אחרונה.

<יהונתן קלינגר: אנחנו רואים לנכון שתהיה אפשרות לצמצם את הוראת השעה, ולא רק להאריך אותה.

<יהונתן קלינגר: לא לצמצם מבחינת זמן, אלא מבחינת היקף, להשמיט דברים, כמו שאמרנו לדוגמה, אצבע אחת.

<יהונתן קלינגר: הדבר הנוסף הוא שאנחנו עדיין לא מבינים למה אם נחה דעתו של השר אף ללא המלצה כלשהי הוא לא יכול לבטל או לקצר אחרי שנתיים-שלוש בלי חוות דעת.

<יהונתן קלינגר: כי ראינו שכשחוות דעת נדרשות להגיע לוועדה, הרבה פעמים אומרים - - -

אורי מקלב: מה שחברי כנסת אומרים, תן להם.

אורי מקלב: אנחנו רוצים ממך דברים שאנחנו לא יודעים להגיד.

אורי מקלב: לדברים האלה כבר התייחסו.

<יהונתן קלינגר: אז זה נאמר.

<יהונתן קלינגר: חסרה לי ההתייחסות הזאת.

<יואב זקס: שמי יואב זקס.

<יואב זקס: אני ראש החטיבה הטכנולוגית במטה הלוחמה בטרור.

<יואב זקס: ביקשתי את זכות הדיבור כדי להתייחס להערה שהעלתה חברת הכנסת זנדברג בנושא הסמכות של ראש מערך הסייבר אל מול הממונה על היישומים הביומטריים.

<יואב זקס: אני רוצה להסביר משהו.

<יואב זקס: החשש שלנו הוא שאנחנו נחליף פה עיקר בטפל.

<יואב זקס: מדובר פה בעולם מקצועי שאיננו עולם הסייבר.

<יואב זקס: אני לא רוצה להתייחס לנושא של ההכפפה הארגונית אחד לתוך השני.

<יואב זקס: רוצה לומר שחזקה שנושא הסייבר גדול בהרבה – אדם יהיה עסוק ועמוס בדברים רבים נוספים.

<יואב זקס: הנושא ירד בסדר החשיבות שלו, ויש פה טעות מקצועית לעשות את ההכללה הזאת.

<יואב זקס: זה נכון לכל התחומים.

<יואב זקס: הגוף העליון, שצריך לייעץ לממשלה, לכל גופיה צריך להיות הממונה על היישומים ולא גוף אחר, גם בנושא הזה.

<יואב זקס: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: פרופסור קרין.

<קרין נהון: אני מושכת את הבקשה.

אורי מקלב: אני רוצה לסיים אתכם את הדברים.

אורי מקלב: ניר אלישע, בבקשה.

אורי מקלב: תציג את עצמך, אני לא כל כך הבנתי את מי אתה מייצג – אזרחים בודדים.

אורי מקלב: אתה לא בארגון, נכון?

אורי מקלב: אתה מייצג ארגון או שאתה מייצג את עצמך?

<ניר אלישע: עמותת הקנאביס הרפואי.

אורי מקלב: גם לפה נכנס הקנאביס, ועכשיו החידוש.

אורי מקלב: אני גם לא יודע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה רפואי, אורי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה קנאביס רפואי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: צריך להדגיש שזה רפואי.

<קריאה: איך זה נכנס ל - - -

אורי מקלב: אני גם לא יודע.

אורי מקלב: אין ישיבה בלי חידוש.

אורי מקלב: הנה החידוש, מה קשור הקנאביס?

<ניר אלישע: אני רוצה לשאול למה לנסות את המאגר אחרי שאנחנו רואים פעם אחר פעם שדברים דולפים?

<ניר אלישע: דיברו פה מספר חברי כנסת על האבטחה ועל החשש מהדליפה.

<ניר אלישע: אני רוצה להביא את הנקודה של הזווית הרפואית של המטופלים.

<ניר אלישע: אני לא יודע אם כבוד הנמצאים יודעים, היום יש הרבה מצבים שבהם מטופלים בקנאביס רפואי – מסתכלים עליהם בעין אחרת, נמנעות מהם זכויות, - - - זכויות חולה, ואנחנו חוששים מהמאגר הזה בנושא שבו אני לא יודע אם אני אסומן כמטופל, אם פתאום תהיה רובריקה חדשה שמסמלת מטופל בקנאביס או לא.

<ניר אלישע: יש פה 28,000 מטופלים שחוששים מהנושא הזה ולא יודעים - - -

אורי מקלב: אם אתה רוצה תעמולה לצרכני הקנאביס הרפואי, אני רוצה להרגיע – אל תיתנו טביעות אצבע.

אורי מקלב: לגיטימי גם שאם תרצה לעשות תעמולה בתוך – רבותי.

<ניר אלישע: אין פה שום עניין של תעמולה.

אורי מקלב: לא, אתה יכול, זה לגיטימי.

<קריאה: אנחנו לא מקבלים מידע על משתמשי קנאביס.

<ניר אלישע: אין פה עניין של תעמולה, יש פה עניין של דאגה אמתית.

אורי מקלב: אולי אני אכתוב לכם מכתב בעניין הזה.

<קריאה: בדיוק בתעודת זהות יכניסו אם - - -

אורי מקלב: בסדר, הוא שאל.

אורי מקלב: הדבר שני, ניר, בבקשה.

<ניר אלישע: החשש, כמו שאנחנו יודעים, שיש מעקבים גם על המשאף שרוצים לתת לנו.

<ניר אלישע: אני אסיים בזה שאני אומר שבסופו של דבר חלון פתוח קורא לגנב, וכשקוראים לגנב, הוא עלול לבוא.

<ניר אלישע: תודה רבה.

<מרגלית לוי: סעיף קצר לפרוטוקול, סעיף 26 בנושא הממונה על הגנת הפרטיות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו נגיע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מתחילים עכשיו מההתחלה ועוברים על הדברים.

אורי מקלב: לנושא הזה אנחנו נתייחס עוד מעט.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו צריכים לעדכן – לא חזרנו אחורה להראות איזה דברים התעדכנו בנוסח.

<אלעזר כהנא: אם אנחנו נחזור לסעיפים שדיברנו, שהתכתבנו, אז אני אעיר תוך כדי.

אורי מקלב: עכשיו.

<אלעזר כהנא: אם עכשיו, אז עכשיו.

אורי מקלב: עכשיו.

אורי מקלב: את רוצה לפי הסדר?

אורי מקלב: אישרתי את הגופים המקצועיים ואת ההתייחסויות, שלא סגרנו לגמרי עכשיו.

אורי מקלב: מציעה היועצת המשפטית – ונקבל את ההצעה שלה – לפי הסדר הכרונולוגי.

<יהודה זמרת: בסוף אנחנו צריכים לחזור להוראות התחילה.

<יהודה זמרת: בואו נגמור את כל הדיון, ואז נידרש - - -

אורי מקלב: אנחנו גמרנו את ההתייחסויות, סיימנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, לא, סליחה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שנייה.

אורי מקלב: התייחסויות של אנשים אחרים.

אורי מקלב: עכשיו אני נותן לגופים המקצועיים התייחסויות על הסעיפים עצמם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הם צריכים להסביר מה הוראת המעבר קודם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הם לא הסבירו מה הוראת המעבר לגבי החוק הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: גם הוראת המעבר וגם מחיקה של טביעות של מי שנכלל בפיילוט.

<יהודה זמרת: כבר הסבירה את זה מגי בדיון הקודם.

אורי מקלב: אני הבנתי שאמרו את זה, לכן שאלתי אותך לפני זה.

אורי מקלב: הוראת המעבר 16א.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני זוכרת שהקראתי את זה, לא זוכרת שדיברנו על זה.

אורי מקלב: על 16א הסבר על מה מדובר, מה נקראת הוראת המעבר.

אורי מקלב: בקצרה.

אורי מקלב: כולם מבינים את זה, אלו לא דברים דרמטיים.

<מרגלית לוי: הוראת המעבר מדברת על כך שמרגע שאנחנו מחילים את החוק, אנחנו צריכים פרק זמן של כחודש-חודש וחצי עד חודשיים שבו הרשויות נערכות ומתאימות את עצמן הן מבחינה תפעולית, לוגיסטית, מחשובית, כל מה שנדרש כדי להתאים את זה בהתאם למתווה שאושר בסופו של דבר.

אורי מקלב: יש עוד משהו שאת רוצה להוסיף?

<מרגלית לוי: הוראת המעבר – דיברתי בבוקר גם עם נירה, וגם בהתייעצות עם משרד המשפטים, שבהוראת המעבר אנחנו לוקחים את ההוראות שחלו בצו, אנחנו שואבים אותן משם ומחילים אותן על הוראת המעבר עד להחלה של החוק במלואו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כל ההוראות לגבי תוקף של תעודות, מי שמחזיק תעודות וכדומה?

<יהודה זמרת: אני ממשיך את מה שנאמר.

<יהודה זמרת: מה שקרה, בעקבות הדיונים שהיו בוועדה, יש מספר תקנות.

<יהודה זמרת: הרי אנחנו אמורים לשנות את התקנות הקיימות, להתאים אותן, ויש מספר תקנות שחויבנו להביא לאישור ועדה.

<יהודה זמרת: כלומר, גם הליך התקנות הזה, שחשבנו בחודש-חודש וחצי לגמור אותו בתוך מערכת ממשלתית, זה לא פשוט.

<יהודה זמרת: ברגע שיש אישור ועדה, כדי שלא נגיע למצב שבו מצד אחד מגיע המועד הקובע – זה יהיה אמצע אפריל, נכתוב חודש מתאריך החקיקה – אנחנו עלולים להימצא במצב שבו הגענו לאמצע אפריל, התקנות לא אושרו פה מכל מיני - - -

אורי מקלב: כבר התרגלנו לאשר לכם את הבקשות.

<יהודה זמרת: לכן אנחנו מבקשים שייקבע התאריך אמצע אפריל.

אורי מקלב: יהודה, התרגלנו לאשר לכם את כל הדברים האלה.

<יהונתן קלינגר: אני בדיוק רוצה לדבר על התרגלנו.

<יהונתן קלינגר: החוק התקבל בשנת 2009, דצמבר 2009.

<יהונתן קלינגר: תקנות ראשונות – שבעקבות המלצת בית המשפט העליון – הוחלפו וצו ראשון - - -

<עירית ויסבלום: סליחה, התקנות לא הוחלפו.

<יהונתן קלינגר: הצו הוחלף, נכון, סליחה.

<יהונתן קלינגר: התקנות והצו לא נכנסו לתוקף עד ארבע שנים אחרי.

<יהונתן קלינגר: אנחנו לא רוצים להיות במצב שבו יכפו על אנשים לתת טביעות אצבע עד כניסת החוק לתוקף, ואנחנו מבקשים מכבוד היושב-ראש לקבוע שמפסיקים לאסוף מאנשים מידע, כי אנחנו החלטנו שאנחנו מפסיקים לפחות טביעות אצבע - - -

אורי מקלב: - - - הוראת מעבר עוד מעט.

<יהונתן קלינגר: לא, הוא רוצה הוראת מעבר לתקופה לא מוגבלת.

<יהודה זמרת: זו וולונטרי, יישאר, גם בתקופת המעבר.

<יהונתן קלינגר: לא, שאנשים שייתנו את טביעות האצבע בתקופת המעבר - - -

<יהודה זמרת: יחולו ההוראות שחלות בתקופת המבחן.

<יהונתן קלינגר: לא.

<יהונתן קלינגר: לא.

<יהונתן קלינגר: שלא יישמרו טביעות האצבע שלהם במאגר, אלא אם יתנו הסכמה.

<יהודה זמרת: אבל - - - ביומטרי בתקופה הזאת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: סליחה, רק שיהיה ברור שהמשמעות היא שעד יום התחילה של החוק כרגע ממשיך לחול הפיילוט.

<יהונתן קלינגר: וזה אומר שלהם יש תמריץ להמשיך - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: מי שרוצה תעודה ביומטרית, צריך לתת טביעות אצבע.

<יהודה זמרת: אני אם הוא לא רוצה תעודת זהות ביומטרית, אני אפילו לא יכול לחייב אותו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בסדר, כולם יודעים את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זאת המשמעות.

<יהונתן קלינגר: אנחנו ראינו בשבועות האחרונים שמסתובבים אס.

<יהונתן קלינגר: אם.

<יהונתן קלינגר: אסים לא נכונים, בלשון המעטה, שמעודדים אנשים ללכת - - -

<קריאה: שאתם הוצאתם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא עוסקים באס.

מיכאל מלכיאלי: אם.

מיכאל מלכיאלי: אסים.

<קריאות: - - -

<עמיר אריהן: אנחנו לא הוצאנו אותם.

<עמיר אריהן: אני לא אתפלא אם זה מישהו מסביב לשולחן.

<יהונתן קלינגר: אנחנו רואים אנשים שמעודדים אותם ואומרים להם עכשיו תוציאו תיעוד ביומטרי, כי זה עוד חינם, ואחר-כך זה לא יהיה חינם, ואנחנו רואים שמפעילים לחץ על אנשים.

<יהונתן קלינגר: אם הכנסת החליטה שהיא לא רוצה שייקחו טביעות אצבע מהאנשים - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה לא נכון.

<נירה לאמעי רכלבסקי: צריך להגיד לאנשים שזה לא נכון.

<יהונתן קלינגר: ברור שצריך להגיד לאנשים שזה לא נכון.

<קריאות: - - -

<יהונתן קלינגר: היום משרד הפנים לא אומר את זה.

מיכאל מלכיאלי: משרד הפנים אומר את זה.

<יהונתן קלינגר: שטף המיילים שאנחנו מקבלים מהאנשים - - -

<קריאות: - - -

<עמיר אריהן: אתה סתם מטעה פה אנשים.

<יהונתן קלינגר: תן לי להציע שהוועדה תקבע בהוראות המעבר שטביעות האצבע של המתנדבים שינדבו את עצמם לפיילוט בתקופת המעבר ימחקו, אלא אם הם יגידו אחרת, ביחד עם שאר הדברים.

מיכאל מלכיאלי: זה בלאו הכי.

מיכאל מלכיאלי: זה מה שהוא אומר לך.

<יהונתן קלינגר: לא, הוא לא אומר את זה.

<יהודה זמרת: יש מנגנון בסעיף אחריו - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם הם לא מאשרים, אתה יכול להוציא תעודה חדשה.

<יהונתן קלינגר: לא אם הוא ירצה, שלא ישמרו את טביעות האצבע של המתנדבים אלא אם הם יסכימו.

<יהודה זמרת: הוא צריך לבוא ולהגיד - - - יש כזה סעיף נפרד.

<יהונתן קלינגר: לא, הסעיף הזה מבקש ממנו להוציא תיעוד חדש.

<יהודה זמרת: בטח, כי אני צריך להוריד אותו - - -

<יהונתן קלינגר: אז אני אומר, היום אתה כבר יודע מה הוא הולך להנפיק, אז תחיל עליו את הוראות - - -

<עירית ויסבלום: רגע, מי יודע?

<עירית ויסבלום: אתה יודע מה הוא הולך להנפיק?

<עירית ויסבלום: נו, באמת.

<יהונתן קלינגר: אתה יודע כבר היום שהוא יגיד לך אם הוא רוצה לשמור במאגר או לא.

<יהונתן קלינגר: אם הוא לא רוצה, תנפיקו לו לחמש.

<יהונתן קלינגר: מה הבעיה?

<עירית ויסבלום: שהחוק עוד לא נכנס לתוקף.

<יהודה זמרת: כרגע אני מנפיק לו לעשר שנים כי אני לוקח ממנו גם את זה וגם את זה, כי זה וולונטרי.

<יהודה זמרת: ברגע שזה חל - - -

<יהונתן קלינגר: ראינו איזה סעיפים ואיזו פרשנות יצירתית אפשר לעשות כדי להכניס סעיף אחד לתוקף ולא להכניס סעיף אחר.

<יהונתן קלינגר: אפשר את זה כדי לשמור על האזרחים בתקופת המעבר הזו.

אורי מקלב: אתה מכיר אחד שהוזמן לליל הסדר – הוא שמע שאצל היהודים יש הרבה אוכל.

אורי מקלב: הוא הוזמן, אבל הוא חיכה וחיכה, ושמעו את כל ההגדה.

אורי מקלב: עד שהגיע לקניידלך, הוא איבד את הסבלנות והלך.

אורי מקלב: אז אמרו לו: אנחנו כבר נמצאים ליד הקניידלך.

אורי מקלב: אנחנו כבר נמצאים אחרי ההגדה.

<יהונתן קלינגר: - - - בסעיף עונשין - - -

אורי מקלב: רק רגע.

אורי מקלב: רק רגע.

אורי מקלב: יהונתן, אני רוצה להתייחס במילה אחת לתעמולה.

אורי מקלב: זה הגיע גם לאוזניי, לא הגיעו אס.

אורי מקלב: אם.

אורי מקלב: אסים.

אורי מקלב: אני אמרתי את זה בהערה לניר, אני חושב שמה שאני אגיד לאנשים, יכול להיות שאני אשקול להגיד לאנשים אל תעשו את זה, בשביל מה לכם את זה?

אורי מקלב: אני משוכנע שרובם של האנשים יעשו את זה, לא בגלל שהם השתכנעו ויודעים את כל הנעשה, אלא בתוך עמי אני יושב.

אורי מקלב: אני יודע שכשאנשים צריכים לבחור בין אלטרנטיבה של חמש שנים לעשר שנים, מה שקורה – ואני מקווה שזה לא תמריץ לאנשים להתיש אותם קודם בתורים ארוכים כדי שהם יצטרכו לחשוב פעם שנייה אני אצטרך לעבור את זה, שהתורים לא יהיו בכוונה תורים כדי שאנשים יסכימו לעשות את זה – בסופו של דבר, הרבה אנשים יעשו.

אורי מקלב: אני חושב שתעמולה אינה חוזרת.

אורי מקלב: בעניין הזה מודעות לאנשים, שידעו מה הם עושים, זה חשוב.

אורי מקלב: יש כאלה שבטוחים, כאן בסביבה שלי, שתהיה ירידה דרמטית לאחר מה שאנחנו דורשים, וזה לא דבר פשוט.

אורי מקלב: גם הסבר, גם הסבר בעל פה, גם בנייר, הדיונים שלנו פה, הדברים שנאמרים פה – תהיה ירידה דרמטית באנשים שירצו טביעות אצבע.

<יהונתן קלינגר: אדוני, אם החוק הנוכחי, אם הפיילוט, יימשך וייגרר כמו מסטיק, ולא יהיה סעיף שיקבע שהתחולה של החוק היא בתאריך ספציפי היום ולא יהיה לחץ, למי שרוצה להכניס כמה שיותר אנשים למאגר יהיה תמריץ לדחות את התאריך הזה כמה שיותר מאוחר.

אורי מקלב: קודם כל, אתה צודק.

אורי מקלב: אתה צודק.

חיים ילין: מי שרוצה לעשות את זה, אין לו שום בעיה לעשות את זה בלי שום בעיה.

אורי מקלב: אתה צודק.

חיים ילין: כמו שהביאו תשעה חודשים ועוד תשעה חודשים, יביאו אותו דבר.

חיים ילין: אין לך מה לעשות.

אורי מקלב: יהונתן, הדעה שלי היא כמוך בדיוק.

אורי מקלב: אבל אני צריך גם להסתכל קצת לתוך העניין המקצועי, ואני יודע מה הם צריכים – אילו חסמים, אילו עיכובים יש, מתוכננים, ידועים, לא ידועים.

אורי מקלב: אנחנו תמיד עושים את זה, במסגרת השיקולים שלי, מה שאתה אומר, ככה זה צריך להיות, וככה היינו צריכים לדרוש.

אורי מקלב: אבל בתוך עמי אני יושב.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את החסמים, אנחנו יודעים מה שקורה.

אורי מקלב: נכון שאנחנו צריכים ליצור תמריץ.

אורי מקלב: לא מצאתי משהו שיכול לאזן בין הדברים הלא צפויים שלהם לבין – אני מניח שאם ירצו - - -

<יהונתן קלינגר: יש, אדוני, וזה לעצור את הפיילוט עד לכניסת החוק לתוקף.

אורי מקלב: אני מניח שהם ירצו לעשות את זה.

אורי מקלב: בכל אופן, יש היום שר שעוקב.

אורי מקלב: אני מניח שהזמנים ייכנסו לתוך - - -

<יהונתן קלינגר: אדוני, אפשר תמיד לעצור את הפיילוט.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כשאתה אוכל קניידלך, אתה יודע מי עשה אותם, נכון?

<קריאה: לא.

חיים ילין: זה בדיוק הוויכוח שלנו על המאגר הביומטרי.

אורי מקלב: אולי אתה יודע מי עושה אותו, אבל אתה לא יודע מה נעשה בתוכו.

<קריאה: תלוי אם זה שעשה אותם אוכל.

אורי מקלב: דורון, קודם לא נתתי לך להתייחס.

אורי מקלב: אני אתן לך עכשיו, אפילו שאתה עדין ואתה לא מבקש את זה.

אורי מקלב: משפט.

אורי מקלב: אני יודע שאתה עושה את זה קצר.

<דורון שקמוני: כן, זה יהיה קצר מכיוון שהרוב נאמר.

<דורון שקמוני: אני רוצה לחזק.

<דורון שקמוני: הבית הזה קבע בחקיקה את הממונה על היישומים הביומטריים כאחראי מבחינת הממשלה והכנסת על כל דבר שקשור בביומטריה.

<דורון שקמוני: ואז צץ הדבר החשוב ביותר, הגדול ביותר והמרכזי ביותר שנעשה בתחום הביומטרי מעולם, והסמכות ניתנת למישהו אחר.

<דורון שקמוני: נכון שהמישהו האחר הזה עומד להיות הבוס שלו וכולי, אבל זה לא באמת קשור.

<דורון שקמוני: הסמכות ניתנה לממונה, שם נמצאת התורה, שם נמצא קצה החוט בכל נושא הביומטריה.

<דורון שקמוני: אני חושב שזה לא תקין, למרות שזה אמור ליצור שלום בית.

אורי מקלב: במה זה מזיק?

אורי מקלב: אני אגיד לך עוד משהו.

אורי מקלב: אני מדבר פתוח.

<דורון שקמוני: סדר וניקיון.

<דורון שקמוני: אנחנו עוסקים פה בחקיקה שהיא כל כך משמעותית.

אורי מקלב: דורון, אני מדבר פתוח.

אורי מקלב: לא רק אתה, אני אומר את זה גם ליהונתן וגם לאחרים.

אורי מקלב: אתם באים לכיוון הזה בגלל שאולי אתם יודעים מה דעתו בעניין הזה של הממונה, או של הוועדה המייעצת.

אורי מקלב: ההחלטות של הוועדה המייעצת לא בדיוק מיושמות בחוק.

אורי מקלב: אבל אני אגיד לך משהו אחר, הדעה היא חשובה מאוד, ראיתם מה מידת השפעתו.

אורי מקלב: יכול להיות שמידת השפעתו של מישהו אחר בעניין הזה תהיה יותר מחוות הדעת המלומדת.

אורי מקלב: קודם כל, עניתי שני דברים.

אורי מקלב: לגופם של דברים, לא גרענו ממה שהחוק נתן לו, זה לא בא במקום זה, זו תוספת.

אורי מקלב: ירצו – יאכלו, לא ירצו – לא יאכלו.

אורי מקלב: דעתו היא לא מזיקה, לא שמעתי שמשהו מזיק, אז למה אנחנו על זה בונים?

<דורון שקמוני: דעתי היא שגרענו.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: אנחנו אומרים עליו מידת האחריות?

<דורון שקמוני: שוב, אם כל מה שאנחנו מדברים עליו זה על זה שהשר יתייעץ, הרי השר מתייעץ בלי שנצטרך לכתוב זאת בחוק.

<דורון שקמוני: השר מתייעץ, הוא מתייעץ עם הרבה מאוד אנשים, וטוב שכך.

אורי מקלב: הוא מגיש דוח.

אורי מקלב: הוא צריך להגיש דוח.

אורי מקלב: דורון, הוא מגיש דוח.

<דורון שקמוני: אבל אם אנחנו כותבים את זה בחוק, זה צריך להתאים לקונסטרוקציות חוקיות אחרות, וצריך לשבת בצורה הגיונית עם מה שקבעה הכנסת בעבר.

<דורון שקמוני: אם הכנסת קבעה את הממונה על היישומים הביומטריים להיות זה שמחזיק את התורה ואת הסמכות, להיות הרגולטור של כל מה שקשור בביומטריה, הם צריכים להיות הגוף הקובע.

אורי מקלב: אני מסכים אתך.

אורי מקלב: גם מהצד הזה אני מסכים אתך, שהמקום הזה לא היה צריך להיות בחוק.

אורי מקלב: היה אפשר להגיע להסכמות, סתם הסכמות.

<דורון שקמוני: והדבר השני בהקשר הזה, אותה התייעצות, אם כבר היא נכתבת לתוך החוק – לא לגמרי ברור לי למה צריכה התייעצות להיכתב לתוך החוק, אבל בהנחה שהיא נכתבת – היא צריכה להיות התייעצות רחבה יותר.

<דורון שקמוני: סעיף (1) מצמצם מאוד, לאמירה אחת מסוימת שאמור היועץ לייעץ.

<דורון שקמוני: נכון אמר יהונתן, ונדמה לי שגם אחרים, אם ההתקדמות הטכנולוגית הזאת שהוא אמור להתייחס אליה תאפשר לעשות משהו קצת שונה, באופן כללי, להציג חלופה מצמצמת על הביומטריה שנאספת במאגר, למה שהסעיף הזה יהיה סעיף מצמצם?

<דורון שקמוני: שייעץ אותו יועץ שבו מדובר על חלופה.

<דורון שקמוני: אם החלופה הזאת מורכבת מתמונות פנים בלבד, זאת עצה אחת, ואם החלופה הזאת היא אחרת, עדיין חלופה מצמצת, טוב שכך.

אורי מקלב: יכול להיות שאם זה היה בזמן מוקדם יותר הייתי מוסיף את זה, אבל אני לא חושב שזה ישנה.

אורי מקלב: בסופו של דבר – אני חושב שגם אמרי אומר את זה, וכך גם הבנתי שזו המשמעות – שזה לא יצמצמם אותו.

אורי מקלב: בחוות הדעת שהוא נותן – בחוות דעת אתה כותב את הכול, גם אם יש בחוק, לא בחוק.

אורי מקלב: בסופו של דבר, השר – והכול במסגרת רצון טוב - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: הכוונה הייתה לחפש את החלופה שהכי תצמצם את הפגיעה בפרטיות ותייתר את טביעות האצבע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לכן, כמו שאמר אמרי - -

<דורון שקמוני: אנחנו לא יודעים מה היא תהיה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: - - מניה וביה אפשר להתייחס לחלופות שהן פחות טובות, אבל עדיין קצת מצמצמות.

<דורון שקמוני: אי-אפשר לומר מניה וביה כשכאן נאמר בצורה מפורשת - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מבקשים ממנו את המקסימום כחברי כנסת ממקום טוב, רצו שהשר יגובה.

אורי מקלב: אי-אפשר לנסות להרחיב את זה?

<קריאה: כל חוות דעת רצינית מסתכלת גם על חלופות.

<יהודה זמרת: הבעיה - - - הטכנולוגיה.

<יהודה זמרת: ברגע - - - השר יפעיל אותו - - -

<דורון שקמוני: ההמלצה היא בינרית – כן או לא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שאלתי ולא קיבלתי תשובה – על התעודה כתוב תאריך התפוגה שלה?

<יהודה זמרת: - - - בתוך השבב זה נמצא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה מה שרציתי לוודא.

<דורון שקמוני: נירה, כתוב כאן באופן מפורש שזה מצמצם מאוד את היכולת של אותו יועץ לייעץ.

<דורון שקמוני: הניסוח כפי שהוא כרגע מופיע אומר שהוא יכול לייעץ על נושא אחד, וזאת עצה בינרית, זאת עצה של כן ולא – אם אפשר או אי-אפשר.

<דורון שקמוני: זו איננה אמירה כללית לייעץ לגבי.

<דורון שקמוני: אני חושב שכדאי לשפר את הניסוח.

<נירה לאמעי רכלבסקי: נחזור לתחילת החוק.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני לא קוראת, עכשיו אני מעדכנת.

חיים ילין: אני מתפתה להצביע על ביטול המאגר, אבל יש לי ערכים, אני לא מסוגל לעשות את זה.

<צבי דביר: שאלה טכנית – כתוב כאן הפנייה ליום התחילה, וליום התחילה מוגדר ה-1 במרץ.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, זה תיכף ישתנה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: תיכף נגיע בסדר - - -

<יהודה זמרת: ל-20 באפריל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מתחילים לקרוא את הסעיפים, עוד לא דיברנו על זה בכלל.

<יהודה זמרת: זה אחרי פסח.

<ניר גרסון: ניר גרסון מהרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע.

<ניר גרסון: קודם כל, הערת ניסוח – שאלה.

<ניר גרסון: הסמכות הזאת לקיצור הוראת השעה, לפי הנוסח היום היא חלה רק בהוראת השעה הראשונה.

<ניר גרסון: האם לא נרצה שהיא תחול גם?

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שים לב לסעיף האחרון - אם פקעה הוראת השעה מכל סיבה שעה, נמחקות תמונות טביעות האצבע מהמאגר.

<ניר גרסון: אם מאריכים את הוראת השעה לתקופה נוספת של הוראת שעה, ולא השתמשו בסמכות – מטבע הדברים, לא ישתמשו – האם אנחנו לא רוצים שתהיה אפשרות לבדוק - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: ברור שהאפשרות - - -

<יהונתן קלינגר: לא, היא לא.

<ניר גרסון: יכול להיות שכן, ההבנה שלי - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אוקיי, זאת לא הכוונה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: סמכות הקיצור כרוכה בחוות דעת בתקופת הוראת השעה הראשונה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לאחר מכן היא לא כרוכה בכלום, כמו שלשר יש תמיד פררוגטיבה לקצר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני לא רואה איך היא כרוכה אחר-כך.

<יהודה זמרת: בחוות הדעת נמצאת - - -

<ניר גרסון: - - -

<יהודה זמרת: - - אמרנו חוות דעת - - - שנתיים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בואו נידרש לזה, כי זו תהיה תקלה אם לא תהיה - - -

<יהודה זמרת: הנוסח אומר יש פה הליך בדיקה, הוא יקבל חוות דעת, הוא יוכל לקצר.

<יהודה זמרת: ככל שהוא ישוכנע אחרי שהוא יקבל את חוות הדעת - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: רגע, סליחה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ככל שזה לא ישתמע מהנוסח – ברור שאנחנו לא מנסים, אני אתייעץ על העניין הזה - - -

<יהודה זמרת: עוד פעם, אני אומר, אפשר לחזור עוד פעם על כל הנוסחים.

<יהודה זמרת: אנחנו ניסחנו כמו שזה נוסח כאן.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אבל ברור לנו שאין כוונה למנוע מהשר אפשרות לקצר הוראת שעה.

<יהודה זמרת: לא, אנחנו לא אמרנו אם חוות הדעת תוגש לו.

<יהודה זמרת: אחרי שנה זה יהיה אחרי שנה - - - את הזמנים.

<יהודה זמרת: יש פה הליך בדיקה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: נכון, אבל זה רק לתקופת הוראת השעה הראשונה.

<יהודה זמרת: זה היה בנוסח הקודם.

<יהודה זמרת: חברי הכנסת אמרו למחוק את זה, אז לא נכניס את זה עכשיו בדלת האחורית.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אגיד לך משהו לגבי מה הוראת השעה הזאת באה להשיג, ותגיד לי אם אתה מסכים או לא.

<יהודה זמרת: נירה, הוראת השעה הזאת אמרה הליך בדיקה פעמיים.

<יהודה זמרת: פעם אחת בשנתיים, פעם אחת - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: בסדר גמור.

<נירה לאמעי רכלבסקי: האם זה אומר מבחינתך שאם הוארכה הוראת השעה לתקופה שנייה, לחמש שנים נוספות, זה אומר שיש מניעה מהשר מלקצר אותה מתי שהוא רוצה?

<יהודה זמרת: הרי את אמרת תעשו בדיקה גם 20 שנה קדימה.

<יהודה זמרת: אמר לך חבר הכנסת מקלב: הכוונה היא לא - - - את הבדיקה הזאת עוד ועוד ועוד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אתה לא מקשיב.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בוא נבהיר את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אדוני היושב-ראש, עלתה כאן טענה שניתן לפרש את הוראת השעה כך שבהארכה שלה אנחנו מונעים מהשר לקצר את הוראת השעה בכל עת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אמרתי שכוונתנו היא שבתקופת הוראת השעה הראשונה אנחנו נכרוך את הקיצור בחוות דעת, אבל לאחר מכן, אם השר רוצה לקצר את הוראת השעה, אמורה להיות לו סמכות.

<יהודה זמרת: זה בדיוק מה שאמר חבר הכנסת מקלב.

<יהודה זמרת: הוא אמר: אנחנו לא ממשיכים את זה גם לתקופות הבאות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא את חוות הדעת, אבל את הפיצול.

<יהודה זמרת: לא, את כל המנגנון הזה.

<יהודה זמרת: הוא מנגנון שנועד בארבע השנים האלה לעשות משהו.

אורי מקלב: משאירים את זה ככה.

אורי מקלב: אין את המנגנון של - - -

<ניר גרסון: אבל אם ממשיכים לעוד חמש, השתנו סדרי בראשית.

<יהודה זמרת: צריך לזכור, הוועדה תדון פה על הארכה, והכנסת תחליט מה שתחליט.

<קריאה: לפי המצב היום של ההארכה.

<יהודה זמרת: תמיד אפשר להביא הצעות חוק כאלו ואחרות כדי לשנות - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני לא מכירה מנגנון שמונע משר לקצר הוראת שעה.

<יהודה זמרת: לא, אין שום בעיה, כי הסעיף - - -

אורי מקלב: הוא יכול להביא חקיקה.

אורי מקלב: הוא יכול לעשות חקיקה ולבטל אותו.

<יהודה זמרת: נכון, זה ההליך הנכון.

אורי מקלב: אני לא רואה הבדל בין הוראת השעה הראשונה לשנייה.

אורי מקלב: אם בהוראת השעה הראשונה לא נתנו, למה שניתן?

אורי מקלב: מה ההבדל?

<ניר גרסון: אולי כי השתנו טכנולוגיות וסדרי בראשית בחמש השנים שחלפו בין זו לזו.

אורי מקלב: לכן הוא יכול בעוד חמש שנים לא לחדש את הוראת השעה ונגמר הסיפור.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בדיוק.

<ניר גרסון: לא, הוא חידש פעם אחת ואז - - -

אורי מקלב: אם הוא רוצה לקצר, הוא יביא הצעת חוק ויבטל את זה.

אורי מקלב: זה לוקח יומיים.

<יהודה זמרת: הכנסת גם לא תאשר לו חמש שנים אם היא תחשוב שיש פה בעיה.

אורי מקלב: רבותי, מיצינו את העניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו לא נשנה את זה.

אורי מקלב: זה השכל הישר.

אורי מקלב: בקצרה.

יואב בן צור: בקצרה.

יואב בן צור: אחרי כל הדיונים שנעשו פה, דיונים ארוכים ומפרכים, אני חושב שצריך לתת מילת הערכה ליושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: עוד לא סיכמנו.

אורי מקלב: עוד לא סיימנו.

אורי מקלב: עוד לא סיימנו.

יואב בן צור: לפני שסיימנו.

יואב בן צור: נראה מה יהיה אחר-כך.

יואב בן צור: שניהל בטוב טעם ובחוכמה, ונתן לכולם לדבר.

יואב בן צור: אני לא יודע למי הייתה סבלנות כל כך גדולה חוץ ממנו.

יואב בן צור: יישר כוח.

אורי מקלב: יכולת הסיבולת שלי – חוץ מיהודה.

אורי מקלב: לא כולם מסכימים עם מה שאתה אומר.

אורי מקלב: זה סימן שאתה פורש מהישיבה.

אורי מקלב: אלי, אתה דיברת היום.

אורי מקלב: אתה יכול להגיד ב-30 שניות?

<אלי ביהם: אני אשמח להגיד משהו בסעיף אחר, שאיכשהו לא נכנס לפה.

<אלי ביהם: זה סעיף שאני פחות מבין בו, כי זו התנהלות של הכנסת, ואני פחות מבין את ההתנהלות שלה.

<אלי ביהם: אבל הנקודה שאני רוצה להגיד, בקשר לשינוי בסעיף 32, ובפרט לאור השינוי בסעיף 6(ד1)(2), שמעביר חלק מהסמכויות של הוועדה הזאת לוועדת הכנסת ליישומים ביומטריים.

<אלי ביהם: דברים שלא ניתן לדווח פה יעברו לשם.

<אלי ביהם: התפקיד של הוועדה הזאת, לטעמי, הוא גם לייצג דברים אזרחיים, פרטיות של האזרחים ודברים אחרים שוועדת חוץ וביטחון, או תת-הוועדה שלה, לא רלוונטיים לגביהם, הם מסתכלים מזוויות אחרות.

<אלי ביהם: מה שקורה בסעיף 32, שמצמצמים את הוועדה ליישומים ביומטריים לחברי ועדות חוץ וביטחון פלוס יושב-הראש של ועדת החוקה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ועוד שני חברי כנסת – אחד קואליציה ואחר אופוזיציה.

<אלי ביהם: אני לא שמתי לב לזה.

<אלי ביהם: לפי מה שאתם אומרים עכשיו, אני מוריד את - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם לא הוספתי, זו טעות.

אורי מקלב: אנחנו סיכמנו את זה.

אורי מקלב: יכול להיות שההערה שלך הייתה ממש במקום.

אורי מקלב: היא הייתה גם מהותית, אבל עכשיו היא הייתה רק טכנית.

אורי מקלב: בואו נסכם שתכתבי לך שאת מוסיפה את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוא צודק.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אתה צודק, תודה.

אורי מקלב: התגלגלה זכות על-ידי זכות.

אורי מקלב: עכשיו התייחסות לפי הסדר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: נתחיל מההתחלה, לפי הסדר – קודם כל, סעיף 1 להצעת החוק בוטל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בוטל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ירדו ממנו.

אורי מקלב: את רוצה לעבור סעיף-סעיף, או רק מה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, רק מה שנשאר פתוח.

<נירה לאמעי רכלבסקי: סעיף 1 בוטל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הסעיף לגבי שתי אצבעות נוספות – המדינה ביקשה לחזור ממנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: סעיף 4 – נאמר לי שיש איזשהו עדכון.

<נירה לאמעי רכלבסקי: נעמה, נאמר לי שיש איזשהו עדכון לגבי שירות ממוכן, שירות הקיוסקים?

צבי ריבלס: אנחנו קיבלנו עדכון נוסח ממשרד המשפטים.

צבי ריבלס: מיכל נמצאת פה, היא יכולה להקריא את זה, אבל מבחינתנו, התיקון שלהם מקובל עלינו.

צבי ריבלס: אני מדברת על סעיף קטן (3).

<נירה לאמעי רכלבסקי: סעיף 4(3), שלא תהיה אפליה בשירות למי שלא מוכן לקבל שירות בקיוסקים.

צבי ריבלס: הנושא של הבחירה של התושב.

צבי ריבלס: זה עיוות הנוסח.

צבי ריבלס: מיכל, יש לך את הנוסח?

<מיכל אברהם: מיכל אברהם, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

<מיכל אברהם: אנחנו הצענו נוסח שמקובל גם על משרד הפנים ועל נעמה, לסעיף קטן (3), כך שייכתב: אימות זהות בדרך האמורה יהיה נתון לבחירתו של תושב.

<מיכל אברהם: תושב שלא בחר כאמור, לא תימנע ממנו האפשרות לקבל את השירות.

<מיכל אברהם: פשוט להדגיש שהשירות הוא אימות הזהות.

צבי ריבלס: השירות הוא לא אימות הזהות.

צבי ריבלס: יש אימות זהות ויש שירות.

צבי ריבלס: זה בסך הכול טיוב של סעיף קטן (3) שמבקש לתת דגש לנושא הבחירה של התושב, זה הכול.

<נירה לאמעי רכלבסקי: איך זה שונה ממה שאני כתבתי?

<מיכל אברהם: זה עניין של ניסוח.

<יהונתן קלינגר: אני אוכל - - - קיוסק גם עם התעודה הביומטרית וגם - - -

<יהודה זמרת: זה שירות בלשכה.

<יהונתן קלינגר: זה לא האימות, זה השירות.

צבי ריבלס: יכולים להיות מגוון אמצעי אימות.

צבי ריבלס: הכוונה היא שאם אדם לא רוצה לבחור באופציה הביומטרית בקיוסק, תעמוד לו אופציה אחרת.

אורי מקלב: יש דבר שלא הבנתי.

אורי מקלב: אני לא כל כך הבנתי את ההבדל.

<יהונתן קלינגר: זה עניין של נוסח.

אורי מקלב: נוסח.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מה שברור שהשירות הלא ממוכן חייב להיות סביר, ואת זה אנחנו לא חייבים לכתוב.

אורי מקלב: הוא לא יופלה במתן השירות – הוא לא יקבל שירות פחות טוב, פחות מהיר – בשאר הדברים.

אורי מקלב: אני מבין אתכם, שלא יתמרצו – אנחנו כל הזמן חושבים שיהיה תמרוץ חיובי או תמרוץ שלילי לכיוון אחד.

<מיכל אברהם: ושזה יהיה וולונטרי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הסעיף הבא, גם סעיף 4 בעמוד 4, סעיף (ז) שהוספנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה לגבי ההגירה ברשות האוכלוסין, כדי לבדוק את המערכות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: קודם כל, המדינה ביקשה להאריך את התקופה לחודש.

אורי מקלב: זה נשאר עם 1,000?

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, לא 1,000, רק חודש.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הורדנו להם את התקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ה-1,000 לא נכנס, וזה המקום לדבר על זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אז אמרנו להם שאנחנו נותנים להם שבועיים או תקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הם בחרו שבועיים.

אורי מקלב: שבועיים ומספר.

אורי מקלב: הייתה גם כמות.

אורי מקלב: גם זמן וגם כמות.

<עירית ויסבלום: נערכה בדיקה של אנשי הממונה על היישומים הביומטריים.

<עירית ויסבלום: המסקנה הייתה שהמספר שעלה פה הוא מספר שיכול להיות שלא יהיה בו די, ולכן במקום להתחיל מקח וממכר על המספר, אנחנו סבורים שזה צריך להיות נתון להתייעצות מול הממונה.

<עירית ויסבלום: חזקה עליהם שהם ידאגו שזה לא יהיה מספר.

אורי מקלב: הכול נכון, אבל אני לא מבין איך זה הפך משבועיים לחודש.

אורי מקלב: שבועיים-חודש-חודשיים-שלושה.

אורי מקלב: אני מבין שלא שלף את זה מהמותן – אני לא זוכר איך קוראים לו.

<עירית ויסבלום: הוא דיבר על הבדיקה הספציפית שהם רואים בה צורך בנתב"ג כרגע.

<עירית ויסבלום: הסעיף הזה לא מדבר על בדיקה הד-הוק שתהיה בנתב"ג בעוד ארבעה חודשים.

<עירית ויסבלום: הוא מדבר על זה שיהיה צורך לעשות בדיקות נוספות, ואולי מה שיהודה אמר פה לגבי המספר המסוים הזה, בעוד חצי שנה - - -

אורי מקלב: בסדר, אתם רוצים להגדיל את המספר, אבל בסופו של דבר, יכול להיות - - - את המאגרים האלה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: למה אתם רוצים להגביל את עצמכם?

<נירה לאמעי רכלבסקי: למה לא להביא צו שיאושר פה?

אורי מקלב: הבנתי, אני לא חוזר חזרה.

אורי מקלב: אני לא חוזר חזרה.

אורי מקלב: הם לא רוצים צו.

אורי מקלב: הבנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה הכי פשוט.

אורי מקלב: זה הכי פשוט לנו, זה לא פשוט להם, אני מבין את זה.

אורי מקלב: בזה אני גם מזדהה אתם.

אורי מקלב: מבין – הכנסת לא עובדת 24/6, ואני מבין שצווים מתעכבים.

אורי מקלב: אני חי פה ואני יודע שכשאני הייתי בישיבה – יש סדרי עדיפויות, יש צווים שמונחים פה ותקנות שמונחות פה הרבה זמן.

אורי מקלב: אתם רוצים לעבוד, והדברים האלה מעכבים, אני מקבל את זה.

אורי מקלב: אבל אני הייתי רוצה גם מספר.

<יהונתן קלינגר: אני הייתי מבקש שעותק של הצו - - -

אורי מקלב: בתור מה?

אורי מקלב: אתה בתור החלק המקצועי?

<יהונתן קלינגר: לא, שאם השר מורה בצו, שעותק מהצו יימצא ליד המכשירים שבהם המידע הזה נשמר.

<עירית ויסבלום: אנחנו מתנגדים.

<יהונתן קלינגר: אני מבין שאתם מתנגדים.

<יהונתן קלינגר: אני אומר שככה הצו יהיה הכי פומבי.

<עירית ויסבלום: איפה יש עוד צווים - - -

אורי מקלב: על השילוט הם לא הסכימו.

<יהונתן קלינגר: אבל אם השר מורה בצו, וחזקה שהצו פומבי - - -

<עירית ויסבלום: הצו מפורסם ברשומות.

<יהונתן קלינגר: הצו מפורסם ברשומות, וכל אזרח בישראל קם בבוקר, וזה מה שהוא קורא.

<יהונתן קלינגר: נו, באמת.

<יהונתן קלינגר: שימו עותק מהצו ליד המכשירים האלה, שהאזרח ידע.

<עירית ויסבלום: אז אם עובד רש"ת, לא התאים לו והוא לקח את זה, תגידו שהמדינה לא הייתה - - -

אורי מקלב: אני לא חוזר חזרה.

מיכאל מלכיאלי: ואז במקום אחד זה ייפול כי הסלוטייפ לא היה בסדר, ואז יבואו - - -

<יהונתן קלינגר: אז תדאגו שזה יופיע במכשיר.

<יהונתן קלינגר: אם זה קיוסק מידע, זה יכול להופיע במכשיר.

אורי מקלב: אתה יכול לתת מספר?

אורי מקלב: אפשר לתת מספר?

אורי מקלב: אני רוצה להיצמד למה שהיה, אני לא פותח עכשיו דברים חדשים.

אורי מקלב: אמרתם זמנים אחרים, הוספתי.

אורי מקלב: אני לא פותח עכשיו דברים חדשים.

אורי מקלב: מה שסיכמנו, סיכמנו, יכול להיות שזה מיותר, לא מיותר.

אורי מקלב: אמרתם שאתם לא רוצים שבועיים-חודש, הסכמנו לכך.

אורי מקלב: אי-אפשר עכשיו לשנות את זה, רק תגידו לי מספר.

<אברהם יהודה נוימן: אני אמרתי מספר – 1,000.

<אברהם יהודה נוימן: אני עומד מאחורי הדבר הזה.

<אברהם יהודה נוימן: הממונה חושב שצריך – שיביא בקשה.

צבי ריבלס: אני אומרת, אני לא רוצה לפתוח את הסעיף.

צבי ריבלס: אני אתחיל מהסוף, אם אדוני עומד על כך שיהיה מספר, יהיה מספר.

צבי ריבלס: אנחנו חשבנו שזה נכון לאפשר - - -

אורי מקלב: את צודקת, אבל אנחנו חייבים.

אורי מקלב: מקודם דיברנו, ואני מבין את נקודת המבט שלכם, שצריך לתת לכם את האפשרות.

אורי מקלב: נכון, אז מקסימום משנים את זה.

אורי מקלב: אפשר לשנות את המספר בזמן, אפשר לבוא לוועדה.

צבי ריבלס: אז אם ככה, אנחנו נחזור למספר שנאמר פה.

צבי ריבלס: רשות האוכלוסין מבקשת את המספר - - -

<יהודה זמרת: אפשר להציע הצעה מסוימת שאולי תיתן מענה?

<עירית ויסבלום: אפשר להציע שפה המספר, ובמידה שיתברר שיש צורך במספר אחר, אז יבוא הצו לאישור.

<יהודה זמרת: אישור הוועדה להגדלת המספר.

<יהודה זמרת: הגיוני מאוד.

אורי מקלב: זה מה ששאלתי.

אורי מקלב: בדיוק שאלתי אם יש אפשרות להביא בעניין הזה צו מיוחד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בוא נכתוב שבועיים.

<אלי ביהם: יש גם חסם באורך הזמן של הצו?

אורי מקלב: לא, אני לא מבקש המלצות.

אורי מקלב: חודש, לא שבועיים.

אורי מקלב: חודש, והמספר הזה, אם ירצו לצאת מ-1,000, יביאו את זה בצו לוועדה.

<אלי ביהם: החודש הוא פר נתון ביומטרי.

<אלי ביהם: האם יש חסם לאורך הזמן שצו תקף, שהוא לא יהיה ל-20 שנה?

<עירית ויסבלום: הצו יקבע את התקופה של הבדיקה.

<עירית ויסבלום: זו הכוונה.

אורי מקלב: הצו עצמו.

<אלי ביהם: אם אנחנו - - - לחסום את אורך הזמן שצו יכול להתקיים?

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה יהיה ברור שזה הזמן שמותר לאגור טביעות אצבע.

<אלי ביהם: כל אחת בנפרד.

אורי מקלב: כל צו בנפרד.

<אלי ביהם: אבל הצו יכול להחזיק 20 שנה, וכל טביעה תחזיק חודש.

<קריאה: לא, זה לא ל-20 שנה.

<קריאה: תנוח דעתכם, זו לא הכוונה.

אורי מקלב: לא, לא, לא.

אורי מקלב: לא זו הכוונה.

אורי מקלב: אני לא חוזר חזרה לשום דבר, שאף אחד לא ינסה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מדברים כרגע – ואולי הנוסח טיפה ישתנה – "על אף האמור בסעיף קטן (ו), רשאי השר, בהתייעצות עם הממונה על היישומים הביומטריים להורות בצו, כי לצורך בדיקת תקינותה התפעולית של מערכת להשוואת אמצעים ונתונים ביומטריים של רשות האוכלוסין וההגירה, שיורה עליה, יישמרו באופן זמני ולתקופה שלא תעלה על חודש" – משהו כמו לא יותר מ-1,000.

אורי מקלב: עד 1,000.

<נירה לאמעי רכלבסקי: עד 1,000 תמונות אצבע.

<עירית ויסבלום: נתונים של עד 1,000 - - -

צבי ריבלס: אלו נתונים ואמצעים ביומטריים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: של עד 1,000 תושבים.

אורי מקלב: ותוסיפי את החלק הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "במערכות הממוחשבות של רשות האוכלוסין במסגרת השוואה למסמך זיהוי של אדם, וכן להורות על התנאים לכך".

<אלי ביהם: תוקפו של צו כזה?

<יהודה זמרת: רשאי השר להורות על הגדלת המספר בצו, לא רק על הגדלה.

<קריאה: נירה, אני עדיין חושבת שמשפטית, להכניס פה את מסגרת השוואת אדם, זה בתוך הסעיף.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אתייעץ על זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אתייעץ על זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: רשאי השר להורות על - - -

אורי מקלב: ניסוח לא עכשיו.

אורי מקלב: תעשו את זה אחר-כך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: המספרים האמורים, בצו שיובא לאישור הוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם משנים את זה.

<יהודה זמרת: לא, רק את המספר.

אורי מקלב: אם ירצו להגדיל את המספר.

<יהודה זמרת: כדי לאפשר בדיקות מעל 1,000.

אורי מקלב: אם ירצו להגדיל את המספר, רק המספרים, שיביאו צו לאישור הוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שיובא לאישור הוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: דבר נוסף, באותו סעיף (ז)(3) – אנחנו ביקשנו שתהיה גישה מצומצמת לאותו תת-מאגר שנוצר באופן זמני ברשות האוכלוסין, ודיברנו על עובדים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כאן נתבקשנו להוסיף גם בעלי תפקידים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אולי יסבירו לנו למה, כי זה אומר שאלו אנשים שהם לא עובדי הרשות.

אורי מקלב: בקצרה.

אורי מקלב: מי מסביר?

<יוגב שמני: אני אסביר.

<יוגב שמני: משרדי הממשלה השונים מעסיקים באגפי מערכות מידע - - -

אורי מקלב: מיקור חוץ.

אורי מקלב: מיקור חוץ.

<יוגב שמני: לא חברה, אלא עובדים באמצעות אספקת שירותי מחשוב.

<יוגב שמני: גם אנחנו מעסיקים את המומחים שלנו באמצעות אספקת שירותי מחשוב.

<יוגב שמני: הם עובדים לכל דבר ועניין.

<יהונתן קלינגר: כמו זה שהדליף - - -

<יוגב שמני: לא.

<יהונתן קלינגר: כן, בדיוק כמו עובד חיצוני שהדליף.

אורי מקלב: מה ההגנות שאנחנו מקבלים על ההרחבה הזאת?

<יוגב שמני: הוא עובר את אותו תהליך שעובר עובד מדינה מבחינת סיווג ביטחוני.

<יוגב שמני: במקרה שלנו, כמו שאמרתי, הם בדוקים לרמת סיווג סודי ביותר, עם כל ההנחיות.

<יוגב שמני: ולכן הוא זהה מבחינת ההגדרה שלו.

אורי מקלב: יש כאן מישהו מגופי הביטחון שמאשר או לא מאשר את זה?

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני קיבלתי את הנוסח של הסעיף מגופי הביטחון.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה נעשה על דעתה של עורכת דין מיכל ימין.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אקריא את הסעיף ששונה בהתאם: "לא תוענק גישה למידע אלא למספר מצומצם של בעלי תפקידים ברשות האוכלוסין בלבד, לצורך ביצוע פעולות במסגרת סעיף זה, אלא אם עברו בדיקת התאמה ביטחונית כמשמעותה בסעיף 15 לחוק שירות הביטחון הכללי".

<יהונתן קלינגר: היינו פה בדיונים, וגם כבודו היה, במסגרת תיקונים שונים לתקנות, שפתאום מתנדבים, גמלאים ואנשים אחרים הוגדרו - - -

<קריאה: החוק מאפשר את זה.

<יהונתן קלינגר: החוק מאפשר את זה, נכון.

<יהונתן קלינגר: אני לא חי בנוחות עם זה שיש מידע שמתנדבי שירות לאומי, גמלאים – גם אם יש להם את הסיווג הביטחוני – שהם לא עובדי מדינה, הם לא כפופים להסדרים של חוק שירות המדינה כעובדי מדינה ולסנקציות המשמעתיות שבאות מהן, יקבלו גישה למידע הביומטרי.

מיכאל מלכיאלי: מה אתה מקדש את עובדי המדינה?

מיכאל מלכיאלי: אם הם עברו סיווג ביטחוני - - -

<יהונתן קלינגר: יש המון - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: לעובדי המדינה יש סנקציות.

<יהונתן קלינגר: יש סנקציות חשובות, להבדיל מעובדי מיקור חוץ.

<יוגב שמני: יש סנקציות בחוק על מי שמסר מידע מסווג יותר חמורות.

<יהונתן קלינגר: נכון, יש סנקציות בחוק, אבל לא ברמה המשמעתית.

<יהונתן קלינגר: וכש-20% מעבירות המשמעת בשירות המדינה הן - - -

<יוגב שמני: ברמה האישית זה מאסר, זה יותר גרוע.

<יהונתן קלינגר: נכון, זה יותר גרוע, וראינו.

<יהונתן קלינגר: 20% מעבירות המשמעת הן עבירות מידע.

<יהונתן קלינגר: אני חושב שראוי שגם האנשים האחרים שיש להם גישה למידע הזה יהיו עובדי מדינה, ועובדי מדינה בלבד.

מיכאל מלכיאלי: גם הוא, אם הוא יוציא, יש לו עונש מאסר על זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו עושים את זה בחוקים אחרים, למשל באיזוק האלקטרוני, החברה המפעילה את האיזוק, על העובדים שלה מוטלות חובות של עובדי ציבור למרות שלפי סעיף 10 לחוק העונשין גם על אנשים שעובדים במיקור חוץ יש חובות.

<יהונתן קלינגר: חובות, אבל לא חובות משמעתיות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם הם עושים עבודה - - -

אורי מקלב: נשאיר את זה ככה.

אורי מקלב: אנחנו משאירים את זה ככה.

<עירית ויסבלום: בהוראות עונשיות שגוררות מאסר – אני חושבת שהן מפחידות יותר.

<יהונתן קלינגר: נכון, הן מפחידות, אבל מסתבר שלא מספיק.

<יהונתן קלינגר: בעבירות המשמעתיות הרבה יותר מפחיד העונש.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך – אני לא רוצה לפגוע, יש כאן רוב לעובדי המדינה מסביב לשולחן הזה – לפעמים דווקא עובד המדינה שהוא קבוע, קל להגיע אליו מאשר עובד מזדמן של אותה חברה.

משה ארבל: בית המשפט הכיר בעובד של חברת אבטחה – אצלנו במקרה הזה – כעובד מדינה.

<קריאה: מבחינת הדין הפלילי הוא ראה בזה עבירה של עובד ציבור.

אורי מקלב: רבותי, נעזוב את הסיווגים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו עוברים לנושא הבא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אומרת נושא כי יש כאן סעיף נוסף.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מדברים עכשיו על השימושים המשטרתיים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אציג את הדברים, אני אומר מה היו הסיכומים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: קודם כל, דובר כאן בוועדה על כך - - -

אורי מקלב: זה סעיף 16?

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה מופיע כאן כתיקון סעיף 17, אבל צריך להופיע לפני כן גם תיקון לסעיף 7, אם אנחנו רוצים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כי הרעיון הוא שאנחנו רוצים שהנושא של השימושים המשטרתיים יגיע בתקנות לוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הנושא התחיל להיות נידון.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הבנו שיש השלכות שעלולות להיות לפעולה לפי סעיף 16, שהיא כרגע רחבה מאוד, סמכות רחבה מאוד, שהבנו שכרגע אין היתכנות לביצוע שלה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ולכן אנחנו רוצים שכל ההפעלה של פרק ד' ושל העברות המידע תהיה בתקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני רק אוסיף על מה שכתוב כאן

<נירה לאמעי רכלבסקי: בנוסח – אני מפנה לסעיף 6(א), 6(א)(1) ו-6(ב).

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני חושבת שלא לכולם יש את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מפנה קודם כל לעמוד 7 לגבי תחילתו של סימן ג' בפרק ה'.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בסעיף התחילה יש שינוי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מוסיפה כאן סעיף 7.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני חייבת לכתוב את זה, כי זה הסעיף שמפעיל את הסמכויות של השוטרים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ביום תחילתן של תקנות לפי סעיפים 35(ו) ו-24(ג).

<נירה לאמעי רכלבסקי: 24(ג) זה עוד סעיף תקנות שפספסנו, שמסדיר את עבודת המשטרה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הרעיון אומר שקודם כל יובאו תקנות – וכאן אני מוסיפה גם בסעיף 7, כי אני חייבת להוסיף את זה - - -

אורי מקלב: הסמכות שהייתה להם בתקופת הפיילוט זה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אין להם סמכות בתקופת הפיילוט.

אורי מקלב: אין גופים שיש להם סמכות בתקופת הפיילוט?

<יהודה זמרת: בתקופת הפיילוט אסור היה להעביר מידע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לאף אחד לא היה ואסור היה להעביר.

<יהודה זמרת: הצווים לא נכנסו לתוקפם בתקופת הפיילוט.

אורי מקלב: אנחנו ממשיכים את זה עד שיבואו התקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה לגבי תקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: דבר נוסף, פנה אלי משרד המשפטים ואמר שהם מצאו לנכון להוסיף בסעיף צו בית משפט איזשהו היגד שאולי יטיב עם קטינים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ההיגד הזה אומר שברגע שבית משפט מגיע לתת צו בעקבות בקשת המשטרה, מציע משרד המשפטים – זה סעיף 17 לחוק, אני אקריא אותו: "בית משפט השלום רשאי, לפי בקשה מאת קצין מוסמך להתיר בצו לרשות להעביר למשטרת ישראל או למשטרה הצבאית, לפי העניין, תוצאת זיהוי, וכן אמצעים או נתונים ביומטריים הכלולים במאגר הביומטרי, אם שוכנע, מטעמים מיוחדים שיירשמו, כי הדבר נדרש למטרה מהמטרות המפורטות להלן, ובלבד שאין בהעברת המידע כאמור כדי לפגוע במידה העולה על הנדרש בפרטיותו של אדם".

אורי מקלב: למה אתם מתייחסים רק לטביעות אצבע?

אורי מקלב: טביעות פנים לא צריך בית משפט?

<נירה לאמעי רכלבסקי: אולי יסביר משרד המשפטים.

אורי מקלב: למה אתם מתייחסים רק לטביעות אצבע ולא לנתונים ביומטריים נוספים?

<אלעזר כהנא: טביעות אצבע - - - באופן וולונטרי.

אורי מקלב: אבל לקבל מהמאגר אתם צריכים מבית משפט גם מה שניתן בתוקף החוק.

<אלעזר כהנא: בוודאי.

<אלעזר כהנא: הסעיף הזה רלוונטי לטביעות האצבע משום שהוא בא להתחשב בעובדה שקטינים שנתנו הסכמה, אז ההסכמה היא רק אפוטרופוס והיא בעייתית, ולכן צריך בית המשפט לשים לב.

<אלעזר כהנא: אבל ההסכמה היא לגבי טביעות האצבע, לגבי תמונות פנים - - -

אורי מקלב: אני לא כל כך מבין, אם בית המשפט נותן, מה זה משנה איך המשטרה קיבלה את זה?

<ליאת יעקוקוביץ: ליאת יעקוקוביץ ממשרד המשפטים.

<ליאת יעקוקוביץ: חשבנו שזה יכול להוסיף לעניין שיקולי בית משפט.

<ליאת יעקוקוביץ: שישים דעתו גם לנקודה הזאת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שהאדם הוא קטין.

<ליאת יעקוקוביץ: שהאדם הוא קטין.

אורי מקלב: היה קטין.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אולי הוא עדיין קטין.

<ליאת יעקוקוביץ: אולי הוא עדיין קטין.

אורי מקלב: גם אם הוא היה קטין, ודאי שאם הוא קטין.

אורי מקלב: זאת אומרת, הפירוש הוא - - -

<ליאת יעקוקוביץ: יש מגוון של שיקולים שבית המשפט צריך - - - אז גם לזה.

<ליאת יעקוקוביץ: זה לא ברמה שזה מחייב אותו.

אורי מקלב: הדרך שבה הגיעה טביעת האצבע יכולה להשפיע על השיקול של בית המשפט?

אורי מקלב: הדבר האחרון שיחשדו בי הוא שאני יכול להבין את שיקולי הדעת של השופטים.

אורי מקלב: זה אני ממש לא יכול.

אורי מקלב: את רוצה להגיד לי שהשופט יכול בשיקולים שלו אם לתת טביעת אצבע או לא – איך זה הגיע לרשות האוכלוסין, אם זה היה ברצון או לא?

אורי מקלב: אני צריך להסכים אתכם למה לא.

אורי מקלב: עוד משהו שפחות יתנו, ותופס את התפיסה הכללית שלי.

אורי מקלב: מה ההיגיון?

<ליאת יעקוקוביץ: לא דיברנו ברמה שזה יכריע או לא יכריע.

אורי מקלב: אתה מבין את זה, יהונתן?

<יהונתן קלינגר: אני מבין.

<יהונתן קלינגר: אני גם חושב שאפשר לנסח את זה אחרת.

<יהונתן קלינגר: ההיגיון הוא כזה – השופט מקבל קודם כל את המידע, ואחרי שהוא מקבל את המידע, הוא מחליט אם להעביר את זה הלאה או לא.

אורי מקלב: איך הוא קיבל את טביעות האצבע?

אורי מקלב: מידע לצורך מה?

<יהונתן קלינגר: לא, הוא יקבל את הזהות של האדם לפני שהוא מעביר אותו הלאה.

<יהונתן קלינגר: זה כנראה יוסדר בתקנות.

<יהונתן קלינגר: העיקרון הוא – כמו בחיפוש בחומר חסוי, השופט מקבל את החומר ומחליט מה מתוך זה חסוי ומה לא.

<יהונתן קלינגר: פה הוא יקבל את הזהות ויגיד זה אדם בן 18.5.

<יהונתן קלינגר: כשהוא היה בן 12, ההורים שלו הכניסו אותו שלא בהסכמתו ונתנו לו את טביעת האצבע.

<יהונתן קלינגר: אני מתחשב בזה כי יכול להיות ששיקולים של הגנה על פרטיות חשובים יותר.

אורי מקלב: אני אקבל את מה שאתם אומרים.

אורי מקלב: אני קטונתי מלהבין את זה גם אחרי מה שאתה מסביר.

אורי מקלב: לא מבין.

<ליאת יעקוקוביץ: מבחינתנו זה משהו שאולי יכול להיטיב.

<ליאת יעקוקוביץ: אנחנו לא עומדים על התיקון הזה, אמרנו מראש.

<אלעזר כהנא: רק לומר שבהרבה מקרים זה לא יכול להיות רלוונטי כי בדרך כלל בפניות מהסוג הזה אתה לא יודע מה אתה מעביר.

<אלעזר כהנא: נניח שאתה מעביר טביעה מזירה – אתה לא יודע אם זה קטין או לא קטין עד שלא תקבל את התשובה.

<אלעזר כהנא: כשאני פונה לשופט – בשים לב שמדובר בקטין.

<אלעזר כהנא: הוא בכלל לא יודע אם זה קטין.

<אלעזר כהנא: גם אני לא יודע אם זה קטין.

<יהודה זמרת: אם הוא ידע שהוא בן 20, אתה לא תדע אם הטביעה ניתנה בגיל 19, או שניתנה בגיל 16.

אורי מקלב: גם נכון.

אורי מקלב: הוספתם עוד על הדבר הזה.

אורי מקלב: אתה צודק, אלעזר.

אורי מקלב: יש כלל – כל המוסיף גורע.

אורי מקלב: מה אני צריך להכניס סעיף אם זה לא נותן שום דבר?

אורי מקלב: אני מעריך מאוד את המאמץ שעשיתם בעניין.

אורי מקלב: כל מאמץ שלכם בעניין הזה, לצמצם את התופעה ולשמור על הפרטיות, אני מכבד את זה.

אורי מקלב: זה בא ממקום טוב, אני בטוח.

<אלעזר כהנא: אדוני, רציתי להעיר לעניין הסעיף שנאמר לפני כן.

אורי מקלב: אני אתן לך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מה החלטת לגבי זה?

אורי מקלב: לא צריך להכניס.

אורי מקלב: לרעיון עצמו, אדם מקבל שכר גם על הדרישה וגם על הפרישה.

אורי מקלב: מקבלים שכר פעמים – גם על הדרישה.

אורי מקלב: אני רואה שיש מישהו שיודע שאני מצטט מהמקורות.

<אלעזר כהנא: לגבי הכניסה לתוקף, עם התקנות – עקרונית, הסכמנו לזה.

<אלעזר כהנא: אני אומר, השאלה אם לא נכון להחריג מצבים מיוחדים, למשל אם יש חשד שאדם הוא מתחזה כשהוא בא לבקש תעודה.

<אלעזר כהנא: יכולים להיות מצבים כאלה.

<אלעזר כהנא: ואז ירצו שנחקור את זה, אבל אי-אפשר יהיה להעביר אלינו את הטביעה.

<אלעזר כהנא: אז אנחנו נחכה לתקנות, אבל התקנות יכולות לקחת שלוש שנים כי יש ויכוח על איזה סעיף שקשור לסיטואציה רחוקה.

אורי מקלב: אלעזר, צדקת.

<אלעזר כהנא: למשל, חס וחלילה, אסון המוני ולא יודעים לזהות.

<אלעזר כהנא: לא רוצים לזהות גופות ולא יודעים במי מדובר, אז אנחנו לא נוכל לקבל את המידע ואי-אפשר יהיה לזהות את האנשים במכון.

אורי מקלב: אמרת דברים נכונים, ודאי שלושת רבעי מהדברים שלך.

אורי מקלב: אבל - - - את התקנות - - - אנחנו רוצים שיהיה משהו שידרבן את התקנות, שיגיעו מהר יותר, וזו אחת הסיבות.

אורי מקלב: אם לא תקבלו, אתם תביאו.

אורי מקלב: עכשיו רק התייחסות מקצועית.

<אלי דהן: טיפלתי בסיפור דומה בתעודות הזהות.

<אלי דהן: תעודות זהות של ילד שסבתא עשתה לו יום הולדת ורצתה להוציא אותו החוצה, הכריחו אותה לעשות ביומטרי ואז יצאו החוצה.

<אלי דהן: אחר כך הוא רצה לשנות את זה, הוא לא הסכים.

<אלי דהן: הוא רצה לשנות את זה כשהוא גדל, הוא הגיע לגיל 18, רצה להוציא תעודת זהות, לפתוח חשבון בנק, ולא אפשרו לו את זה.

<אלי דהן: אותו דבר בטביעות האצבעות, זה מה שיהיה כאן.

<אלי דהן: אם ילד - - -

אורי מקלב: הוא יכול.

אורי מקלב: הוא יכול.

<קריאה: הוא יכול לחסום עד גיל 18.

<אלי דהן: לא, לא מאפשרים, מכריחים את כל המשפחה לעשות תעודת זהות.

<קריאה: הוא יכול.

<קריאה: הוא יכול.

<אלי דהן: את כל המשפחה הכריחו לעשות תעודת זהות.

<עירית ויסבלום: זו טענה על משהו שקרה?

<יהודה זמרת: לא חייבו, זה היה וולונטרי.

<אלי דהן: כן.

<אלי דהן: אני טיפלתי במקרה.

אורי מקלב: הוא אומר שההורים שלו נתנו לו והוא רצה לחזור.

אורי מקלב: ההורים שלו כן עשו לו את זה.

<יהודה זמרת: אני חושב שגם הסיפור של הקטינים, עם משלוח הודעה בגיל 18 נכנס פה.

<יהודה זמרת: יש מנגנון - - -

אורי מקלב: בגיל 18 הוא יכול לחזור, למה צריך להתווכח על זה?

<אלי דהן: לא, הם לא הסכימו, הם לא מאשרים.

<אלי דהן: ראש האגף לא נתן לו.

<קריאה: אבל עכשיו.

<יהודה זמרת: עכשיו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: התיקון זה מאפשר.

אורי מקלב: אתה מביא אותנו בדיוק לסעיף הבא, בעניין למי מתלוננים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני רק אציין שמאחר שסעיף 7 מוזכר בסעיף 16, אני אצטרך לתקן את סעיף 7 ולהוסיף שם את הצורך בתקנות, אחרת כל הדבר הזה יהיה חסר תוכן.

<נירה לאמעי רכלבסקי: תיקון סעיף 19 – סעיף 19 הוא הסעיף שאומר שמשטרת ישראל יכולה להעביר מידע למספר רשויות אכיפת חוק, ובהן המשטרה הצבאית, רשות אכיפה שמחוץ לישראל, המכון לרפואה משפטית, רשויות ביטחון וכדומה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כאן היה לנו דיון והסכמנו שאם המשטרה מקבלת צו – וראינו כמה קשה לקבל צו – לעניין מסוים, הרעיון לפי סעיף 19, שהיא יכולה להעביר את המידע לטיפול בעניין שלשמו התבקש הצו.

אורי מקלב: זה מקובל.

<אלעזר כהנא: העיקרון מקובל, אבל המילה צו היא לא בהכרח מתאימה, כי מדובר על הסימן הזה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: בעניין.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לשם טיפול בעניין שלשמו נתבקש הצו, אבל זה עדיין עניין.

<אלעזר כהנא: כן, אבל לא התבקש הצו, כי 16 ו-18 זה בלי צו.

<אלעזר כהנא: שלשמו נתבקשו הנתונים, עם צו או בלי צו.

אורי מקלב: התקבל.

אורי מקלב: התבקשו הנתונים.

אורי מקלב: בסדר גמור.

אורי מקלב: תודה על ההערה.

אורי מקלב: הסעיף הבא.

אורי מקלב: מעניין, כשיושבים מסביב לשולחן, גם אנשים מקצועיים, כל אחד יכול להוסיף עוד מבט שלו, זו חוכמת העם ותשועה ברוב יועץ.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ברור, כך זה בניסוח.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הנושא הבא הוא סעיף שאמרו להדגיש למשטרת ישראל את עניין האגירה של הנתונים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הייתה כאן ישיבה עם גלעד בהט.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הבנו שייתכנו אי-הבנות או פרשנויות שונות לגבי מה מותר למשטרה – ופה אני רוצה להבהיר את מה שנראה לי שהתהליך הולך להיות ברגע שיהיו תקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: משטרת ישראל אוספת טביעות אצבע, שולחת למאגר הביומטרי, למיטב הבנתי, באופן ממוחשב את טביעות האצבע שאספה מהזירה ומבקשת תוצאות זיהוי.

אורי מקלב: נניח.

<נירה לאמעי רכלבסקי: תוצאות הזיהוי, אני מניחה, מועברות אליה אף הן באופן ממוחשב.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני לא מניחה שהמשטרה תתחיל לעשות קידוד והצפנה כמו שיש במאגר, אלא באופן פתוח יותר יועברו שמות של אנשים או תוצאות זיהוי לטביעות שהמשטרה ביקשה ושלחה.

אורי מקלב: צריך לבוא מספר – מספר 1, מספר 2.

<עמיר אריהן: אין שום נתון מזהה.

<עמיר אריהן: שמות אני לא יודע להעביר.

<עמיר אריהן: אין לי שום נתון מזהה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אז מה אתה מעביר?

<עמיר אריהן: לגבי איזו שאילתה את מדברת?

אורי מקלב: שאילתה שהם רוצים זיהוי של טביעת אצבע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: תוצאת זיהוי.

אורי מקלב: תוצאת זיהוי לצורך חקירת פשע.

<יהודה זמרת: אתה מעביר את הקידוד, והם יצטרכו ללכת לרשות האוכלוסין כדי - - -

<עמיר אריהן: אני לא מעביר ביומטריה, אני מעביר כן לא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בסוף, ממה שאני מבינה, המשטרה אוספת טביעות אצבע ורוצה שמות.

אורי מקלב: ואז זה יעבור לרשות האוכלוסין.

<אלעזר כהנא: היא צריכה רק את האמצעי, לא רק את השמות.

<יהודה זמרת: היא צריכה לעשות רק את ההשוואות.

אורי מקלב: נירה, את צודקת.

אורי מקלב: אני מבין שהכול ייכנס לתקנות.

<יהודה זמרת: הכול ייכנס לתקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מדברת רק על האגירה, אני לא מדברת על כל הדברים האלה, ודאי שלא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: נשאלת השאלה האם המשטרה מבינה שלאחר שפענחה את אותה רשימת שמות, שיכולה להיות ארוכה מאוד, של עשרות אנשים, והחליטה מי החשוד שהיא קוראת לו לחקירה, מי עדים פוטנציאליים, עדיין יש בידיה נתונים מזוהים, טביעת אצבע ושם, של עוברי אורח תמימים.

אורי מקלב: את צודקת.

אורי מקלב: אני רוצה לקצר את העניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאם כוונתה של המשטרה כזאת, אז אנחנו מבינים שאנחנו רוצים שתעשה התרת חלום בעניין הזה, שנתונים שלא קשורים לתיק החקירה מהרבה סיבות – יכול להיות שהסניגוריה לא תרצה – אנחנו מבינים שבסופו של דבר מה שלא קשור לאותה החקירה באותו צו שהותר להם לא יישמר ולא ייאגר.

אורי מקלב: זה לא עוד אמצעי למשטרה לאגור שמות או זהויות של אנשים שהיא קיבלה על הדרך.

אורי מקלב: אולי יש לה מטרה חשובה, לאגור כמה שיותר טביעות – לא.

אורי מקלב: זאת אומרת, לא מכאן הם יקבלו את העזרה שלהם.

אורי מקלב: איפה זה יהיה?

אורי מקלב: זה יהיה בתקנות.

<אלעזר כהנא: אני רק רוצה להסביר למה אפשר בסעיף כזה, כי יש המון רזולוציות.

<אלעזר כהנא: יש הבדל בין סוג חקירה אחד לסוג חקירה שני.

<אלעזר כהנא: יש סוג חקירה למשל שמדובר על התחזות, שאמצעי הזיהוי הוא הראיה בתיק.

<אלעזר כהנא: יש מקומות שבהם אני לא צריך בכלל את אמצעי הזיהוי.

<אלעזר כהנא: ברגע שהחשוד אצלי, לקחתי ממנו, הוא כבר החשוד בתיק, אני לא צריך שום דבר.

<אלעזר כהנא: הסנגוריה יכולה להגיד שהיא צריכה, כנראה שהיא תגיד, אבל החשוד כבר אצלנו, זיהינו אותו מול הזירה, אני לא צריך את כל מה שקיבלתי.

<אלעזר כהנא: תוצאות הזיהוי, שנותנות לי רשימה של חמישה חשודים, ואני בדקתי ומצאתי – זה החשוד שלי, חשוב מאוד לבוא לבית משפט כשאני חושף בפני הסנגוריה את החומר, להגיד לו: זו הייתה רשימת החשודים.

<אלעזר כהנא: אני הלכתי על פלוני והסנגוריה רוצה להסביר למה טעיתי, וזה בכלל - - -

אורי מקלב: אחיו התאום.

<אלעזר כהנא: תוצאות הזיהוי זה שונה לגמרי מאמצעי הזיהוי.

<אלעזר כהנא: זה עולם אחר.

<אלעזר כהנא: זה גם תלוי בתיק ובסוג החקירה.

<אלעזר כהנא: לכן פה צריך הסדר - - -

אורי מקלב: בסופו של דבר אתה צודק, אבל מה שלא היה קשור בכלל - - -

<אלעזר כהנא: אבל אנחנו יודעים לתפור את זה בתקנות, לא בסעיף כללי שהוא בחוק.

אורי מקלב: מה שאמרת מקובל עליו, הצהרת הכוונות שאנחנו לא הולכים לתת באפשרות שאנחנו נותנים לקבל נתונים לעוד מאגר שלא לצורך החקירה הספציפית.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אתה רוצה להכניס סעיף?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אם בפרוטוקול זה רשום, אנחנו מבינים, לא נכניס סעיף עכשיו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: תיקון סעיף 24 – זה בסעיף 7א לחוק.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כאן אני ביקשתי להוסיף סעיף כללי לחוק שיתווסף לחוקים מאוחרים יותר ולא היה אז בחקיקה כשחוקקנו את החוק הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: "השימוש בסמכות להעביר ולקבל מידע כאמור בפרק ה' ייעשה באופן שאין בו כדי לפגוע במידה העולה על הנדרש בפרטיותו של אדם".

<נירה לאמעי רכלבסקי: פרק ה' הוא הפרק שבו עושים את כל העברות המידע לכל מיני גופים בחוק הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא קיבלתי הערות, אבל - - -

<יהונתן קלינגר: נירה, זה מופיע כבר בסעיף 17 על העברות בצו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני יודעת, אבל כאן אני מדברת על כל הפרק.

<נירה לאמעי רכלבסקי: עכשיו אנחנו עוברים לנושא של כתובת לאזרחים לתלונות או לפניות ציבור לגבי החוק הזה.

<מרגלית לוי: לפני.

<מרגלית לוי: אנחנו מדברים על סעיף 26, איפה יש את הכתובת?

<מרגלית לוי: על מה את מדברת?

<נירה לאמעי רכלבסקי: עברתי לסעיף 7ב.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני מתחילה ואומרת שבישיבה פנימית פה עלה – יש לנו הרי ממונה על הפרטיות, שעוד מעט יקראו לו ממונה על הגנת הפרטיות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: סליחה, לפני כן יש לנו את התיקון לסעיף של הממונה על הפרטיות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני הצעתי לעדכן את זה עם החקיקה הקיימת היום ולקרוא לו קודם כל ממונה על הגנת הפרטיות.

<מרגלית לוי: אנחנו התנגדנו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לשם שלו?

<מרגלית לוי: לא, זה כן.

<יהודה זמרת: לא ברור למה חוץ מתיקוני נוסח לגופו יש צורך להיכנס לנושא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אמרתי שאני לא אתעקש על זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הבנתי שהייתה לכם ישיבה עם עמית אשכנזי.

<קריאה: גם מערך הסייבר מתנגד.

<מרגלית לוי: אני רוצה לעדכן בנושא הזה.

<מרגלית לוי: אנחנו לא מתעקשים.

<מרגלית לוי: אנחנו רוצים להוריד את שני הסעיפים שהוספת כרגע ולהשאיר את מה שהיה בחוק המקורי ללא שום שינוי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: גם לא על השם של הממונה, שיקראו לו הממונה על הגנת הפרטיות?

<מרגלית לוי: אין לנו בעיה עם זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה מה שמקובל היום.

<מרגלית לוי: עם זה אין לנו בעיה, אבל להוריד את שני הסעיפים שנותרו בהצעה שלך.

<מרגלית לוי: בהתייעצות עם הסייבר, אחד מהנושאים גם מתנגש עם תפקיד שקיים שם, אז אנחנו מעדיפים להוריד את זה.

אורי מקלב: אני מבקש להוציא מהלכסיקון מתעקשים – מבקשים.

אורי מקלב: המילים האלה קצת בומבסטיות.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כל עוד הוא יעשה את תפקידו - - -

<קריאה: למה שלא יהיה אדם שממונה על הגנת הפרטיות?

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני הצעתי לפרט מעט את הסמכויות שלו.

<יהונתן קלינגר: אני אגיד ככה, רשות כזאת מתנהלת בלי ראש קבוע.

<יהונתן קלינגר: יש סמכויות בחוק לראש הרשות, וכרגע הרשות מתנהלת בלי ראש קבוע, אלא עם ממלא מקום זמני.

<יהונתן קלינגר: סמכויות העונשין – אני אמרתי את זה כבר –חלות רק על הראש הקבוע, והעובדה שיש תפקידים שחובה לייצר יוצרת אחר-כך מצבים שאנשים ידאגו לעשות את התפקיד שלהם.

<יהונתן קלינגר: הרשות התנהלה בלי מנהל אבטחת מידע כיוון שלא הייתה לה בחוק חובה להחזיק ממונה על אבטחת מידע תקופה ארוכה מאוד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש לה חובה, הממונה על הפרטיות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: עכשיו נקרא על הממונה על הגנת פרטיות.

<יהונתן קלינגר: אני מבין, ואם רוצים לתת לו עוד סמכויות, ואם אחת מהן מתנגשת - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אגיד מאיפה הכול נובע ולמה אני מוותרת כל כך מהר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אמורות להגיע תקנות שיפרטו – כרגע הסמכות שלו היא רחבה מאוד ומנוסחת בסעיף אחד בלבד, למעט חובות הדיווח שלו, שהן כן מפורטות בצורה רחבה מאוד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הטענה היא שזה הולך להגיע בתקנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני הצעתי להתאים את החקיקה הזאת לחקיקה הקיימת היום בשנת 2016 לעומת שנת 2009 כשהחוק הזה חוקק, וחוקים אחרים מקבילים בצורה נאותה יותר, שתעלה בקנה אחד עם תפיסת הגנת הפרטיות שיש היום.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אמרו לי מכל הכיוונים שהם מעדיפים שלא.

<אמרי קוזק: אני רוצה להסביר למה זה לא מתאים.

<אמרי קוזק: יש את החוק להסדרת הביטחון.

<אמרי קוזק: המאגר הביומטרי בשנת 2015 התווסף בתוספת לחוק.

<אמרי קוזק: המערכת שם היא מערכת שמוגנת ברמה הכי גבוהה, מה שלא היה במועד של חקיקת החוק.

<אמרי קוזק: לכן מה שהיה ב-2009 בכלל לא רלוונטי עכשיו.

<אמרי קוזק: יש קצין מוסמך ברשות להגנת הסייבר שמנחה את הכול ברמה הכי גבוהה, וזה בדיוק העניין של ההתנגשות.

<ניר גרסון: זה לא קשור לפרטיות, אלא להגנת סייבר.

<אמרי קוזק: הגנת סייבר כולל גם את ההיבטים של פרטיות, זו המטרה.

<ניר גרסון: יש התנגשות בין זה לזה.

<אמרי קוזק: לא, המאגר מוגדר כסודי ביותר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה עניין רעיוני, שהגנת הפרטיות הפך להיות מושג שאמור להיות עצמאי, ושיכולות להיות לו, כמו שאומר ניר – ולכן יש גם את רמו"ט – קרונות אחרים.

<אמרי קוזק: בזה נדון בתקנות, לעשות את האיזונים הנדרשים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הדבר הנוסף, סעיף 7ג להצעת החוק, הנושא של פניות ציבור.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני חוזרת שוב למה שהתחלתי להגיד, שהסתבר לי כשביקשתי לפרוט את תפקידו של הממונה על הפרטיות – כתבתי שם טיפול בפניות ציבור.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כמעט בכל חוק שיש בו אלמנטים של אפשרות פגיעה בפרטיות והעברת מידע על אנשים, יש ממונה על הגנת הפרטיות שאזרח יכול לפנות אליו ולהתלונן.

<נירה לאמעי רכלבסקי: התברר – יסבירו לנו כאן למה, אני לא אומר שזה לא מוצדק – שהממונה על הגנת הפרטיות שמופיע בחוק הזה, הוא יושב ברשות הביומטרית, אין לו, לטענתו – ויכול להיות שזה מוצדק, או לא, יסבירו כאן –שיח ושיג עם האזרחים בכלל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מכאן נולד איזשהו דיון, שקיימנו אותו גם באופן פנימי, על מה גורלו של אזרח שבממשקים השונים של החוק הזה, עם כל מיני רשויות – גם עם רשות האוכלוסין, אבל גם עם המשטרה – אזרח שהועבר לגביו מידע, נלקח ממנו מידע, כל מה שקשור למידע, שבזה החוק הזה עוסק, בביומטריה, חש נפגע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אם זה כי טביעת האצבע שלו כן נשארה בתיק החקירה, שכחו להוציא אותה, השם שלו מופיע היום בתיק החקירה וסנגורים או כל מיני נאשמים מתקשרים אליו ושואלים אותו אם הוא עד או רוצה להעיד.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אדם כזה רוצה לומר תוציאו - - -

<אבי חליבה: למה זה שונה מכל פנייה / תלונה של אזרח?

<אבי חליבה: יש למשרד הפנים פניות ציבור ותלונות ציבור, הוא יקבל תשובה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כמו שבחוקים אחרים יש כתובת של אדם ייעודי לעניין הזה, נשאלת השאלה מדוע בחוק הזה אין לנו כתובת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני לא מנסה להמציא עכשיו חוקים חדשים, אני מדברת על המשרד – מישהו שזו תהיה הכותרת שלו.

<מרגלית לוי: היום יש מנגנון קיים מסודר של קבלת תלונות הציבור בנוגע לכל הנושאים שבאחריות משרד הפנים.

<מרגלית לוי: האגף לפניות ציבור מטפל בכל הפניות בצורה מסודרת, מנתב אותן בהתאם, והתשובה יוצאת אחת מאגף פניות ציבור לאותו תושב.

<נירה לאמעי רכלבסקי: למה שלא יהיה ברור שמעבירים לאדם ספציפי?

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר שהכול - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אבל יש לך חוק שיש לו השלכות שיכולות להיות – למה להשאיר את האזרח - - -

<מרגלית לוי: למה להחריג את החוק הזה ביחס לחוקים אחרים, וליצור מנגנון מאוד ספציפי לחוק הזה, שמאפשר אדם ספציפי?

<נירה לאמעי רכלבסקי: ההפך, למאגרים אחרים יש ממונה שיש לו interface עם הציבור, פה לא.

<מרגלית לוי: במידת האפשר.

<מרגלית לוי: וגם כדי לחזק את הצד של המתנגדים, שאנחנו לא רוצים שתהיה פרצה או יכולת להעביר מידע לא נכון, או חוקר פרטי שמדבר עם אותו אדם ספציפי, והוא מתחזה לאזרח תמים ופשוט.

<מרגלית לוי: אנחנו לא רוצים לפתוח את הנושא הזה, ולכן המנגנון הזה הוא כפול ומכופל, וכל נושא הטיפול בפנייה ייעשה בצורה מסודרת באמצעות אותו מנגנון, עם בקרה נוספת מטעמנו.

<מרגלית לוי: אנחנו לא חושבים שנכון ליצור משהו ייחודי.

אורי מקלב: נירה התאמצה מאוד בחוק, וזה הדגל שלה.

אורי מקלב: את רוצה לבקש גם את התגובה של רמו"ט?

אורי מקלב: בבקשה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, גם של המשטרה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: מה תהיה הכתובת לאזרח בסיטואציה שאני העליתי?

אורי מקלב: זה בא ממקום טוב.

<יהודה זמרת: כל חקירה של המשטרה הרי יכולה להעלות תלונות כאלה ואחרות.

<יהודה זמרת: מי מטפל בתלונות?

אורי מקלב: רק לחברי הכנסת מגיע הדוח של ראש מערך הסייבר, ועורכת דין שפעלה כל כך בעניין הזה ורוצה לקדם נושא של פניות ציבור – אכפת לה מה קורה כשקורים דברים כאלה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני גם שומרת על איזושהי אחידות.

אורי מקלב: מי מרמו"ט?

<נירה לאמעי רכלבסקי: ניר.

<ניר גרסון: אני רוצה להבין, השאלה היא אם אנחנו - - -

אורי מקלב: לייחד כתובת ממוקדת שיש מישהו בנושא הביומטרי שהוא אחרת מכל הנושאים.

אורי מקלב: אני לא יודע איך ייכנס פה – מר מלכה, פעיל השכונות, שסיפר את הסיפור של בחור בן 18 שלא נתנו לו לחזור בו מהסכמה לטביעות אצבע.

אורי מקלב: זו אפילו דוגמה קלאסית, אם הבנתי את הסיפור על יום הולדת.

אורי מקלב: לא הבנתי מה זה קשור ליום ההולדת, אבל אחרי יום ההולדת לא נתנו לו לבטל.

<קריאה: רשות האוכלוסין.

<מרגלית לוי: הממשק מול התושב – כל ממשק מול התושב, ולתושב ברור מי עושה מולו את הממשק – רשות האוכלוסין.

<מרגלית לוי: כל השאלות בנושא הזה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: איך הוא יודע?

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוא הסתכל באינטרנט, מצא - - - מספר טלפון של רשות האוכלוסין.

<מאיר גופשטיין: בנוגע לנטילה ובנוגע לתיעוד – שנייה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: איך האזרח אמור לדעת?

<נירה לאמעי רכלבסקי: איך הוא יודע?

<מאיר גופשטיין: בנוגע לניפוק ולנטילה, הוא פונה לרשות האוכלוסין.

<מאיר גופשטיין: בנוגע לחקירת משטרה, אם תהיה, הוא פונה למשטרה.

<מאיר גופשטיין: המאגר הוא מאגר אנונימי.

<מאיר גופשטיין: אתם מבקשים מאתנו - - -

<אבי חליבה: מאיר, אני רוצה לעשות סדר.

<אבי חליבה: נראה לי שיש פה גם בלגן, גם חוסר הבנה, וגם חיבור לדברים אחרים.

<אבי חליבה: אנחנו מדברים על זה – וזה שורש כל העניין, יכול להיות שהיינו צריכים לעשות את הדיון הזה מההתחלה – המאגר הזה הוא בכוונה מנותק.

<אבי חליבה: אין קשר בין ניהול רשות המאגר הביומטרי לגורם ההנפקה.

<אבי חליבה: אין, לא יהיה קשר, לא נרצה קשר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני יודעת את זה, אבל האזרחים לא יודעים את זה.

<אבי חליבה: רגע, זה משמעותי.

<אבי חליבה: אני יודע שהאזרחים לא יודעים.

<אבי חליבה: הם לא יודעים גם הרבה מאוד דברים.

<אבי חליבה: אנחנו פה להם, מה לעשות?

<אבי חליבה: לפחות שבחדר הזה יבינו.

<אבי חליבה: זה אחד.

<אבי חליבה: הדבר השני, וחשוב שנבין, יש היום לרשות האוכלוסין – עם המאגר או בלי המאגר – מערך שלם של מתן מענה לפניות ציבור באשר הן, בכל התחומים.

<אבי חליבה: אחד הדברים השלישיים הוא שגם במשרד הפנים יש גורם כזה.

<אבי חליבה: אנחנו מטפלים בעשרות פניות מדי יום.

<אבי חליבה: דרך אגב, אני אחדש לכם, גם אם הפניות הן לא בתחום אחריותנו הספציפית, אנחנו לא שולחים את התושב או את האזרח לטרטר, אלא מנסים לפתור את הבעיה ככל שזה נוגע אלינו.

<אבי חליבה: אם אנחנו נעמיד פונקציה כזאת, תבינו מה יהיה – א', לא תהיה לו יכולת לתת את המענה הזה.

<אבי חליבה: ויותר קיצוני, אם תהיה לו יכולת, זה אומר שהוא חשוף בדיוק למידע שאנחנו לא רוצים לתת לו להיות חשוף אליו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה ממילא אדם עם - - -

<אבי חליבה: אבל זה בדיוק העניין.

<אבי חליבה: הבן אדם שנוגע לנתונים של המאגר הביומטרי הוא לא - - -

<יהודה זמרת: הוא יודע מה קרה ברשות האוכלוסין, הוא לא יודע מה קרה בביומטרי.

<מרגלית לוי: אני רוצה להקריא לך משהו שכתוב באתר האינטרנט של משרד הפנים – ניתן לשלוח למשרד הפנים פניות בנושאים הבאים: שלטון מקומי, שעון קיץ, עדות לא יהודיות, בחירות לרשויות המקומיות, חופי רחצה, ואפשר לציין גם בנושא הביומטרי.

<מרגלית לוי: כתוב גם – בנושאים הבאים גם: תעודת זהות, דרכון, ויזה, מעמד אישי, עובדים זרים או עובדים פלסטינים וכולי.

<מרגלית לוי: אנחנו יכולים לציין גם את נושא הביומטרי.

<מרגלית לוי: כך שתושב שנכנס לאינטרנט יוכל להבין שגם בנושא הביומטרי יש לו מענה דרך אותו מנגנון.

<מרגלית לוי: אין צורך להקים מנגנון נוסף על מנגנון קיים.

<יהודה זמרת: הוא רואה את משרד הפנים כמכלול, אז הוא פונה אליו.

<יהודה זמרת: להתחיל לשלוח אותו – לך אליו, לך אליו, לך אליו?

<קריאה: גם כשהוא הולך אליו הוא לא יכול לעזור לו.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אלעזר, במשטרה למי אדם יכול לפנות?

<אלעזר כהנא: יש במשטרה שורה ארוכה של אנשים שתפקידם לטפל בתלונות ציבור.

<אלעזר כהנא: בעיקר ביחידות תלונות הציבור.

<אלעזר כהנא: מח"ש זה כבר פלילי, אבל יש יחידת תלונות ציבור בכל יחידה.

<אלעזר כהנא: יש קצין תלונות ציבור במחוז, במרחבים, בתחנות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אגב, יש לכם ממונה על הגנת פרטיות בתוך המשטרה?

<אלעזר כהנא: כן.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אז למה שלא נפנה אליו?

<אלעזר כהנא: כי הוא לא מקבל תלונות מהציבור.

<ניר גרסון: אלעזר, ממונה אבטחת מידע או ממונה הגנה על פרטיות?

<אלעזר כהנא: הגנת הפרטיות.

<אלעזר כהנא: יש מדור שלם של אבטחת מידע.

<קריאה: פקיד סירב לתת לי מידע, מה אני אעשה?

<נירה לאמעי רכלבסקי: הוא אומר שיש להם הגנת פרטיות.

<אלעזר כהנא: יש ממונה הגנת פרטיות לפי סעיף 17 לחוק הגנת הפרטיות.

<ניר גרסון: זה ממונה אבטחת מידע.

<אלעזר כהנא: לא.

<אלעזר כהנא: אוקיי, ממונה אבטחת מידע לפי סעיף 17 לחוק הגנת הפרטיות שהנושא שלו הוא הגנת הפרטיות.

<אלעזר כהנא: יש מדור אבטחת מידע שיושב במינהל הטכנולוגי שאחראי על אבטחת המידע ברמה המחשובית.

<אלעזר כהנא: אלו שתי פונקציות נפרדות.

<קריאה: אבל אלו שני דברים שונים.

<אלעזר כהנא: מבחינת תלונות, הוא לא מקבל תלונות מהציבור, אותו ממונה.

<אלעזר כהנא: תלונות מהציבור זה - - -

מיכאל מלכיאלי: לא להקים מנגנון, אלא בתוך הפרסומים של כל המערך הביומטרי להוסיף במידה ויש תלונות לאנשים, שיוכלו לפנות ל- - -

<מרגלית לוי: לאתר של משרד - - - הנושא של טיפול בפניות ציבור ייעשה - - -

מיכאל מלכיאלי: משהו מחודד יותר.

מיכאל מלכיאלי: במידה ויש - - -

<מרגלית לוי: אמרתי שאנחנו נוסיף גם בנושאים האלה.

<יהונתן קלינגר: אולי להוסיף לחובת דיווח - - -

<יהודה זמרת: ברמה המינהלית אנחנו נדאג שבפרסומים יהיה ברור שאפשר להגיש תלונות גם לגבי סוגיות שקשורות לרשות.

<יהונתן קלינגר: אפשר להוסיף את זה בדיווח של הרשות?

<יהודה זמרת: זה לא בדיווח של הרשות, זו החלטה מינהלית.

מיכאל מלכיאלי: לא כותבים דבר כזה בחוק.

מיכאל מלכיאלי: יושב פה בן אדם ואומר איך נעשה את זה.

<יהונתן קלינגר: בואו נתחיל בהחלה של חוק חופש המידע על הרשות, כי כרגע הוא לא מוחל.

<קריאה: לא - - -

<יהונתן קלינגר: לא, אל תגידו לא.

מיכאל מלכיאלי: אומר לך בן אדם בפרסומים יכתבו את זה.

<יהונתן קלינגר: הוא אומר, אומר.

<יהונתן קלינגר: אני רוצה שזה יהיה כתוב בחוק ולא רק בפרוטוקול פה.

מיכאל מלכיאלי: מה בחוק?

מיכאל מלכיאלי: יכתוב דבר כזה בחוק?

<יהונתן קלינגר: כן.

מיכאל מלכיאלי: חוק זה לא עיתון.

אורי מקלב: אני מבין שאם יהיו תלונות ציבור – הבסיס שאנחנו יכולים לחשוש מחוק כזה לתלונות ציבור בעקבות עיכוב במתן השירות, בהליך הקבלה.

אורי מקלב: נניח שאני חושש מזה מאוד, אין לנו מספיק זמן – אולי בתקנות זה יהיה, או לא יהיה בתקנות.

אורי מקלב: נדון בזה.

אורי מקלב: אנחנו מיהרנו לחוקק את החוק, אבל מה ההשלכה שתהיה באופן פרקטי על אזרחים, זה מלווה אותנו כל הזמן, מעבר לנושא העקרוני.

אורי מקלב: אלו לא דברים של ביומטריה, אלו דברים שקורים בעקבות התפקוד של רשות האוכלוסין.

מיכאל מלכיאלי: הם יחדדו את הפרסום.

אורי מקלב: אני לא רואה את החוק הזה כבסיס לתלונות הציבור, שאני יכול להביא משהו מיוחד של תלונות מיוחדות.

אורי מקלב: כמו כל מתן שירות שהוא טוב, לא טוב, נעשה ברגישות, בהבנה, לא בהבנה וכן הלאה.

אורי מקלב: אני מבין שהגעתם להסכמה, לא למשטרה.

אורי מקלב: אתם תציינו את זה גם כן, באתר תעלו שבכל נושא - - -

<מרגלית לוי: הקראתי מה כתוב שם.

<יהודה זמרת: אנחנו נכתוב בחוק שאפשר להגיש תלונות - - -

אורי מקלב: במקרה הזה אני מבין מאיפה זה מגיע ליועצת המשפטית, אבל מכיוון שאני הייתי זמן מה יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור וישבתי עם כל הממונים לפניות הציבור בתוך המשרדים, אנחנו עודדנו את המטרה שפניות הציבור יהיו מרוכזות אצל גוף אחד במשרד, שהוא יקבל מכל האגפים, הוא יקבל את זה, הוא יעביר בחזרה, יעקוב אחרי הדברים.

אורי מקלב: זה מייעל את הנושא של פניות ציבור, לכן אני לא יכול לחלוק על מה שאתם הצגתם, משרד הפנים, בעניין הזה שאכן הדרך היעילה והטובה יותר כיום זו הדרך הזו.

אורי מקלב: בבקשה.

<יהונתן קלינגר: רציתי רק להוסיף דבר אחד.

<יהונתן קלינגר: כשהעברתם את החוק ב-2009, הוחרגה הרשות מחוק חופש המידע עקב אילוצים אז.

<יהונתן קלינגר: מאז חלה התפתחות בפסיקה, בחקיקה, בשקיפות שלטונית בכלל ועקרונות רבים.

<יהונתן קלינגר: נכון, יש הרבה דברים ברשות שצריכים להישאר מסווגים וחסויים, אבל לקבוע שהרשות לגמרי מוחרגת מחוק חופש המידע כשאין סיבה – כי לא כל מה שהיא עושה ולא כל הפעילויות שלה הן פעילויות חסויות, נראה לי מיותר היום.

<יהונתן קלינגר: במיוחד כשכל הדברים החסויים ימשיכו להישאר חסויים אחר-כך.

אורי מקלב: אתה רוצה להביא הצעת חוק פרטית?

<יהונתן קלינגר: לא, אני אומר, אם אנחנו דנים בתיקונים ובהחרגות מהחוק, אפשר לבטל את ההחרגה של חוק חופש המידע בעידן הנוכחי.

<יהונתן קלינגר: נקודה למחשבה.

אורי מקלב: אני מוכן לשקול הצעת חוק פרטית בעניין הזה.

אורי מקלב: אני אנסה לצרף עוד אנשים, אבל לא במסגרת הזו.

אורי מקלב: אתם מבינים לבד שזו לא המסגרת המתאימה, לא בעיתוי הזה.

אורי מקלב: בבקשה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: העניין הבא הוא תיקון סעיף 32 שנשמט מהנוסח לגבי חברי ועדת הכנסת ליישומים ביומטריים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שינינו אותה.

אורי מקלב: יושב-ראש הוועדה ואמרנו נציג האופוזיציה ונציג הקואליציה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש את הצעת חוק - - - כנראה החלטנו להכניס את זה, נציג האופוזיציה ונציג הקואליציה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מתכוונים לכתוב נציג אופוזיציה וקואליציה, ואם נגלה שזה תקדים מסעיר בחוק, נכתוב שני חברי כנסת חברי ועדת חוקה.

<מרגלית לוי: את משנה מהנוסח שהוסכם עם - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, לא, זה הנוסח שהוסכם פה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני בטעות השמטתי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה נשמט מהנוסח שמונח כאן לפניכם.

<מרגלית לוי: הם היו כאן, הם לא נוכחים כאן.

<מרגלית לוי: השירות הציע את זה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, זה מה שסוכם גם אתם.

אורי מקלב: השב"כ?

<נירה לאמעי רכלבסקי: כן, שאמרנו שיושב-ראש ועדת חוקה תמיד יהיה יושב-ראש הוועדה המשותפת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כבר יורד נציג.

<נירה לאמעי רכלבסקי: במקום זה - - -

אורי מקלב: אמרנו שיהיה עוד אחד מפה ועוד אחד מפה.

אורי מקלב: זה קובל.

אורי מקלב: אסף, יש בעיה בעניין הזה?

אורי מקלב: אסף, זה הסיכום.

אורי מקלב: זה לא חייב להיות, אבל זה - - -

<אסף פרידמן: - - -

אורי מקלב: אסף, זה חייב להיות יושב-ראש ועדת חוקה?

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש גם חברי אופוזיציה שחברים בוועדת החוץ והביטחון.

<אסף פרידמן: - - - והיא הסכימה.

אורי מקלב: אני אומר שיושב-ראש ועדת החוקה הוא גם יושב-ראש הוועדה - - -

<אסף פרידמן: זה לא חובה, אבל בדרך כלל זה ככה.

אורי מקלב: אוקיי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הדבר הבא הוא יום התחילה.

<קריאה: - - - יום התחילה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא, לא, זה נאמר כאן והם ישבו כאן.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הסעיף הבא הוא סעיף 14 לגבי יום התחילה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: צריך לשנות את זה?

אורי מקלב: זה הסעיף האחרון?

אורי מקלב: אז תם ולא נשלם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: רגע, אנחנו רוצים לוודא את יום התחילה.

<יהודה זמרת: אנחנו מבקשים לעדכן את התאריך ל-20 באפריל ולא ב-1 במרץ.

<יהודה זמרת: קיבלנו כמה מטלות שלא - - -

אורי מקלב: לא מתאים לכם ה-1 באפריל?

<יהודה זמרת: לא, זה ערב פסח.

<יהודה זמרת: אנחנו מבקשים לדחות את זה בגלל פסח וכל מיני נושאים שנשארו לנו בעבודה.

<יהודה זמרת: רק מילה אחת.

<יהודה זמרת: יש פה מספר תקנות חובה, כלומר, עלול להיווצר מצב שנגיע ל-20 באפריל, אבל יהיה צורך באישור ועדה, יש פסח, פגרה.

<יהודה זמרת: אנחנו חוששים להיכנס למצב שבו החוק ייכנס לתוקפו ולא נוכל להפעיל אותו.

אורי מקלב: מה אתה מציע?

<יהודה זמרת: לכן אנחנו מציעים שזה יהיה ה-20 באפריל, או התקנתן של שורת תקנות החובה הבסיסיות שעל-פי החלטות הוועדה אנחנו צריכים לאשר אותן לפי המאוחר בניהן אחרי 20 באפריל.

<יהודה זמרת: אם הליך התקנת התקנות שאנחנו ננסה לעשות אותו עד המועד הקובע - - -

אורי מקלב: מה הלימיט?

אורי מקלב: עד מתי?

<יהודה זמרת: מבחינתנו, אנחנו נהיה מוכנים.

<יהודה זמרת: צריך אישור ועדה.

<יהודה זמרת: אני צריך שהוועדה תתכנס לדיונים.

אורי מקלב: הוועדה - - - תתכנס.

<יהודה זמרת: זו פגרה.

<יהודה זמרת: אני לא יודע להגיד שעד ה-20 באפריל כל הדיונים יתקיימו.

<עירית ויסבלום: אנחנו מקווים עוד לפני הפגרה לשבת עם הוועדה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אפשר לסיים?

<אלי ביהם: אני יכול עוד מילה אחת לשנות?

<אלי ביהם: בסעיף של המאגרון של 1,000 נתונים – זה עמוד 4 סעיף (ז)(2) – כתוב המידע יישמר בנפרד מכל פרט מזהה.

<אלי ביהם: עד כמה שאני מבין, הם לא צריכים את הפרט המזהה, אז אם אפשר לכתוב המידע יישמר ללא כל פרט מזהה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ללא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: נכון, אפשר לא? זו באמת הכוונה.

<עירית ויסבלום: לא, במערכת ביקורת גבולות יש פרטים מזהים, זה יישמר בנפרד.

<אלי ביהם: האם לצורך הבדיקות אתם צריכים את הפרטים המזהים?

<אלי ביהם: אני מבין שאתם צריכים את טביעות האצבע - -

<עירית ויסבלום: זו יכולה להיות מערכת שיש בה פרטים מזהים, אבל זה יישמר באופן נפרד.

<אלי ביהם: לצורך הבדיקות שאתם עושים, אותו נוהל בדיקות, אתם צריכים לשמור?

<עירית ויסבלום: לא, אבל - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: טביעות אצבע, לטעמי - - -

<עירית ויסבלום: אבל במערכת, כשזה יישמר – אני לא יודעת להסביר לך את - - - יש גם פרטים - - -

<אלי ביהם: אתם צריכים את הקישור הזה?

<עירית ויסבלום: לא.

<עירית ויסבלום: לא.

<אלי ביהם: ללא קישור לפרטים מזהים.

<עירית ויסבלום: בסדר.

אורי מקלב: את זה קיבלנו, וזה אחרון, נכון?

<קריאה: זה כבר אותו דבר.

<אלי ביהם: לא, מפרט זה אומר שזה יושב במקום אחר אבל אפשר לקשר ביניהם.

<עירית ויסבלום: נדמה לי שגם לגבי המאגר זה הניסוח וזאת הכוונה.

אורי מקלב: רבותי, לא ידוע מתי תהיה הישיבה הבאה.

אורי מקלב: התהליך שנעשה עכשיו, שנוסח הנוסח, יש כבר אנשים שאמונים לטפל בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מתי הישיבה הבאה, אבל לכל המאוחר, עד יום שני הקרוב.

אורי מקלב: ככל שיתאפשר בתוך הזמן הזה, אנחנו נקיים ישיבה שבה החברים יגישו הסתייגויות ויתקיימו הצבעות בעניין הזה.

אורי מקלב: האמת היא שכן הייתי אומר לכם כמה מילים שחשבתי להגיד, אבל מכיוון שכבר חרגנו מהזמן וב-14:00 אמורה להיות כאן ישיבה אחרת, אני לא יכול לעשות את זה.

אורי מקלב: אני מודה לכם ואני סוגר את הישיבה.

אורי מקלב: תודה רבה.