הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 170, 2017-06-05 10:40

עליזה לביא: בוקר טוב, אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בנושא של אפליית נשים שמעוניינות לטבול ללא בלנית וגביית יתר לטבילת נשים.

עליזה לביא: היום י"א בסיוון, תשע"ז, 5.6.2017.

עליזה לביא: אנחנו מתכנסים בנושא הזה לא פעם ראשונה.

עליזה לביא: גם בכנסת ה-19 בעקבות עתירה של מכון עתים שהוגשה ועבודה שהייתה כאן בכנסת ה-19 ובכנסת ה-20, ארגוני שטח שמעורבים ועבודה גדולה מאוד שנעשתה על ידי נשים רבות, במיוחד בירושלים, שהעלו את הנושא על סדר היום.

עליזה לביא: המצוקה של חדירה לפרטיות של טובלות והטענה שבעצם מבחינה הלכתית אי אפשר לעשות אחרת והליכה לבג"צ שפסק ב-2016 שיש לאפשר לנשים לטבול גם ללא השגחה.

עליזה לביא: בהמשך לפסיקה ולעבודה הרבה שנעשתה הוציא משרד הדתות חוזר מנכ"ל שבו הוא הורה לאפשר לנשים שמעוניינות, שמבקשות, לטבול גם ללא השגחה של בלנית.

עליזה לביא: התזכיר הזה שיצא בכנסת ה-19, כמו שאמרתי, לא אומץ ולא מולא בהרבה מאוד מקומות.

עליזה לביא: מה שהביא להרבה מאוד תלונות שהגיעו במיוחד בערים כמו ירושלים ונוספות.

עליזה לביא: גם כאן היו עוד דיונים, גם עם מנכ"ל משרד הרווחה, גם עם השר ויצאו עוד הבהרות, ויצא חוזר מנכ"ל שהדגיש שאחריות על כשרות הטבילה מוטלת על הטובלות עצמן.

עליזה לביא: לאחרונה הגיעו תלונות שנוגעות למועצה הדתית בירושלים על כך שהיא מחתימה נשים - - -

<קריאה: לא רק.

עליזה לביא: לא רק בירושלים.

עליזה לביא: את תרחיבי עוד מעט.

עליזה לביא: על נספח משפטי בשם טופס ויתור זכויות.

עליזה לביא: תופעה חדשה שלא הכרנו, אפשר לקרוא לה אפילו תופעת נגד להישג המאוד חשוב שהושג והחזירו למעשה את האחריות על הטבילה.

עליזה לביא: זו לא המצאה של הדור שלנו, אין פה שום משהו שהוא חדשני.

עליזה לביא: הסבתות והסבתות והסבתות ידעו לדאוג לעצמן גם בתקופה שלא היו מקוואות מוסדרים.

עליזה לביא: אם זה בהליכה לנהר ולים ואיך עשו את זה כשהמים היו קפואים, שמענו, ויש הרבה מאוד מידע וידע.

עליזה לביא: ואחריות של נשים על המקום הזה של הטהרה הוא לא נחלתה של אף עין חברתית ביקורתית מבקרת וראוי היה כבר לעשות את זה בצורה מסודרת מזמן.

עליזה לביא: אבל הנה קמה תופעת נגד שבאה לאיין את ההישג המאוד מאוד חשוב הזה ולהחזיר את הכבוד לנשים ואת היושרה של המערכת באחריות של נשים.

עליזה לביא: ואני כבר רוצה לומר שכחלק מהתגובה שהוגשה מהמועצה הדתית בירושלים על התופעה הזו שנבדקה: "כחלק מתפקידה מיומנת הבלנית להגיש עזרה מיידית במקרה של פגיעה אפשרית.

עליזה לביא: מכאן שבחירה בהעדרותה עשויה להוות סיכון ומדרון חלקלק" וכולי וכולי.

עליזה לביא: כאילו לא היו דברים מעולם, כאילו לא הייתה פה פעילות והבנה, כאילו הכל מתחיל מחדש ועוד ועוד.

עליזה לביא: אני רוצה לומר שבאמת האוסף של המצבור של התלונות ושל כל המקום המאוד מאוד לא בטוח הזה משום שלמה, למה לעשות את זה בצורה כזאת.

עליזה לביא: הנה אני רואה שבעיריית בני ברק מחליטים להעלות אל המחיר של מקוואות בעיר.

עליזה לביא: ואז אני פונה לשר הדתות והוא אמר לי, תשמעי זה בכלל לא באחריותי, עיריית בני ברק היא סובנירית להחליט בעצמה.

עליזה לביא: מן חוסר סדר משווע בכל המערכת הזאת.

עליזה לביא: החל מדמי כניסה, ממשיך בבקרה, באיך קורה, מה קורה.

עליזה לביא: פתאום במקומות מסוימים מכניסים טפסים.

עליזה לביא: זה לא יעלה על הדעת.

עליזה לביא: באמת, המקום הזה של הגנה על טובלות, על מרחב נוח, ידידותי, אמין, בטוח.

עליזה לביא: הנגשה של מקוואות לכל מי שקשה לה, לבעלות מוגבלויות.

עליזה לביא: גם כאן צריך לעשות ואנחנו מטפלים וצריך היה לעשות את זה עוד מזמן.

עליזה לביא: אבל אין ספק שצריך לכבד את הפרטיות של הטובלות.

עליזה לביא: האחריות על כשירות הטבילה מוטלת על הטובלת עצמה.

עליזה לביא: וכמו שאלפי שנים נשים קיימו את המצווה הזאת שהיא אחת משלוש מצוות הנשים גם בתנאים שלא היו תנאים, בטח לא מציאות שבה יש היום, תודה לאל, מקוואות קיימים, עדיין, כמו שאמרתי, לא מונגשים, לצערי, ברובם.

עליזה לביא: מתעוררים היום כל מיני שוטים חברתיים שראוי היה שלא יתעוררו.

עליזה לביא: אז אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת, יהודה גליק, שביקש ולאחר מכן נשמע את פני השטח ונמשיך חבר כנסת ונציג חברתי.

עליזה לביא: בבקשה.

יהודה גליק: אני באמת מתנצל, אני לא נוהג ככה, אני בדרך כלל בא לדיונים כדי לשמוע ורק אחר כך להגיד את דבריי.

יהודה גליק: אני פשוט ב-11 יש איזה אירוע שאני משתתף בו ואני חייב להגיע בזמן.

יהודה גליק: אז ראשית, אני רוצה להתחיל דווקא בבשורות הטובות שבאמת כולנו יודעים.

יהודה גליק: המאבק שהחל בוועדה הזאת החל בנשים שלקחו את היוזמה להאבק.

יהודה גליק: לצערנו, היה צריך פה את הבג"צ, אבל חוזר מנכ"ל והעיקרון, לכאורה אני אומר, שולב.

יהודה גליק: ויש, הפסקנו את האבסורד.

יהודה גליק: בדיוק כשם שמשגיח במסעדה לא שואל את הגברת או האדון מתי אכלתי בשרי, לפני שלוש או חמש שעות, ולכן האם מותר לך לאכול פה, זה לא תפקידו.

יהודה גליק: תפקידו רק לדאוג שמסעדה יהיה אוכל כשר.

יהודה גליק: כך תפקידה של הבלנית או התפקידה של המועצה הדתית לדאוג שהמקווה יהיה כשר ולא לתזכר את האישה מה מטרותיה ומה כוונותיה והאם היא מכוונת בכוונות האריז"ל או שהיא מכוונת לטבול.

יהודה גליק: לצערי, יש תחושה באוויר עד היום שלמרות שהחוזר מנכ"ל הופץ עדיין יש בעיות קשות.

יהודה גליק: קודם כל סוכם פה פעם אחר פעם שיהיה בכל מקווה שלט כתובת, טלפון שבו אישה שיש לה בעיה יכולה לפנות אונליין ולא צריכה להתקשר לחברה ולשאול אם את מכירה מישהו שאפשר להתקשר אליו.

יהודה גליק: פעם אחר פעם אני מקבל נשים - 'אני נמצאת פה עכשיו במקווה למי אני יכולה לפנות שיכול לעזור לי'.

יהודה גליק: זה לא בוצע.

יהודה גליק: ועם כל הכבוד, הדבר הזה חייב להתבצע כי לא יכול להיות שאישה נתקלת בבעיה ואין לה מענה.

יהודה גליק: הבעיות שאני נתקלתי איתן הן משלושה סוגים.

יהודה גליק: א' - נשאלות נשים למה את טובלת.

יהודה גליק: 'אה, להר הבית, לא את לא יכולה לטבול פה, זה אסור'.

יהודה גליק: זה לא עניינה של אף אחת למה האישה טובלת.

יהודה גליק: גם אם האישה סתם רוצה לטבול כדי להיות טהורה ונקייה, לא יודע מה, זה לא עניינו של אף אחד מה הסיבה שהאישה טובלת.

יהודה גליק: נקודה שנייה, נשאלות נשים האם אתן נשואות או רווקות - - -

עליזה לביא: עדיין נשאלות - - -

יהודה גליק: עדיין נשאלות נשים - - -

עליזה לביא: לא, על העלייה להר הבית - - -

יהודה גליק: לפני שבועיים במקווה בארנונה קיבלתי טלפון, אישה, אני נמצאת פה, בחורה בוכה שהיא באה והבלנית פשוט לא נותנת לה לטבול כי היא רווקה והיא עוד עולה להר הבית, שני פשעים חטאו עמי.

עליזה לביא: ואז אתה מעביר את הפנייה למי?

עליזה לביא: כי עשינו פה דיון על טבילת רווקות.

יהודה גליק: תראי, אני בדרך כלל, האישה כבר כל כך מרגישה מבוזה ובורחת אז אני שולח אותה למקווה אחר.

יהודה גליק: היא לא מחפשת עכשיו מי יהיה הכתובת, היא רוצה לטבול.

יהודה גליק: היא לא רוצה להכנס למאבק משפטי או למאבק - - - היא לא רוצה להיות צודקת היא רוצה לטבול.

יהודה גליק: וזה הבעיה.

יהודה גליק: אותו סיפור היה לנו לפני שלושה שבועות.

יהודה גליק: הייתה מכינה קדם צבאית מעכו.

יהודה גליק: בנות חילוניות שביקשו.

יהודה גליק: אמרו להן, למה אתן צריכות לטבול, אתן חילוניות.

יהודה גליק: מה זה האמירה הזאת?

יהודה גליק: הן רצו, קבוצה של חבר'ה לעלות להר הבית, חלקן היו בנות חילוניות, הן אמרו שהן רוצות לטבול לפני שעולות להר הבית.

יהודה גליק: בסוף הן עלו בלי טבילה אז אני לא יודע מה הרבנות הרוויחה.

יהודה גליק: אבל עצם העובדה שהבלנית שם שואלת את השאלות האלה פעם אחר פעם, והבנות, חלקן רצו לטבול בעכו וחלקן בירושלים - אותו סיפור, אתן רווקות, אתן חילוניות, אתן עולות להר הבית.

יהודה גליק: שלושה פשעים עשו עמי, אתן לא יכולות לטבול.

יהודה גליק: לא תפקידה של הבלנית.

יהודה גליק: הדבר הזה צריך להאמר וצריך שיאמר בבירור ואם הבלניות לא יודעות לקרוא את חוזר המנכ"ל אז שמישהו יגיד להן את זה בעברית פשוטה באוזן.

יהודה גליק: לא תפקידה של הבלנית לומר את הדברים האלה.

יהודה גליק: כל זה אני אומר לכן, נשים, אתן מנהלות פה את המאבק, כי בסופו של דבר כל ההישגים שאנחנו נשיג פה, גם הגברים, כשאנחנו, בעזרת השם, נבנה את בית המקדש, יצטרכו לטבול באותם דרכים.

יהודה גליק: והגברים יצטרכו לבקש מנשותיהן ללמד אותם את הלכות הטבילה.

עליזה לביא: כן, רק שלכם זה יותר זול.

עליזה לביא: תראה את המחירים בבני ברק, 3 ₪ לגבר, 40 ₪ לאישה.

יהודה גליק: זה בגלל שעוד הגענו למצב שגברים צריכים לעלות כדי לאכול את הקורבן, את הקודשים.

יהודה גליק: בכל מקרה.

יהודה גליק: א' אני כולי הצדעה לכל הנשים שבשטח שהובילו פה מאבק.

יהודה גליק: גם הגופים עתים ואדוות ושותפיהם שהובילו פה מאבק או נשים - - - אבל לא מספיק החוזר מנכ"ל והנקודה שהזכרתי שתהיה כתובת עם טלפון שאפשר להתקשר אונליין שיש מענה.

עליזה לביא: יש פה נציג של משרד הדתות?

<קריאה: כן.

עליזה לביא: מה עם השירות 24/7 שהובטח לנו?

יהודה גליק: הערה אחרונה שאולי לא קשור אבל יש נשים שרוצות לטבול ביום.

יהודה גליק: וגם זה אופציה כזאת שצריכה להתאפשר לאישה שלא רוצה לצאת באמצע הלילה, היא רוצה לטבול ביום.

יהודה גליק: כרגע היא לא קיימת, אין אופציה כזאת.

יהודה גליק: נדמה לי שאנחנו צריכים למצוא מענה גם לדבר הזה.

עליזה לביא: אתה רוצה לקבל תשובה רגע ממשרד הדתות?

יהודה גליק: כן אני אשמח.

עליזה לביא: זה נושא שעלינו 24/7 מענה ממשרד הדתות.

יהודה גליק: בעיקר בשעות הערב שנשים צריכות - - -

עליזה לביא: בוא נשמע את נציג משרד הדתות.

עליזה לביא: דבורה אייפרמן, בבקשה.

<דבורה אייפרמן: מענה של 24/7, אני לא יודעת על מה מדובר, אבל אני כן יכולה לומר שיש טופס מקוון של משוב לטובלות שנמצא באתר המשרד.

<דבורה אייפרמן: טופס מאוד ידידותית שכל אחת יכולה להכנס אונליין ולמלא שם כל מה שהיא רוצה כולל גם יצירת קשר.

<דבורה אייפרמן: וזה קיים וזה עובד ופונים אלינו ואנחנו מטפלים בכל - - -

יהודה גליק: אבל זה לא נותן את המענה כי העובדת במשרד תראה את המכתב הזה למחרת.

יהודה גליק: האישה מגיעה למקווה, היא רוצה לטבול, היא לא רוצה למלא פרטי משוב.

יהודה גליק: היא לא רוצה שמחר יתנו לה תשובה, שבעוד שבועיים השר יבדוק את זה.

יהודה גליק: היא רוצה עכשיו לטבול - - -

עליזה לביא: היה פה בדיון מנכ"ל משרד הדתות שהבטיח שכל תלונה בזמן אמת תועבר למשרד, תבדק.

עליזה לביא: לא מעט פעמים נתקלנו בבלניות שמקבלות הוראות מרבנים מקומיים, מחוסר מידע, מפערי תרבות בין ציבור הטובלות לבלניות.

עליזה לביא: איפה ההבטחה הזאת, היא לא ממומשת?

עליזה לביא: זה רק טופס שבעצם - - -

<דבורה אייפרמן: הטופס הוא קיים וזה טופס שהוא נגיש בכל עת ובכל שעה.

<דבורה אייפרמן: לגבי הנושא של מענה טלפוני 24/7 זה משהו שאנחנו נצטרך לבדוק את זה.

עליזה לביא: את יודעת מה מוזר?

עליזה לביא: כשבאות נשים עם לק על הציפורניים יודעת הבלנית בדיוק לאיזה רב לפנות, אבל כשיש פה מצוקה המענה לא ניתן - אם היא לא יכולה לטבול, אם מבזים אותה, אם לא פותחים את הדלת לנשים שמגיעות מעכו.

עליזה לביא: נראה לי לא ראוי, לא נכון, חייבים לתקן את זה.

עליזה לביא: אני מבקשת תשובה של משרד הדתות להבטחה שניתנה לגבי מענה טלפוני, מענה זמין לכשל נקודתי לחוסר הבנה או הכרה של בלניות עם הכללים או עם החוזר מנכ"ל.

עליזה לביא: אין לי חלילה נגד אף אחת מהבלניות, אבל לפעמים המידע לא מועבר וראוי לרענן גם בהשתלמויות שעושים לבלניות וגם בכל המידע שמועבר.

עליזה לביא: ובמקומות שבהם הדפוס חוזר ועולה.

עליזה לביא: כי אם היא פעם אחת לא נותנת לבנות מעכו אז היא בטח גם לא נותנת לבנות בעלות מאפיינים דומים וראוי שיהיה מענה נקודתי מתמשך.

עליזה לביא: תודה רבה חבר הכנסת יהודה גליק.

עליזה לביא: חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: כמו יהודה אני אתנצל, אנחנו במקביל בדיון אחר שאני חייבת להיות בו.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד שלושה דברים.

שולי מועלם-רפאלי: שניים קצרים ואחד לבקש לתת לו גם את הדעת, חבריי במשרד לשירותי דת.

שולי מועלם-רפאלי: אחד - לא יודעת, במנהגינו בעולם היהודי נשים שרוצות לטבול ממלאות את כולנו בשמחה וטוב לבב.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של כולנו היא שכמה שיותר נשים יהודיות תקיימנה את המצווה הזאת, כל אחת מהמקום שהיא באה ממנו.

שולי מועלם-רפאלי: ככה מקובלני מבית אבא ובעיקר אמי, שהייתה בלנית עד יומה האחרון, לא שאלה שאלות, שמחה בכל אישה יהודייה שבאה לטבול וכיבדה ובאמת אין פה דיון.

שולי מועלם-רפאלי: אני אישה הרבה פחות רצינית גם מאבא שלי ובעיקר מאמא שלי.

שולי מועלם-רפאלי: לא חושבת שאמא שלי הייתה פחות דתית מכל מי שמעלה היום כל מיני שאלות .

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריך להרחיב את הלב, לפתוח את הלב.

שולי מועלם-רפאלי: ההלכה היהודית היא של כל היהודים וכל היהודיות.

שולי מועלם-רפאלי: טבילה היא דבר ברוך ורצוי.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריך את השינוי הזה להטמיע מלמעלה ועד למטה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהשר איתנו לגמרי ומזה אני עוברת לשאלת המענה הטלפוני שנאמרה, לא על ידי המנכ"ל, על ידי השר מפורשות, שהמשרד יקים מענה אונליין.

שולי מועלם-רפאלי: את יודעת מה, לא 24/7 כי מקובלן הוא ש-98%-99% מהטבילות נעשות בין שקיעת החמה לחצות.

שולי מועלם-רפאלי: אדרבה ואדרבה, מצמצם את הדבר, אבל בואו ניתן לדבר הזה מענה ולא נמשיך לקיים דיונים על מה שכבר נאמר גם על ידי המנכ"ל וגם על ידי השר.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר, שאני גברתי, רוצה לשים עליו את הדגש ובעיני הוא יכול להיות פתח להתקדמות הגדולה שנצליח לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שאני מדברת עליו כל הזמן וזה העצמת הבלניות.

שולי מועלם-רפאלי: הבלניות, הבלניות, הבלניות הן הדבר החשוב בסיפור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הן חשובות לא יותר מהנשים שבאות לטבול, אלא הן חשובות כי אם יהיה להן כוח ועוצמה הן תדענה שיש דברים שלא צריך לשאול ויש דברים שצריך לשאול ויש דברים שהאישה סובנירית להתייעץ עליהם עם מי שהיא רוצה והיא יכולה לבחור בדרך שבה היא נהגה ונהגה אמא וסבתה ועד סוף כל הדורות בעולם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת ששאלה הבלניות היא שאלת המפתח.

שולי מועלם-רפאלי: איך אנחנו מעצימים בלניות, מה התכנית של המשרד ואני אסתכל אחר כך בפרוטוקול.

שולי מועלם-רפאלי: מה התכנית של המשרד ביחס לבלניות - - -

עליזה לביא: קודם כל המשכורות שלהן עלו וזה באמת הבנו ועשינו- - -

שולי מועלם-רפאלי: ישבנו, שעות רבות, ישבו פה חברי וחברות כנסת.

שולי מועלם-רפאלי: חברת הכנסת לביא, אני, בכנסת הקודמת אל הכנסת הזאת בנושא שכר בלניות, שאין מה להוסיף יותר הוא לא שכר מינימום, הוא עושה טובה אם הוא מגרד את שכר המינימום במקרה הטוב אם לא גרוע מזה.

שולי מועלם-רפאלי: דבר שני, אנחנו מצליחים היום לעשות דברים מופלאים בארגוני מגזר שלישי בתוך משרדי הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: בואו נשתף פעולה ונעשה תכנית להעצמה של בלניות.

שולי מועלם-רפאלי: בואו ניתן להן אנרגיות, בואו ניתן להן ידע, בואו ניתן להן סדנאות של דינמיקה אישית עם אישה אחרת שבאה.

שולי מועלם-רפאלי: בואו נקלף הרבה מאוד קליפות שחלק מהדיונים כאן היו יכולים ללכת למקומות הרבה יותר גבוהים אם היינו מצליחים לעשות משהו משמעותי מול הבלניות.

שולי מועלם-רפאלי: מי נכנסת למעגל הזה, מה הציפיות שלנו מבלנית.

שולי מועלם-רפאלי: בלנית, אני רוצה להגיד פה ובזה לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: אמא שלי נפטרה לפני 38 שנה.

שולי מועלם-רפאלי: היא הייתה אישה מאוד צעירה, רוב ימיה היא לא עבדה כי, ככה, היו לה תשעה ילידים וברוך השם היא יכלה לבחור לגדל את ילדיה בשמחה ובטוב לבב.

שולי מועלם-רפאלי: עד שפנה אליה הרב הראשי בחיפה ואמר לה, בשכונת עין הים יש מקווה, יש נשים שלא יסעו לטבול אם הן יצטרכו ללכת מחוץ לשכונה שלהן.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקש ממך להיות הבלנית בעין הים.

שולי מועלם-רפאלי: ואני כילדה זוכרת את אמא שלי הולכת בגשם ובשמש ורואה בזה את הדבר הכי גדול שהיא יכולה לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שעם זה אנחנו לא מצליחים.

שולי מועלם-רפאלי: לתת את התחושה הזאת לבלניות, אנחנו מאבדים את הטובלות, את הבלניות, את המשפחות שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: ואני חושבת שבסוף הכל חוזר לעוגן הזה של משפחה ונשים ובעלים וילדים והלכה שהיא, לא יודעת, היא זורמת אצל כולנו בורידים.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לתקן את מה שצריך לתקן וצריך לכבד את מה שצריך לכבד.

עליזה לביא: תודה חברת הכנסת שולי מועלם.

עליזה לביא: את מדברת על אובדן אבל אני שמחה שהמספרים הולכים וגדלים.

עליזה לביא: יותר נשים מגיעות לטבול במקוואות, יש יותר מקוואות שנפתחים, יש יותר הליכה למעיינות, לים.

עליזה לביא: אנחנו מכירים את התופעה, היא חוזרת בצורה מאוד מאוד מרגשת לחברה בישראל ולעם היהודי ובאמת צריך לראות איך עושים את זה נכון ומשלבים פה כוחות.

עליזה לביא: מאוחר יותר חברת הכנסת מירב בן ארי תחליף אותי, אבל יש פה את נחמה שולמן שרוצה לדבר בהמשך לדברים, רוצה קצת להרחיב על הנושא של העצמת בלניות, על תכנית ומיזם שהיא מובילה.

עליזה לביא: מי שיזמה את הדיון, חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: תודה כבוד היו"ר.

רחל עזריה: ראשית, אני רוצה לומר בתחילת דבריי שיהיה ברור ונוכח על השולחן שאין שום בעיה הלכתית לטבילה ללא בלנית.

רחל עזריה: ככה נהגו בהרבה מסורות.

רחל עזריה: אם אישה חוששת ששערה לא במלואו בתוך המים יש רשת שאפשר לשים מעל הראש.

רחל עזריה: אני חושבת שכל אישה שטובלת מספיק שנים יודעת היטב לזהות מתי שערה במים ומתי שערותיה אינן במים.

רחל עזריה: אני רוצה לומר שאנחנו יושבות פה היום כשליחות של ציבור מאוד גדול של נשים שיצאו למאבק הרואי בניגוד לכל הסיכויים ובנושא שאף אחד לא דיבר עליו ולקח כמה שנים עד שבכלל היה אפשר לייצר שיח בנושא הזה.

רחל עזריה: והיום יש הרבה מאוד נשים שפועלות כדי לקבל את הזכות שניתנה להן על ידי בית המשפט העליון ועל ידי המשרד לשירותי דת בעצמו שנתן את הזכות לאישה לטבול כפי רצונה וללא נוכחות של בלנית - - -

עליזה לביא: ועל ידי ההלכה היהודית.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: על ידי ההלכה היהודית עוד לפני כן, אבל היינו צריכים כנראה לקבל כמה גושפנקות מהמדינה ולא הספיקה לנו ההלכה, תודה רבה.

רחל עזריה: ובעצם באות לקבל את הזכות הזו.

רחל עזריה: ואחד הדברים המדהימים שקורים זה שכשהן באות לקבל את הזכות שניתנה גם על ידי ההלכה וגם על ידי המדינה וגם על ידי בג"צ וגם על ידי המשרד לשירותי דת פתאום יש כל מיני מכשולים שמוצבים להן בדרך.

רחל עזריה: מכשול אחד שקיבלתי מספר תלונות שפשוט צועקים עלייך.

רחל עזריה: את אומרת, אני מעוניינת לטבול בלי בלנית, אומרים לך, תדעי לך שאת נידה, ילדייך יהיו לא טהורים, לא יכול להיות שאת עושה דבר כזה, צועקים עלייך וגם מביישים אותך מול הרבה מאוד נשים שעומדות במקווה, אם את לא מספיק חכמה להבין שאת צריכה לומר את זה רק כשאת רגע לפני הבור טבילה.

רחל עזריה: הדבר השני שקורה שמשאירים את כל הדלתות פתוחות.

רחל עזריה: את יוצאת מהחדר ללכת לטבול, פתאום את מגלה שאת מול כל הנשים עם המגבת עלייך.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: כי את העזת לעשות את מה שההלכה מאפשרת לך.

רחל עזריה: ויש את הבלניות שאומרות, כן, אנחנו לא רוצות שתטבלי בלי בלנית, ולכן אנחנו נדאג שיהיה לך קשה.

רחל עזריה: או לא ננקה את המקווה לפני כניסתך.

רחל עזריה: או אם ניקינו מקווה נעביר אותך למקווה המלוכלך.

רחל עזריה: אלה תלונות שקיבלתי בלשכתי.

רחל עזריה: נעביר אותך למקווה המלוכלך כי אנחנו לא ננקה את המקווה לאישה שרוצה לטבול בלי בלנית כי הטבילה היא, לדעתן, אני מקווה שנעצים את הבלניות מספיק שגם - - -

עליזה לביא: רגע, אני חייבת לומר שאת זה לא שמעתי, את התלונה הזאת.

עליזה לביא: את יכולה לשתף אותנו מה עשית כששמעת את התלונה הזאת על מקווה מלוכלך, על איום כזה?

רחל עזריה: אני יכולה להקריא לך פה את התלונה שאמרו לה, את לא תטבלי במקווה הנקי.

רחל עזריה: אני יכולה לומר לכם בדיוק, זה היה במקווה המצור, ב-26.2.2017 בשעה שמונה.

רחל עזריה: כן, את לא תטבלי במקווה הנקי - - -

<ישראל פת: התלונה הועברה למשרדנו?

רחל עזריה: אני לא יודעת לומר לכם.

רחל עזריה: אני יכולה לבדוק עם אותה אישה.

עליזה לביא: אז אולי - - -

<ישראל פת: נשמח מאוד.

רחל עזריה: נעביר, אין בעיה.

עליזה לביא: אז תעבירו כי יש פה באמת דברים נקודתיים.

עליזה לביא: אני מודה שאני שמעתי הרבה, דבר כזה לא שמעתי.

רחל עזריה: תלונות שחוזרות ונשנות.

רחל עזריה: גם קיבלתי תלונה מחיפה שברגע שאישה אמרה שהיא מעוניינת לטבול בלי בלנית אז אמרו לה שהיא צריכה לשלם יותר כי - - -

עליזה לביא: חברת הכנסת עזריה, ישראל פת, היועץ המשפטי של משרד הדתות הצטרף אלינו.

עליזה לביא: אולי לך יש תשובה לגבי - - -

רחל עזריה: רגע שנייה, יש עוד כמה, אני חושבת שכדאי לסיים את התהליך.

עליזה לביא: יש לך כמה דוגמאות שאת יכולה לתת לפרוטוקול כאן.

רחל עזריה: כן אני יכולה.

עליזה לביא: כי זה מאוד חשוב.

עליזה לביא: את יודעת לדבר בדברים דבורים גם לפרוטוקול ואנחנו נבקש פה תשובות מסודרות.

עליזה לביא: המקווה הראשון שהזכרת, אם את יכולה לחזור לפרוטוקול על המקווה הראשון, על אישה שאומרים לה את תטבלי במקווה המלוכלך.

עליזה לביא: דבר כזה עוד לא שמעתי בחיים שלי.

עליזה לביא: אני רוצה את זה לפרוטוקול כולל שם של המקווה.

עליזה לביא: ואני מבקשת מאדוני, היועץ המשפטי של משרד הדתות לתת לנו תשובה לוועדה תוך שבוע.

רחל עזריה: אירוע במקווה המצור 7, קטמון ירושלים, ב-26.2.2017, בשעה שמונה בערב.

רחל עזריה: אמרו לה ללכת לטבול בבור שלא נוקה מכוון שהיא - - - ללא בלנית - - -

עליזה לביא: הענישו אותה.

רחל עזריה: הענישו, ברור.

רחל עזריה: גם להשאיר דלת פתוחה זה להעניש אותה, ברור.

רחל עזריה: עוד דבר שחוזר על עצמו זה הכתב איתור תביעה על טענות שזה אישה שטובלת בלי בלנית צריכה לחתום בשמה ובתאריך הטבילה שלה.

רחל עזריה: שזה, אני חייבת לומר - - -

עליזה לביא: אני חייבת פרשנות, סליחה.

רחל עזריה: אני אסביר מ-א' ועד ת' - - -

<קריאה: הרציונל הוא - - -

עליזה לביא: לא, לא, אני, אתה יודע, יש לי הבנה, אבל משהו פה קצת מסובך לי.

רחל עזריה: אני רוצה להסביר.

רחל עזריה: יש טופס שאם את מעוניינת לטבול ללא בלנית דורשים ממך לחתום על הטופס, שם, ת.ז. ותאריך הטבילה.

רחל עזריה: הטופס נשאר בידי המועצה הדתית וככה המועצה הדתית יש לה - - -

עליזה לביא: כל אחת פותחת תיק את אומרת?

רחל עזריה: מעקב על ימי הטבילה שלך.

עליזה לביא: רגע, רגע, יש לך תיק עכשיו שם?

רחל עזריה: אני לא מדברת על - - -

עליזה לביא: לא, לא באופן אישי.

עליזה לביא: אבל לכל אחת יש תיק ב- - -

רחל עזריה: בוודאי.

רחל עזריה: יש תיק עם מועדי הטבילה שיכול להיות שבודקים אם סופרים שבעה ימים נקיים כמו שצריך כי בודקים בדיוק כמה ימים.

רחל עזריה: אולי גם יודעים מה התהליכים הגופניים שהן עוברות, אולי הן בהריון, אולי הייתה הפלה.

רחל עזריה: הם יכולים לבדוק כל חודש - - -

עליזה לביא: המקום החרדתי שבי, את יודעת למה אני חרדה עכשיו, באמת אבל, אני לא סתם שאלתי אם הדברים מתועדים.

עליזה לביא: משום שאת יודעת שהכל קיים הכל במערכות ואם חלילה בהמשך בני זוג מגיעים לויכוח, גירושין - אפשר אחרי להביא מידע, להעליל על אישה.

רחל עזריה: את לא יודעת איפה זה נמצא- - -

עליזה לביא: מפחיד.

רחל עזריה: הכלל הכי בסיסי בטבילה זה הצניעות והסודיות - - -

עליזה לביא: והאמון, האמון!

רחל עזריה: הרי אנחנו כל אישה מתלבשת, הולכת מסביב שלא יזהו, שלא יראו נשים נכנסות למקווה.

רחל עזריה: יש אישה שפטאלי יהושע ישייב מהמועצה הדתית בירושלים, והיא פנתה ואמרה, לא יכול להיות שאני צריכה לחתום על טופס כזה ובעצם כולם יודעים מועדי הטבילה, מה זה הדבר הזה- - -

עליזה לביא: אז מה הוא ענה?

רחל עזריה: והיא גם אמרה בין היתר שכאילו הטענה היא שזה כדי להגן על המקווה במקרה שתפלי במקווה.

רחל עזריה: עכשיו אני רק רוצה להסביר לציבור הפחות מכיר, תפלי, תטבעי, המקווה הוא עד פה בערך.

רחל עזריה: אם במקרה תפלי, לא יודעת, משהו יקרה, אז את מוותרת על הזכות שלך לתבוע תביעת נזיקין.

עליזה לביא: רק שניה, אני רוצה להבין.

עליזה לביא: אם היא טובלת בלי בלנית אז היא עלולה ליפול- - -

רחל עזריה: להחליק.

עליזה לביא: ואז מבחינה ביטוחית היא צריכה לחתום, זה התשובה שקיבלת.

רחל עזריה: אז כמה דברים.

רחל עזריה: קודם כל זאת תשובה מצויינת.

רחל עזריה: אגב, גם בחדרים כשהאישה מתקלחת, בהכנה - - -

עליזה לביא: אני לא מאמינה שאנחנו מקיימות דיון כזה בכנסת ישראל.

רחל עזריה: אבל זה מה שקורה בשטח, לכן הדיון הזה כל כך חשוב.

רחל עזריה: גם אם האישה מתקלחת אז אולי היא תחליק במקלחת.

רחל עזריה: אז למה לא כל אישה - - - אולי כל אישה שתבוא לטבול יכריחו אותה לחתום על טופס.

רחל עזריה: מה הקשר אם היא טובלת עם בלנית או בלי בלנית.

רחל עזריה: הרי גם במקלחת אפשר, רטוב.

רחל עזריה: לכו תדעו, אנחנו הרי - - -

עליזה לביא: את יודעת, זה נורא מעליב.

עליזה לביא: זה פשוט נורא מעליב.

רחל עזריה: זה אחד.

רחל עזריה: בואי נמשיך הלאה - - -

<קריאה: גברים לא צריכים.

רחל עזריה: אז בואו נמשיך, הפנייה של ליהושע ישי, תשמעו את התשובה.

רחל עזריה: מאשר קבלת המייל - - -

עליזה לביא: הצטרף אלינו חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: היתה פה איזה הערת ביניים שהיא מאוד חשובה אם היא נכונה, שאותה דרישה מהנשים לא קיימת לגבי גברים.

עליזה לביא: כן אנחנו דיברנו על זה.

עליזה לביא: גם המחירים, אדוני, מחירים שונים לגברים ולנשים.

רחל עזריה: אני אענה על זה.

רחל עזריה: אחד - אני מודה על הערתך - - - "באשר לפגיעה בפרטיות, בעיקרון הבלנית ודאי מכירה אותך".

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: הבלנית מטבילה המוני נשים, היא לא מכירה, את אף פעם לא מזדהה בשם, זה לא משהו שקורה במקווה.

רחל עזריה: את - - -

עליזה לביא: לא, אבל את יודעת מה עכשיו את אומרת, על הפער ועל הנתק בין יו"ר המועצה למה שקורה - - -

רחל עזריה: לבין המציאות.

עליזה לביא: יש פה מישהו מהמועצה הדתית בירושלים, יש לנו נציג/נציגה.

רחל עזריה: אני מבקשת לסיים את המכתב.

רחל עזריה: "הטופס עליו הנך נדרשת לחתום נשמר במקווה למקרה של אירוע, חס ושלום, במאזן הנוחות בין פגיעה בפרטיות לבין אירוע נזיקין נראה שאנחנו נוקטים באמצעי הסביר והמידתי", לא, "אין בטופס התנערות מאחריות לאחזקה אולם כתב הויתור הוא למקרה כגון אחזקה, רצפה רטובה וסביבת בור הטבילה", שוב אני חוזרת למקלחת, "ו/או קוצר נשימה בתוך המים".

רחל עזריה: אני לא מבינה, מה זה היפותרמיה?

רחל עזריה: מה, אנחנו טובלות במינוס שבע מעלות?

רחל עזריה: אנחנו לא סבותינו ברוסיה שטבלו בנהר הקפוא או התכווצות שרירים בתוך המים בגובה כזה וכדומה ש"אז לא נוכל להגיש עזרה מיידית בהעדר בלנית לצדך ו/או שלא תוכלי לקרוא לעזרה עקב הפגיעה, שקריאתך לא תשמע אז לכתב הויתור יש משקל למידת האחריות של המועצה מול מידת האחריות שלך מבחינת.

רחל עזריה: .." וכולי וכולי.

רחל עזריה: אני רק רוצה לציין, סליחה, אבל אני חושבת שזה אומר, הבלניות לא עוברות קורס עזרה ראשונה.

רחל עזריה: הן לא מצילות במקווה, הן לא מצילות בבריכה.

רחל עזריה: אישה שתחליט, הרבה מהנשים הסיכוי שהן יוכלו להציל אותה הוא מאוד קטן.

רחל עזריה: זה באמת דיון לגמרי - - - ואני מזכירה שהמים הם בעומק מאוד נמוך.

רחל עזריה: "באשר למקוואות גברים, יש להבחין", היא אומרת, למה מקוואות גברים לא חותמים, "יש להבחין בין השימוש של גברים במקווה לשימוש של נשים.

רחל עזריה: השימוש של גברים הוא בדרך כלל בקבוצות כך שגם בתוך בור הטבילה הטובל אינו לבד, יש איתו טובלים נוספים מלבד הטובלים האחרים הנמצאים בחדר ההלבשה והרחצה שהם חדרים משותפים ולא בודדים.

רחל עזריה: הטופס הוא על פי ייעוץ משפטי" - - - תקשיבו, את יודעת מה, זה באמת לא יאומן שאנחנו מקיימים דיון על דבר כזה.

רחל עזריה: זה לא יאומן שנשים שרוצות לקיים מצווה שנשים מקיימות במשך אלפי שנים צריכות לעבור השפלה כזאתי.

רחל עזריה: יש פה אירוע שהוא בלתי נסבל.

רחל עזריה: אני באמת לא מבינה, אתם רוצים ששוב נפעל במסירות נפש על רצון שלנו לקיים מצווה כמו סבותינו ברוסיה לפני שהייתה לנו מדינה.

רחל עזריה: רק עוד שני דברים קצרים.

רחל עזריה: אחד, כשאני כותבת בגוגל "טופס תלונה למקווה" זה לא עולה.

רחל עזריה: ואם רוצים לוודא, או שתשלמו על קידום או שתעשו תהליך מול מישהו שמבין במחשבים.

רחל עזריה: אף אחד לא יודע על הטופס הזה - - -

<קריאה: אין טופס תלונה.

<קריאה: זה לא תלונה, זה טופס - - -

<קריאה: זה נמצא בדף הבית - - -

רחל עזריה: בסדר, אף אחד לא יודע על זה.

רחל עזריה: אישה חוזרת הביתה, כותבת תלונה למקווה סביר להניח שיעלה השם שלי או השם של עליזה לביא או השם של אחת מחברות הכנסת.

רחל עזריה: הסיכוי של הטופס שלכם, הוא צריך להיות הראשון אם אתם באמת רוצים לדעת על - - -

עליזה לביא: תגידי כשאת שמעת עכשיו את התלונות שחברת הכנסת עזריה מקריאה, את מכירה את המציאות הזאת?

עליזה לביא: את עובדת בתפקיד ציבורי שאמור לתת מענה.

עליזה לביא: כשאת שומעת את התלונות ואת הבושה הגדולה שעולה כאן את יכולה לחזור באמת למשרד בשקט ובבטחה?

<דבורה אייפרמן: אני חושבת שהדברים האלה אמורים להיות מתוקנים בהקדם.

<דבורה אייפרמן: אני רק רוצה להוסיף כמה דברים - - -

עליזה לביא: אני מייד אעביר לך את רשות הדיבור.

רחל עזריה: משפט אחרון.

רחל עזריה: עוד דבר, בסוף מה שחברת הכנסת שולי מועלם אמרה על הבלניות, אחד הדברים שחוזרים על עצמם זה שבסופו של דבר יש בלניות ספורות, הרבה בלניות מאוד נעימות עם העניין הזה של טבילה ללא בלנית ומאוד מקבלות את זה וגם הן מבינות, כמו שהרבה בלניות כבר הבינו שזה מגיע.

רחל עזריה: יש נשים שחרפו נפשן והלכו לטבול בכל מיני, בים ובמעיינות כדי להמנע מהמפגש הזה ויש נשים, לצערי, שיעור לא מבוטל של נשים שעברו פגיעה מינית והחוויה הזו היא חוויה מורכבת עבורן.

רחל עזריה: זו גם הסיבה שאני יצאתי למאבק הזה כשהבנתי שמדובר פה בצורך כל כך רגשי ועמוק שאנחנו חייבים לתת לו מענה.

רחל עזריה: ויש בלניות שבאמת יוציאו את המיץ.

רחל עזריה: אתם יודעים באיזה מקוואות יש שיעור גבוה של נשים שטובלות ללא בלנית.

רחל עזריה: אנחנו יודעים, אפשר לעשות מיפוי של זה, גם בלי הטופס.

רחל עזריה: אני גם לא אתפלא אם הטופס לא מופיע בכל מקווה בירושלים.

רחל עזריה: מיותר לי לומר, כולם יודעים.

רחל עזריה: אפשר לוודא שיהיו בלניות שמבינות את העניין, שמתנהלות בהתאם, זה לא מסובך.

רחל עזריה: זה מהלך שאפשר לעשות אותו היום ובאמת לוותר על הטופס, לדאוג לבלניות שמבינות עניין ובא לציון גואל.

מירב בן ארי: אין טופס.

עליזה לביא: תודה חברת הכנסת עזריה.

מירב בן ארי: שנייה רגע, אני רוצה להעיר משהו.

עליזה לביא: בבקשה.

<דבורה אייפרמן: אני עמדתי על כך שהטופס הזה יהיה - - -

מירב בן ארי: הוא לא בפנים.

מירב בן ארי: יש פה שיפוצים - - -

<דבורה אייפרמן: אני עמדתי על כך שהטופס הזה יהיה בגדול - - -

מירב בן ארי: בואי תכנסי לדף.

עליזה לביא: חברת הכנסת מירב בן ארי, את רוצה לקרוא מכאן?

מירב בן ארי: דף הבית, הגדלתי פה, אבל תחרות תמיד - - - יש.

עליזה לביא: דלית מנהלת הוועדה בכישרון הטכנולוגי הרב שלה מצאה את זה ו"טובלת יקרה, אנו משיקים בימים אלה משוב טובלות אשר יהיה זמין לכל הטובלות בארץ בקישור שלעיל.

עליזה לביא: חשוב לנו לשפר את חווית הטבילה בשבילך והבנו שאת, רק את, יכולה להסביר לנו מה עוד צריך לשפר.

עליזה לביא: הכנסי לקישור"

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר לך, יש הבדל בין משוב לתלונה.

מירב בן ארי: משוב זה באתי למקווה, המים היו חמים ותלונה את לא כותבת בטופס משוב.

<דבורה אייפרמן: המשוב כולל בתוכו אפשרות לשים תלונה.

מירב בן ארי: אף אחד לא מוצא טופס תלונה על המקווה.

מירב בן ארי: למקווה - - - יש פה, לשיפוצים של מקווה יש.

מירב בן ארי: למה את לא עושה טופס תלונה על מקווה.

מירב בן ארי: לרחל עזריה אין טופס תלונה על מקווה.

<דבורה אייפרמן: כולל גם טופס תלונה, כולל הכל.

<דבורה אייפרמן: זה משוב חיובי או שלילי.

מירב בן ארי: אגב, בדף הבית שלך יש לך חיפוש מקוואות, בניית מקוואות ותחרות מקווה נאה.

מירב בן ארי: אם יש לך כזו בעיה הייתי שמה במקום תחרות מקווה נאה הייתי שמה בדף הבית תלונה על מקווה.

מירב בן ארי: לא מזלזלת אבל זה כזה חשוב - - -

עליזה לביא: במיוחד עד שניישר קו המציאות גם.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני, היועץ המשפטי, פת, על פי פסיקת הרבנות הראשית לישראל טבילת אישה בעצם מחייבת נוכחות של בלנית.

עליזה לביא: אבל יש לכבד את פרטיות הטובלות האחריות על כשרות הטבילה המוטלת על כל הטובלות עצמן.

עליזה לביא: זה הנוסח שהיה אמור להיות בכל המקוואות בישראל.

עליזה לביא: האם אתם יודעים בכמה מקוואות הטופס הזה תלוי ובכמה הוא לא תלוי?

עליזה לביא: האם בדקתם?

<ישראל פת: אני יודע שנעשית בדיקה רנדומלית בעניינים האלו, אני לא יודע על נתונים שיש לנו לגבי כל מאות המקוואות בכל הארץ.

עליזה לביא: אז אנחנו רוצים לבקש מכם להעביר את המידע הזה לוועדה תוך חודש - - -

<ישראל פת: זה כרוך בהמון כוח אדם העניין הזה.

עליזה לביא: בסדר.

עליזה לביא: אבל אפשר לפנות למועצות דתיות ושהן יעשו את הבדיקה הזאת.

עליזה לביא: זה לא יכול להיות שאנחנו לא מקבלים את המידע הזה.

עליזה לביא: קודם כל האם באמת זה תלוי בכל המקוואות.

עליזה לביא: האם בהשתלמויות של הבלניות - - -

<ישראל פת: בהשתלמויות הנושאים האלה מוטמעים.

<ישראל פת: אני - - -

רחל עזריה: זה תלוי הפוך.

רחל עזריה: זה תלוי מן אמירה שבעצם - - - מישהי זוכרת מה הנוסח?

עליזה לביא: כן, יש לי אותו.

עליזה לביא: על פי פסיקת הרבנות הראשית לישראל, טבילת אישה מחייבת נוכחות של בלנית.

עליזה לביא: יש לכבד את פרטיות הטובלות.

עליזה לביא: האחריות על כשרות הטבילה מוטלת על הטובלות עצמן.

רחל עזריה: שמה זה אמר?

עליזה לביא: בסדר.

עליזה לביא: קודם כל, אני מסכימה איתך שגם על הנוסח, אבל כרגע, רחל - - -

<ישראל פת: מה שזה אמר, אני לא מייצג את פה הרבנות הראשית לישראל, נמצא פה גם חברי, היועץ המשפטי של הרבנות הראשית, עורך דין הראל גולדברג, אבל מה שזה אומר זה בגדול שהרבנות הראשית יש לה את ה-say שלה.

<ישראל פת: וה-say שלה, בניגוד לעמדתך אומר שמבחינה הלכתית - - -

רחל עזריה: בניגוד לעמדת פוסקים אחרים.

<ישראל פת: כן, אבל לא כמו שהדברים מופיעים בשולחן ערוך.

<ישראל פת: ואגב, אני לא מנסה להתעמת מול הרבנות הראשית כי אין לי say הלכתי, גם לא הייתי רב.

<ישראל פת: אבל - - -

רחל עזריה: בסדר, גם אנחנו לא אבל יש דיון - - -

<ישראל פת: אבל עמדת הרבנות הראשית שהטבילה הזאת לא תופסת.

<ישראל פת: נכון שיש פסיקה מסויימת שמופיעה בפתחי תשובה, במקומות אחרים, שבדיעבד הטבילה הזאת תופסת - - -

רחל עזריה: זה כמו שלפי עיקר הדעות אישה לא מעגנת את עצמה ומשום מה בבית הדין הרבני הולכים על פסיקה יחידאית של ה- - -

<ישראל פת: בואי לא נפתח את זה- - -

רחל עזריה: לא, אפשר תמיד - - - אז בוא אל תקח את הפסיקה היחידאית כי בתי הדין הרבניים יודעים - - -

<ישראל פת: שוב, זו עמדת הרבנות הראשית לישראל.

<ישראל פת: ושוב, אני לא מתיימר - - -

דב חנין: אדוני, ברשותך, ברשותך, גברתי היושבת ראש.

דב חנין: אני בוודאי אין לי שום ידע להתחרות בנושאי ההלכה.

דב חנין: אני רוצה אבל לשאול אותך כנציג המשרד הממשלתי.

דב חנין: הרי התפקיד של המשרד שלכם הוא לספק שירותי דת לאנשים שמעוניינים לקבל את השירותים האלה בצורה מכבדת, בצורה שתתן להם תחושה טובה שלא אנשים ייצאו - אני שומע את הדברים שמספרת חברת הכנסת עזריה, אני חושב שהמסר הוא לנשים אל תבואו לכאן.

דב חנין: זה מסר רע מאוד - - -

<ישראל פת: למען הסר ספק - - -

עליזה לביא: אתה מבין שהן לא יכולות לא לבוא.

<ישראל פת: לא מקובלים עליי לחלוטין.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אני אומר, לכן הגישה, אני בטוח שבין פוסקי ההלכה יש ויכוחים כאלה או אחרים.

דב חנין: מבחינתי הגישה שלכם צריכה להבטיח לכל אישה שמעוניינת לקבל שירותי דת במקווה לקבל אז שירותי הדת האלה בצורה מכבדת, בצורה ראויה ולא להכניס אותה לכל מיני ויכוחים שהם לא מעניינה.

דב חנין: זאת אומרת, אם, בסך הכל ההנחיה הזאת של הרבנות הראשית, עם כל הויכוח ההלכתי שקיים, נותנת פתרון.

דב חנין: היא אומרת זו דעתנו, יחד עם זאת אנחנו מבינים - - -

<ישראל פת: בדיוק.

<ישראל פת: כך זה נוסח על דעת היועץ המשפטי לממשלה.

דב חנין: ולכן הדיון על מה עמדתה של הרבנות הראשית, אני חייב להגיד, כרגע לא כל כך מעניין.

עליזה לביא: הוא לא רלוונטי, ממש לא רלוונטי.

דב חנין: מעניין אותי שהתוצאה בשורה התחתונה תהיה שכל אישה שמגיעה למקום תקבל את השירות הכי מכבד, הכי נעים, הכי ראוי והיא תצא עם חוויה טובה.

דב חנין: לא שהיא עשתה משהו שהוא גורם לה לתחושה קשה.

עליזה לביא: אני רוצה להעביר רגע את רשות הדיבור לעורך דין אלעד קפלן, ממכון עתים, לשמוע מה המקום שלכם.

<אלעד קפלן: בספטמבר 2016 - - - פסק הדין בעתירה שהגשנו בעתים יחד עם המשפחות שלנו - - - תנועת ירושלמים, תנו לגדול בשקט.

<אלעד קפלן: פסק הדין קבע באופן חד משמעי שכל אישה יכולה לטבול על פי אמונתה, מנהגה, ללא נוכחות של בלנית.

<אלעד קפלן: מאז פסק הדין קרו, בעיני, שני דברים מדהימים.

<אלעד קפלן: הדבר הראשון זה שמספר הפניות שמגיעות למרכז הסיוע שלנו הכפיל ואפילו שילש את עצמו.

<אלעד קפלן: וזה לא קרה בגלל שיש בהכרח יותר בעיות.

<אלעד קפלן: זה קרה בגלל שפתאום יש התכנות, יש אפשרות לממש את הזכות הכל כך בסיסית לטבול בכבוד ובפרטיות.

<אלעד קפלן: יש טבילה ברת השגה, יש אפשרות לממש את הזכות הזאת.

<אלעד קפלן: באמת הפניות מגיעות ואנחנו רואים שזאת לא בעיה מקומית .

<אלעד קפלן: וקיבלנו פניות גם מערים חרדיות של נשים שציינו להן זה בעיה שנשים נתקלות בה בכל רחבי הארץ.

<אלעד קפלן: וזה מוביל אותי לדבר השני שהוא מדהים לא פחות, שברוב גדול של הפניות, לאחר שנים של מאבק, הצלחנו לסייע לנשים לממש את זכותן לטבול על פי מנהגן גם ללא נוכחות הבלנית בשיתוף פעולה עם המועצות הדתיות, גם עם המשרד לשירותי דת.

<אלעד קפלן: רוב המועצות הדתיות הבינו, הפנימו את אחריותן, הטמיעו את הנהלים בתוך עבודתן ואנחנו רואים בשורה מאוד מאוד גדולה בכל רחבי הארץ.

<אלעד קפלן: אבל, כמובן, עדיין יש בעיות.

<אלעד קפלן: אנחנו בעתים הגדלנו את הצוות שעוסק בנושאים האלה.

<אלעד קפלן: יש כאן את אלישבע כוברי לוי שמטפלת בפניות, עורכות הדין אלה סקעת ושרה וינברג שעושות יום יום עבודת קודש בטיפול בסוגייה הזאת.

<אלעד קפלן: ויש גם חסמים גדולים.

<אלעד קפלן: ואנחנו רואים את החסמים הגדולים ביותר דווקא במועצה הדתית בירושלים.

<אלעד קפלן: המועצה הדתית הכי גדולה בישראל שהייתה מעורבת בהליכים בבג"צ, שהייתה שותפה להסכמות בבג"צ.

<אלעד קפלן: ודווקא שם במקום שהמועצה הדתית תגייס את מרצה ואת כספה בכדי לשפר את השירות לנשים הטובלות, אנחנו רואים שנמצא בדיוק ההיפך.

<אלעד קפלן: ואנחנו רואים עוד ועוד חסמים וקשיים שמוערמים על הנשים הטובלות.

<אלעד קפלן: טיפלנו למשל בתלונה של אישה שהבלנית צעקה עליה ואמרה, את טובלת עם שרץ בידך והכווינה אותה למקווה עם מים מלוכלכים.

<אלעד קפלן: עדכנו את המשרד לשירותי דת, לצערי לא קיבלנו מענה - - -

רחל עזריה: אז הינה, אז תלונה כזאת הגיעה אליכם.

<דבורה אייפרמן: היא מגיעה למועצה הדתית אנחנו - - - המועצה הדתית אמורה לתת את התשובה לזה.

עליזה לביא: ואתם מפקחים- - -

<דבורה אייפרמן: זו באמת התנהגות לא ראויה.

עליזה לביא: אבל את מפקחת, את יודעת אם ניתנה תשובה, לא ניתנה תשובה.

<ישראל פת: צריך לדעת מי קיבל, מה קיבל.

<ישראל פת: יש לנו יחידה לפניות הציבור, תעבירו אליי אז אני אוכל לדעת.

<אלעד קפלן: בסדר גמור.

<אלעד קפלן: אנחנו מתכתבים ואנחנו גם נמשיך להעביר אליכם.

<אלעד קפלן: הבעיה הגדולה והחמורה ביותר זה אותו טופס ויתור שדובר פה שבעצם מבקש מנשים שמבקשות לממש את הזכות הבסיסית שהן קיבלו גם מההלכה וגם בחוק לטבול ללא בלנית, הן צריכות לוותר על זכותן לקבל הגנה בסיסית בזמן שהן טובלות.

<אלעד קפלן: אחת הנשים שהגיעה לטבול במקווה אמרה, כבר טבלתי אז עכשיו תשמידו את הטופס הרי לא קרה לי כלום, לא נעשה לי נזק, אז לפחות עכשיו אפשר לזרוק אותו לפח.

<אלעד קפלן: אמרו לה במקווה שצריך להעביר את זה למועצה הדתית - - -

רחל עזריה: לא יאומן.

<אלעד קפלן: המטרה - - -

מירב בן ארי: מה הייתה המטרה.

<אלעד קפלן: המטרה זה לא רק איזשהי הגנה.

<אלעד קפלן: פה אין שום חשש.

<אלעד קפלן: הטפסים האלה מועברים למועצה הדתית ירושלים, שככל הידוע לנו עורכת מעקב אחר אותן נשים.

<אלעד קפלן: אנחנו בעתים פנינו למועצה הדתית בירושלים, דרשנו שיוותרו על אותו טופס.

<אלעד קפלן: הטופס הזה בעינינו הוא לא חוקי ואין לו גם שום משמעות - - -

מירב בן ארי: מה היתה התשובה?

<אלעד קפלן: מהמועצה הדתית קיבלנו תשובה לקונית בלבד, שהם מגנים על עצמם, כפי שחברת הכנסת ציינה שזה בעצם אמצעי מידתי והכל.

<אלעד קפלן: כמובן שזה לא אמצעי מידתי, זה אמצעי לא חוקי.

<אלעד קפלן: שאלנו מה ההבדל בין גברים לבין נשים, מה ההבדל בין אישה שחס וחלילה מחליקה במקווה שהבלנית נמצאת בצד הזה של הדלת לצד השני של הדלת.

<אלעד קפלן: הרי אין לדבר הזה שום משמעות.

<אלעד קפלן: כל מה שהטופס הזה נועד לעשות - - -

מירב בן ארי: אתה מכיר את הטופס הזה של השמות ותעודות זהות?

מירב בן ארי: מישהו מכיר?

רחל עזריה: אתם לא מכירים?

<ישראל פת: אני פעם ראשונה שומע על העניין הזה.

רחל עזריה: זה פורסם בידיעות אחרונות.

מירב בן ארי: אז רגע שנייה.

מירב בן ארי: צריך להוציא הנחייה שלכם לבטל את הטופס הזה לאלתר.

<ישראל פת: אני אשמח לראות, לקבל את החומר - - -

עליזה לביא: אבל כל היוזמות הספורדיות האלה שצומחות - - -

רחל עזריה: פשוט להורות - - -

<ישראל פת: רבותיי, צריך להבין שיש 130 מועצות דתיות.

<ישראל פת: אנחנו לא נמצאים בכל מועצה דתית.

<ישראל פת: במועצה דתית ירושלים כשלעצמה אנחנו מדברים על עשרות מקוואות - - -

מירב בן ארי: אבל לא כל מועצה דתית עשתה את הטופס - - -

רחל עזריה: אין בעיה, רגע, שניה, סליחה, אין שום בעיה להורות לכולם לא לעשות טפסים שבהם נשים צריכות לחתום על מועד הטבילה שלהן, על השם שלהן, זה פשוט - - - אם רוצים להוסיף שלט במקווה שאישה שמחליקה בחדר האמבטיה או במקווה בזמן שאין בו בלנית זה על אחריותה תוסיפו שלט כזה כמו שיש בבריכות שחייה.

רחל עזריה: אין שום - - - פשוט תוציאו הנחייה, אתם לא צריכים לראות את הטופס, באמת, פשוט - - - (היו"ר מירב בן ארי)

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני מבקשת ממך פשוט לא לחכות שהחומר יגיע, להוציא הנחייה גורפת- - -

<ישראל פת: אני חייב לראות את הטופס.

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: הנחיה גורפת לאלתר שנשים שמגיעות למקווה לא לקחת מהן את הפרטים האישיים שלהן.

מירב בן ארי: זה הדבר שאתה חייב לעשות אותו, זה בכלל לא קשור לקבל חומרים.

<אלעד קפלן: לא מדובר כאן - - - זמן של בלנית מקומית.

<אלעד קפלן: מדובר ב- - - של המועצה הדתית - - -

מירב בן ארי: כן, הנקודה ברורה.

<אלעד קפלן: הנחיה שיצאה לפועל ממועצות דתיות.

<אלעד קפלן: זו לא הפעם הראשונה שהמועצה הדתית בירושלים מפירה את רוב הנהלים עליה היא אחראית בתחום המקוואות.

<אלעד קפלן: רק לפני מספר שבועות קיבלנו פסק דין בתביעה שהגשנו בעתים יחד עם המכון לאסטרטגיה ציונית על ה- - - במקוואות.

<אלעד קפלן: לאחר שהסתבר שהמועצה הדתית בירושלים גבתה במשך שנים אגרות מעבר למותר - - -

מירב בן ארי: תגיד לי, חכה שנייה רגע, הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: כשהיא באה היא רושמת שם ותעודת זהות ככה, בלי להוציא תעודה.

<אלעד קפלן: כן, כן.

מירב בן ארי: על הטופס הזה, שם ותעודת זהות?

מירב בן ארי: זה מזכיר לי את הבדיקת נוכחות בבית ספר למשפטים שהיה שמות כמו מסי ורונאלדו.

מירב בן ארי: שתרשום שמות אחרים.

מירב בן ארי: הבנתם?

מירב בן ארי: הדף נוכחות היה מגיע לשופט ואז הוא היה רואה נגיד, יעל בר זוהר.

מירב בן ארי: שתכתוב מה שהיא רוצה.

<אלעד קפלן: נגבו אגרות מעבר למה שמותר ונפסק בבית המשפט שהגבייה העודפת צריכה להפסק והמועצה הדתית בירושלים ומועצות דתיות נוספות חויבו לשלם פיצויים לאנשים - - - מדובר בהפרה שיטתית של כל - - -

עליזה לביא: אבל אם אתה כבר מעלה את זה, אני יכולה רגע - - -

מירב בן ארי: אדוני תסיים בבקשה, אני רוצה לתת לחברת הכנסת לביא לפני שהיא הולכת.

<אלעד קפלן: אנחנו בעתים ערוכים להמשך ההליכים המשפטיים.

<אלעד קפלן: אנחנו נמצאים בהתכתבות משפטית מול המועצה הדתית בירושלים ואנחנו גם נשוב לבית המשפט.

<אלעד קפלן: אנחנו קוראים לנשים שנתקלו באותו טופס ובהפרות נוספות לפנות למרכז הסיוע שלנו 8083* ואנחנו לא מתכוונים לנוח ולא מתכוונים לשקוט עד שכל אישה ואישה תוכל לטבול על פי אמונתה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: כל הכבוד על העבודה שאתם עושים, יישר כוח.

מירב בן ארי: חברת הכנסת לביא, בבקשה, רצית להוסיף.

עליזה לביא: תודה גברתי.

עליזה לביא: תראו, זה ממש מביך משום שאנחנו מדברים פה, קצת יצאנו מפרופורציה.

עליזה לביא: מי שלא מכיר את המערכת לא מבין שזו אחת משלוש מצוות הנשים שנשים חייבות בה.

עליזה לביא: ולאורך הדורות בלי שום טופס נשים מילאו את המצווה ודקדקו בה, ושום שוט חברתי לא זה שאמר להן כן או אמר להן לא.

עליזה לביא: אני חשה מאוד פגועה ומאוד מאוד מאוד נעלבת מהסיטואציה המחרידה שנוצרה וגם מהעובדה שאתם לא מכירים אותה.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שקורים פה דברים מפלצתיים שכאלה כמו טופס שגם חברת הכנסת עזריה מגלה אותו, מביאה אותו, אתה לא מכיר את זה.

עליזה לביא: אני מצליחה להבין איך.

עליזה לביא: אתם לא מפקחים?

עליזה לביא: אתם נותנים מנדט חופשי לכל מקום לעשות מה שהוא רוצה?

עליזה לביא: אני אומרת לכם שמגיעה אליי פנייה על מחירים נוראיים שמגיעים במקוואות בבני ברק ושם זה פשוט התעללות בנשים שלמה להעלות את זה למחירים נוראיים.

עליזה לביא: שלושה שקלים לגבר, קרוב ל-40 לנשים.

עליזה לביא: ואז מה התשובה שאני מקבלת?

עליזה לביא: נשים בין כה וכה ילכו.

עליזה לביא: איזה מן דבר זה, איזה מן תשובה זאת - - -

מירב בן ארי: קהל שבוי.

עליזה לביא: וכשאני לשר הדתות אז שר הדתות אומר לי, תשמעי זה בכלל לא ענייני כי שייך לעיריית בני ברק אז אני לא יכול בכלל להיות כאן צד בעניין.

<ישראל פת: זה נכון, זו התשובה.

עליזה לביא: אבל רגע, אבל שנייה, אז אני אומרת כשליחת ציבור של כל החברה בישראל, זה לא עניין של כך או אחרת.

עליזה לביא: כשמגיעות אליי פניות מנשים חרדיות בבני ברק שבעצם הן קהל שבוי ותשובה רשמית שאנחנו נענים, מה את רוצה גברים כל יום אישה פעם בחודש יכולה להרשות לעצמה, זה דברים שהם לא יאומנו, לא יעלו על הדעת.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על הנגשה של שירותים לכל התושבים והתושבות במדינת ישראל ובטח, בטח במקום הזה שזאת מצווה של נשים מלומדה.

עליזה לביא: אני רוצה פה לשתף אתכם באחד הדברים שנחרתו לי כשכתבתי את הספר מנהג נשים.

עליזה לביא: לפני המון שנים, שנשים טבלו בנהרות הקפואים בקרח, היה שם עדות מאוד מאוד מרגשת על איך שתי חברות הולכות עם אותה אישה, עם דליים של מים רותחים, שופכות אל הנהר, במקום הזה היא טובלת כדי שתהיה לה אפשרות.

עליזה לביא: הפתרונות נעשו על ידי נשים.

עליזה לביא: הסוד של הידע וההמשכיות היהודית בידי נשים ושום שוט חברתי עלוב שמובל על ידי מנהיגות עלובה ועל ידי אנשים שמנותקים לכן.

עליזה לביא: כי תשובה כמו שאת קיבלת מלמדת על חוסר קשר, הבנה ורגישות.

עליזה לביא: ואני מדברת פה על הבירוקרטיה הדתית.

עליזה לביא: אני לא רוצה לדבר ולפגוע בבלניות שרובן הגדול עושה מלאכתן נאמנה.

עליזה לביא: ואם יש מישהי שיש פער תרבותי בינה לבין ציבור הטובלות צריך לבוא נקודתית ואתם צריכים לתת מענה גם, לא חלילה לפגוע בנשים, אבל לבוא ולראות איך עושים את זה.

עליזה לביא: אם אנחנו מדברים על דוגמאות כמו גוש עציון או כמו יישובים ומושבים שבהם נשים הולכות בידידות, בבטחה, בנעימות.

עליזה לביא: אין שום סיבה שזה לא יהיה המודל בכל חלקי הארץ.

עליזה לביא: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת לביא.

מירב בן ארי: חברת הכנסת עזריה ביקשה להוסיף, בבקשה גברתי.

רחל עזריה: אני רק רוצה לומר שאני שלחתי לך את הטופס, הטופס נמצא בידיך וככה אתה יכול לטפל בזה כמו שצריך.

רחל עזריה: אני ממש מבקשת שזה לא יהיה משהו שעכשיו יידחה ויידחה ונחכה ונצטרך לקיים עוד דיון.

רחל עזריה: הגיעו הרבה אנשים, קמו, באו, ואני רוצה להודות לעמיתתי, מירב בן ארי, שקמה ובאה עם התינוקת הקטנה שלה למרות שהיא בחופשת לידה, כדי לנהל את הדיון הזה שהוא דיון חשוב מאוד ואני ממש מבקשת שהדברים יפתרו היום.

רחל עזריה: פשוט תראה, אנחנו מייד נקבל תלונות תוך כמה ימים.

רחל עזריה: הדברים אצלנו איכשהו מוצאים את הטופס המקוון הרבה יותר מהר.

רחל עזריה: אז מקווה שזה יפתר ולצערי אני צריכה ללכת לנהל דיון בוועדת הרפורמות.

מירב בן ארי: תודה רבה, חברת הכנסת עזריה.

מירב בן ארי: קרן חדד טאוב מקול"ך, בבקשה.

<קרן חדד-טאוב: אני רוצה לדבר על החוויה האישית כטובלת.

<קרן חדד-טאוב: כבר דיברנו הרבה, מחילה מכל הגברים שנוכחים פה, אבל אנחנו מדברות על חוויה מאוד אישית.

<קרן חדד-טאוב: זאת אומרת, המצב שבו אישה מגיעה, באינטראקציה עם הבלנית היא לא נמצאת שם עם חברי וחברות הכנסת ותמיכה חוקית, היא נמצאת אישית מול בלנית.

<קרן חדד-טאוב: זה מפגש של אישה מול אישה.

<קרן חדד-טאוב: המפגש הזה הוא מאוד מורכב גם בגלל המצב שבו האישה הטובלת מגיעה איתו וגם בגלל ההנחיות שהבלנית עצמה מקבלת.

<קרן חדד-טאוב: לא פעם אנחנו מדברים על מפגש שהוא בעל פער מגזרי מאוד מאוד גדול.

<קרן חדד-טאוב: המציאות בירושלים, אבל גם בהמון ערים אחרות, היא שהבלניות עצמן הן בלניות חרדיות שמקבלות הנחיות מאוד מאוד מחמירות.

<קרן חדד-טאוב: ואנחנו יודעים, שמענו גם שבהכשרות שהן מקבלות הן לא פעם מאויימות על ידי זה שאחריות שכל הנשים הרפורמיות מגיעות לטבול עם דרישות לטבול לבד.

<קרן חדד-טאוב: ואנחנו לא רק מדברות על טבילה לבד.

<קרן חדד-טאוב: אנחנו מדברות גם על כל מיני שאלות אחרות.

<קרן חדד-טאוב: על זה שאישה נכנסת למקווה והיא רואה הנחיה שאומרת שאסור לה לטבול עם נוברינג כי זה ההנחיה של הרב המקומי ונשים לא צריכות לעמוד בסיטואציה כזאת.

<קרן חדד-טאוב: מולן עומדת בלנית שנאמר לה באופן חד משמעי שאחריות טהרתו של עם ישראל מונחת על כתפיה ואם היא תתן לאותה אישה - - - אני יכולה לדבר אישית על זה שכשבפעם הראשונה שאני ביקשתי לטבול לבד ולא הלכתי למקווה חרדי הבלנית אמרה לי, אבל זה על אחריותך.

<קרן חדד-טאוב: אמרתי לה, כן אבל את יודעת, בכל מקרה זה על אחריותי, גם אם את נמצאת שם וגם אם לא.

<קרן חדד-טאוב: אז היא חושבת, זאת לא הייתה בלנית חרדית, יאמר לזכותה, היא ידעה את ההלכה, ואמרה לי, נכון, האמת את צודקת.

<קרן חדד-טאוב: זאת אומרת, יש פה שיח כל כך מורכב שהוא פוגש את הנשים משני צידי הדלת במקום כל כך מורכב ואין כתובת.

<קרן חדד-טאוב: אנחנו באות למשרד, המשרד אומר זה המועצה הדתית.

<קרן חדד-טאוב: המועצה הדתית במצב הטוב עוד נותנת לנו תשובה ובמצב הפחות טוב הם פשוט מתעלמים כי יש להם את הכוח.

<קרן חדד-טאוב: הם אומרים, מי יבוא מולנו.

<קרן חדד-טאוב: כל פעם יש לנו הישגים, בג"צ נותן הנחיות, המשרד מוריד הנחיות, אבל אז המשרד אומר לנו, אבל המועצה הדתית היא סוג של אקס טריטוריה.

<קרן חדד-טאוב: אנחנו בשנים האחרונות ביחד עם שתי"ל פועלות למען קידום ייצוג נשים במועצות הדתיות כי אנחנו הבנו שהכתובת שלנו זה יותר ויותר נשים במועצות הדתיות.

<קרן חדד-טאוב: אבל עדיין יש לנו לא מעט מועצות דתיות שבהן יש יו"ר ממונה ואז אין ייצוג נשי ואז מתחילים להסביר לנו איך נראית טבילה.

<קרן חדד-טאוב: ולכן אנחנו נמצאים פה.

<קרן חדד-טאוב: לא סתם הם לא באו לפה היום, המועצה הדתית בירושלים.

<קרן חדד-טאוב: הם לא סופרים אותנו - - -

מירב בן ארי: אז בעצם, כשיש לך בעיה עם המקווה אז למי את פונה?

<קרן חדד-טאוב: אין לאן לפנות.

<קרן חדד-טאוב: פונים לארגונים החברתיים.

מירב בן ארי: שעובדים מול ה- - - הבנתי.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר לכם שאני מנהלת הרבה דיונים וכשיש בעיה עם - - - אני יודעת שיש לך 130 מועצות, אבל אני מניחה שרובם זה עובד ורובם אין לך כזו מסה קריטית.

מירב בן ארי: אבל אם יש מועצה, שבאמת הם נתקלים פה בחומות, אתם צריכים להתערב.

מירב בן ארי: זה בדיוק העניין.

מירב בן ארי: זה בדיוק כמו שהכנסת מפקחת על עבודת הממשלה.

מירב בן ארי: זה העבודה של הממשלה לפקח עליה את המועצות.

מירב בן ארי: זה העניין.

מירב בן ארי: באמת אני לא מצפה ממך שתפתור את הבעיות של 130, אבל יש כאן בעיה שכל הזמן צפה בפניות אישיות.

מירב בן ארי: והיא צודקת שהיא אמרה בהתחלה שאין לה את החברת כנסת שתהיה איתה שם והיא תתן, אבל היא צריכה להיות, היא לא צריכה חברת כנסת, היא צריכה שיהיה מי שישמע אותה.

מירב בן ארי: אבל אנחנו נשמע גם אתה תתייחס.

מירב בן ארי: נחמה שולמן מאדוות.

<נחמה שולמן: קודם כל תודה רבה על התכנסות הוועדה שהיא כל כך חשובה.

<נחמה שולמן: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, אני רוצה לדייק כמה דברים.

<נחמה שולמן: אני רוצה לדייק כמה דברים בעיניים שלי גם כבלנית ולהתמקד בצלע הזאת שבבלניות.

<נחמה שולמן: כי מעמידים בסופו של דבר את הבלניות בין הפטיש לסדן ברגעים שמאוד מאוד קשה גם להן.

<נחמה שולמן: מצד אחד מהלכים עליהן אימים, מפעילים עליהן באמת אלימות - - -

מירב בן ארי: מי?

<נחמה שולמן: המועצות הדתיות.

<נחמה שולמן: אלימות - - -

מירב בן ארי: על הבלניות?

<נחמה שולמן: על הבלניות.

<נחמה שולמן: גם אלימות כלכלית, גם אלימות מילולית ואני יודעת על מועצות שאפילו הפעילו אלימות מעבר לכך.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת?

<נחמה שולמן: זאת אומרת איומים בכל מיני צורות.

<נחמה שולמן: מצלמות ש- - -

מירב בן ארי: על מה איומים, שמה?

<נחמה שולמן: אם הם יתנו לנשים לטבול, יש בלניות למשל באשדוד שעכשיו תבעו את השכר שלהן מהמועצה הדתית אז פתאום הופיעו מצלמות בתוך המקווה.

<נחמה שולמן: חברות הכנסת הנוספות היו שומעות את זה היו האוזניים שלהן מתרוממות.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת יש מצלמה איפה?

<נחמה שולמן: מצלמות בתוך המקווה.

<נחמה שולמן: כן לראות מה בדיוק הבלנית עושה, כמה שניות היא יושבת או לא יושבת - - -

מירב בן ארי: אתה רואה טוב שהן מדברות כי אז תתייחס להכל.

מירב בן ארי: מותר מצלמות במקווה?

<ישראל פת: לחלוטין לא.

<נחמה שולמן: אם דיברנו קודם על לכתוב את השמות אז עכשיו מדברים כבר על מצלמות שמחר מישהו יכול לקחת - - -

מירב בן ארי: לא, זה אנחנו צריכים לבדוק את זה, זה לא יכול להיות.

<נחמה שולמן: אוקיי, אז זה דבר ראשון - - -

<ישראל פת: אני רק רוצה לדייק כדי שאני אבין בעצמי.

<ישראל פת: איפה מצלמות?

<ישראל פת: ברור שלא בבור הטבילה כן?

<נחמה שולמן: לא היו כנראה בבור הטבילה, אבל אני חושבת שגם מצלמה שמופעלת בחדר ההמתנה וכשאישה עוברת לפעמים מחדר אחר - - -

<ישראל פת: אני אשמח מאוד לדעת במיידי איפה יש מצלמות.

<נחמה שולמן: או באה עם חלוק ורוצה לשאול משהו את הבלנית - - -

מירב בן ארי: אין דבר כזה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת איפה יש מצלמה.

מירב בן ארי: את חייבת - - -

<נחמה שולמן: בחדר ההמתנה.

<ישראל פת: אנחנו חייבים לדעת את זה.

<נחמה שולמן: אז אני אומרת, בחדר ההמתנה למיטב ידיעתי.

מירב בן ארי: איזה?

מירב בן ארי: באשדוד?

<נחמה שולמן: באשדוד.

<ישראל פת: אני אשמח לקבל נתונים - - -

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת.

מירב בן ארי: זה, אין - - - בטח, איזה מן דבר זה.

<נחמה שולמן: זה נמצא גם יש - - - אני יכולה לתת לך את השם של עורכת הדין שיש לה תיעוד של כל הדברים, אצל נאוה פינצ'וק.

<נחמה שולמן: זה דבר ראשון וזה מתקשר לנושא של העצמה של הבלניות.

<נחמה שולמן: אני בדיוק העברתי כאן טפסים שאתמול קיבלתי מהמועצה הדתית בתל אביב.

<נחמה שולמן: המדינה מממנת הכשרה לבלניות.

<נחמה שולמן: באיזה תחומים ?

<נחמה שולמן: ספרות, פדיקור, מניקור, איפור.

<נחמה שולמן: זה כל מה שהן יכולות?

<נחמה שולמן: סליחה, אני לא רוצה באמת לזלזל במקצועות האלה אבל למה שלא יציעו להן לעשות תואר ראשון לנשים מבוגרות.

<נחמה שולמן: מה קרה?

<נחמה שולמן: למה צריכים להחזיר אותן למקומות, כאילו להשאיר אותן באוכלוסייה שהיא מוחלשת.

מירב בן ארי: פנות.

מירב בן ארי: יש מקצוע שנקרא פנות.

<ישראל פת: לא ידוע לי על מימון כזה.

<נחמה שולמן: הנה בבקשה, בוא תראה, בבקשה הגשתי את הטפסים למועצה הדתית בתל אביב - - -

מירב בן ארי: אני רואה, אני רואה.

<נחמה שולמן: אני עם התואר השני שלי צריכה ללכת ללמוד ספרות ופדיקור.

<נחמה שולמן: אולי זה מה שיפרנס אותי.

מירב בן ארי: לא, תראי, חס וחלילה, שלא ישתמע, אנחנו לא מזלזלים.

מירב בן ארי: זה מקצועות מכובדים.

מירב בן ארי: אפשר גם וגם.

<נחמה שולמן: אני לא רוצה לזלזל אבל אני חושבת שגם אפשר לעשות את זה בדרכים שיתנו לנשים קצת העצמה.

<נחמה שולמן: ומעבר לזה תנו להן העצמה והכשרה הלכתית.

מירב בן ארי: אגב, הקרן הזאת של המעגלים זו קרן של המדינה.

מירב בן ארי: אנחנו מכירים את זה.

<נחמה שולמן: אוקיי, אז תנו להן אפילו הכשרה - - -

מירב בן ארי: בגלל זה זה במימון המדינה.

מירב בן ארי: זו קרן, אתה מכיר את קרן מעגלים?

מירב בן ארי: היא נותנת הכשרות מקצועיות לנשים.

מירב בן ארי: עשינו פה כמה דיונים בעניין.

מירב בן ארי: העניין שזה אחלה ויופי של קורסים, העניין למה רק כל כך מצומצם ולמה לא לתת, אם כבר אתה נותן הכשרה, למה לא לתת הכשרות אחרות.

מירב בן ארי: עזבי תואר ראשון, אולי הכשרה במחשבים, אולי הכשרה בדברים יותר - - -

<נחמה שולמן: הלכה, שתדע הלכה.

מירב בן ארי: לא הבנתי מה הקשר.

מירב בן ארי: למה, היא תעשה להן פדיקור לפני שהיא נכנסת למקווה?

<נחמה שולמן: לא, היא תוכל פשוט ממה שהיא לא מצליחה להתפרנס כבלנית אז היא תוכל לעבוד בעבודה נוספת בשעות הפנאי שלה.

מירב בן ארי: כן, אבל זה לא קשור לזה שהיא בלנית.

מירב בן ארי: היא לא יכולה לעשות את הטיפול הזה למי שנכנס.

<נחמה שולמן: נכון.

<נחמה שולמן: אני רוצה שתהיה לה הכשרה והעצמה כבלנית ובגלל זה אני רוצה להגיד לכם שהטופס הזה שהבנות נדרשו לחתום עליו, בואו לא ניתמם.

<נחמה שולמן: נבטל את הטופס אני מבטיחה לכם שהמועצה הדתית בירושלים ובעוד מקומות תמצא דרך אחרת - - -

מירב בן ארי: את הדברים שכבר דיברנו, בואו, הדיון שלנו - - - את הבאת פה משהו חדש.

מירב בן ארי: תתייחסו לדברים החדשים שאתם - - -

<נחמה שולמן: אוקיי.

<נחמה שולמן: אז אני אומרת שוב שאם לא יהיה את הטפסים האלה המועצה תמצא דרך אחרת להציק לנשים שטובלות ומי שצריכה לעשות את העבודה בפועל זאת אותה בלנית מסכנה שצריכה לעמוד בין המועצה שיושבת לה פה על הוריד לבין אותה אישה שיודעת את הזכויות שלה והיא יודעת את זה.

<נחמה שולמן: ורק נקודה אחת - - -

מירב בן ארי: זה איפה פורסם דרך אגב?

<נחמה שולמן: זה נשלח אתמול לבלניות במועצה הדתית של תל אביב.

<נחמה שולמן: אני רק רוצה נקודה אחת לחדד.

<נחמה שולמן: אני חולקת על מה שנאמר פה על זה שאישה לא יכולה לטבוע במים של המקווה.

<נחמה שולמן: מול עיני, בחורה בת 18, כלה, איבדה את ההכרה בתוך המקווה, כך שכן יכול להיות מצב כזה, ובואו לא נגיד שלא יכול להיות מצב כזה.

<נחמה שולמן: אבל כמו בבתי חולים, אני גם אחות בבית חולים, אז יש לנו לחצן מצוקה בתוך חדר המקלחת.

<נחמה שולמן: לא כל חולה שנמצא בבית חולים צריך מישהו שיסייע ויראה איך הוא מתקלח אבל כן יש לו לחצן מצוקה.

<נחמה שולמן: אז אפשר לפתור את זה על ידי לחצן מצוקה וגם לשאול את הטובלת אם היא יודעת לשחות, אם היא יודעת את הדברים האלה.

<נחמה שולמן: זה הכל.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: עורכת דין ריקי שפירא, המרכז הרפורמי לדת ומדינה, בבקשה.

<ריקי שפירא: שלום, תודה.

<ריקי שפירא: אני רוצה להעלות נקודה שלא עלתה כאן עד היום והיא הבעיה של כלות שנישאות לא דרך הרבנות ומבקשות לטבול במקווה לפני הנישואין ונתקלות בתופעה שהבלנית לא מאפשרת להן לטבול מכוון שהן לא נישאות ברבנות, וזה בניגוד לחוזר מנכ"ל שקבע במפורש ששירותי הטבילה במקווה צריכים להנתן לכולם באופן שווה בלי אפליה לפי השקפה דתית.

<ריקי שפירא: אני כרגע מייצגת אישה שביקשה לטבול במקווה בקריית עקרון, עוכבה, אמרו לה שיחזרו אליה עם תשובה, בינתיים היא נדדה למקווה במזכרת בתיה.

<ריקי שפירא: במקווה במזכרת בתיה סירבו לאפשר לה לטבול.

<ריקי שפירא: היא שוחחה עם הרב, דרך אגב יש הקלטה של השיחה הזאת, שבה הוא אומר לה במפורש, היות והיא לא נישאת ברבנות היא לא יכולה לטבול במקווה.

<ריקי שפירא: ובסופו של דבר היא נדדה על נס ציונה.

<ריקי שפירא: כלומר, תופעה שהיום כלה שלא נישאת דרך הרבנות צריכה לתור אחר מקוואות שונות למצוא את המועצה הדתית שתסכים לטבול במקווה.

<ריקי שפירא: אני חושבת שזו תופעה חמורה.

<ריקי שפירא: אני רוצה לקרוא לוועדה שהיא תורה למשרד לשירותי דת להורות לרענון ההנחיות על איסור התניית טבילת הכלות בנישואין ברבנות ועל נקיטת צעדים משמעתיים נגד בלניות ורבנים של מועצות דתיות שיסרבו לתת לכלות לטבול במקווה רק בשל העובדה שהן לא נישאות ברבנות.

מירב בן ארי: אנחנו נתייחס לזה גם.

מירב בן ארי: יטבת מטובלות בנחת.

<יטבת פייראיזן וייל: האמת שנאמר הכל, חבל לעכב את הוועדה, עיקרי הדברים נאמרו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נאוה שפנר, בבקשה גברתי.

<נאוה שפנר: האמת שישבתי פה לפני קצת יותר משנה בוועדה שדיברה על נושא זה.

<נאוה שפנר: העלתי פה את הדברים שאמרתי שם ואמרתי, אתם חושבים שאתם גורמים ליותר טבילות כשרות, אבל בעצם אתם גורמים לנשים להפסיק לטבול.

<נאוה שפנר: וזה היה נכון אז ומאז הניצחון בבג"צ יצאנו בקריאה שזה השתנה ונשים יכולות לחזור למקווה ולצערי הרב, אני רואה מהרבה חברות שלי שמגדירות את עצמן יהודיות דתיות שלא טובלות במקווה כבר.

מירב בן ארי: למה?

<נאוה שפנר: מפחדות לחזור בגלל הטפסים.

<נאוה שפנר: בגלל שהן אומרות, אני לא יודעת מה יקרה לי.

<נאוה שפנר: אני יודעת שסוף סוף יש לי את הזכות, אבל מה יקרה.

<נאוה שפנר: הן דואגות, הן נורא דואגות.

<נאוה שפנר: גם אני אמא טרייה.

<נאוה שפנר: ברוך השם לא טבלתי כמה זמן, אבל יש לי כמה וכמה חברות, מקרים.

<נאוה שפנר: יש מקרה שאני הייתי אחת מהעותרות בבג"צ וחברה שלי שגם הייתה עותרת שלחה לי הודעה שהיא הייתה במקווה בקה ברחוב גדעון ושהבלנית האחראית והמפקחת טוענות שזה בתיאום היועץ המשפטי לממשלה הטופס שהן רצו שהיא - - -

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אבל אני ממש מבקשת, רק דברים שעוד לא שמענו כי אנחנו רוצים לשמוע עוד שתי נשים ואת משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: אם יש משהו כמו שיטבת אמרה, אם אין דברים שהם לא - - - אם זה הטפסים, היועץ המשפטי יתייחס - - -

<נאוה שפנר: רציתי לחדד את ה- - -

מירב בן ארי: אנחנו לא סיימנו, אל תדאגי, פשוט אני לא רוצה לחזור על דברים כי הזמן שלנו קצר.

<נאוה שפנר: רציתי רק לחדד את הנקודה שלצערי הרב עדיין החברות והנשים לא חוזרות למקווה כי הן מפחדות.

מירב בן ארי: מהבירוקרטיה.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: ואני רוצה לשמוע את מירי שלם, מנכ"לית המכון לאסטרטגיה ציונית, בבקשה.

<מירי שלם: לפני שאני אדבר על המחקר שלנו, אני רוצה להגיד שאחרי כל הדיונים האלה יש לי בת שמתחתנת בעוד שלושה חודשים.

<מירי שלם: יש לה סכרת נעורים זה אומר שהיא צמודה למשאבה.

<מירי שלם: ואני חייבת להגיד שחלק מהחרדות שלי זה מה יהיה כשהיא תפגוש את המקווה ובלנית שתתחיל להגיד לה אולי להוריד את המשאבה שצמודה לה לגוף כי זה משאבה שהיא מחליפה לה מיקום פעם בשלושה ימים וזה ממש פרוצדורה.

<מירי שלם: זה ככה במישור האישי - - -

מירב בן ארי: ישראל, תתייחס גם לנושא של, אם אתה מכיר דבר כזה של ה- - -

<מירי שלם: אני מנכ"לית המכון לאסטרטגיה ציונית ואלעד הזכיר מקודם את העבודה המשותפת שלנו.

<מירי שלם: אנחנו הוצאנו מחקר שנקרא מערך המקוואות בישראל ובעצם בדקנו כאן שני דברים.

<מירי שלם: אחד, זה הסיפור של המחירים והשני זה הסיפור של הרשיונות עסק למקוואות.

<מירי שלם: אז בסיפור של המחירים בדקנו מתוך 700 וכמה מקוואות בדקנו כ-500 מקוואות.

<מירי שלם: ב-50% הייתה גביית יתר מעבר לנוהל של המשרד לשירותי דת.

<מירי שלם: אם אתם - - -

מירב בן ארי: מה זה גביית יתר, כמה עולה - - -

<מירי שלם: מה שמותר זה 15 ₪.

<מירי שלם: גביית יתר זה 20 ₪, 25 ₪, 30 ₪.

<מירי שלם: עכשיו, סתם ככה תעשו חישוב בראש, במשך שנים נעשתה גביית יתר בכל הארץ.

<מירי שלם: עשרות אלפי נשים טובלות.

<מירי שלם: כמה המשרד לשירותי דת הרוויח מהניצול הזה של האישה שבאה לטבול ומוכנה לשלם כל מחיר.

<מירי שלם: מה שגם בדקנו זה שככל שהמקום הוא יותר פריפריה אז שם המחירים יותר גבוהים.

<מירי שלם: וגם, אם תחשבו על זה, בפריפריה יש נטייה ליותר נשים ללכת לטבול, ולכן שם עקומת הביקוש היא קשיחה לחלוטין.

<מירי שלם: זאת אומרת, הן ילכו לטבול בכל מצב וגם אין להן אלטרנטיבה.

מירב בן ארי: אין לאן ללכת, כן, זה המונופול.

<מירי שלם: אז זה ניצול של מחירים.

<מירי שלם: למרות שמיד שיצא המחקר המחירים בארץ צנחו.

<מירי שלם: כמו שאלעד אמר, הגשנו תביעה בעניין, אבל עדיין יש מקומות, כמו הסיפור של בני ברק ששם זה לא המועצה מנהלת את המקוואות, אלא המחלק לשירותי דת, עדיין שם יש מחירים גבוהים.

<מירי שלם: וגם יש תלונות מכל מיני נשים שבאופן אקראי מגיעות אלינו שעדיין אומרים שיש מקומות שבמסגרת המועצות הדתיות המחירים עדיין גבוהים.

<מירי שלם: הדבר השני שדיברנו עליו זה הנושא של הרשיון עסק.

<מירי שלם: יש רשיון עסק שהוא ייעודי למקומות עם מים.

<מירי שלם: וזה רשיון שמדבר על אלמנטים בריאותיים, תברואתיים.

<מירי שלם: ל-75% מהמקוואות בארץ אין רשיון עסק, זה הנתון.

<מירי שלם: היינו פה בדיון אחר, עודד פורר, המנכ"ל של המשרד ל - - -

מירב בן ארי: לשעבר.

מירב בן ארי: עכשיו הוא חבר כנסת.

מירב בן ארי: הוא היה מנכ"ל משרד הקליטה.

<מירי שלם: לא עודד פורר, סליחה, עודד פלוס, המנכ"ל של המשרד לשירותי דת אמר שפשוט אין להם אמצעים ואין להם יכולת לאכוף את זה.

<מירי שלם: זה נתון ששוב מנצל את חוסר הידע.

<מירי שלם: אף אחד לא היה הולך לבריכה שאין לה רישיון עסק או לבריכה שאולי יש בה בעיות תברואה.

<מירי שלם: אבל הסיפור של המקוואות הוא פרוץ וכל אחד יכול לעשות ככל העולה על דעתו.

<מירי שלם: אנחנו בתור נשים או בתור אלו שצורכות את השירותים האלה לא מקבלות את המענה הראוי לא מבחינת מחיר ולא מבחינת הסיפור של רשיון העסק.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: מרים בן אור, מתנועת נאמני תורה ועבודה, בבקשה.

<מרים בן אור: שלום.

<מרים בן אור: קודם כל אנחנו מברכים על הדיון הזה, זה משהו באמת חשוב.

<מרים בן אור: תודה לרחל עזריה, חברת הכנסת שיזמנה את זה ולעליזה לביא שניהלה את הדיון ולך מירב בן ארי.

<מרים בן אור: התנועה גם הייתה שותפה למאבק הצודק והחשוב של הקבוצה תנו לטבול בשקט ושל מכון עתים ובאמת הדברים היו אמורים להתקדם.

<מרים בן אור: אני רק רוצה לספר ממש דברים קטנים מהשטח.

<מרים בן אור: כשאני טבלתי ברחובות הבלנית ביקשה ממני להתקלח שוב.

<מרים בן אור: לא רציתי והיא אמרה לי שאני לא אוכל לטבול אם אני לא מתקלחת שוב.

<מרים בן אור: אפילו לא קשור לעם בלנית או בלי בלנית סתם משהו הזוי שלא ברור לי למה.

<מרים בן אור: עוד חברה ברבבה גם סיפרה לי על הנושא של הכספים שגובים סכום אחר ממה שאמורים לגבות.

<מרים בן אור: וזה שוב, זה ניצול של הנושא הזה, שאישה בסך הכל רוצה לטבול.

<מרים בן אור: היא לא באה כדי להתווכח, היא לא באה כדי להלחם, היא רוצה לנצל את הזכות שלה לטבול בשקט או ברעש, איך שבא לה, וזה איזשהו ניצול של זה שאין לה מקום אחר, אין לה אפשרות אחרת.

<מרים בן אור: והיא תעשה את זה, כמו שנאוה סיפרה, פשוט נשים מעדיפות להפסיק לטבול.

<מרים בן אור: ללכת לים, כל דבר שלא יהיה קשור למקווה שזה נראה לי הפסד מאוד גדול של המשרד לשירותי דת ושל המועצות הדתיות.

<מרים בן אור: עוד משהו קטן שהוא לא בהכרח קשור לנושא, אבל חברה מעכו סיפרה לי על איזשהי, אפשר לקרוא לזה אפילו הטרדה מינית, שהיא עברה עם הבלנית.

<מרים בן אור: אין לה אפשרות - - - הבעיה שלי, מה שאני רוצה להגיד פה זה שתמיד יש בכל ארגון, בכל דבר, יש תמיד בעיות.

<מרים בן אור: השאלה אם יש למי לפנות.

<מרים בן אור: השאלה אם יש מישהו שאחראי על זה שיוכל לתקן את זה.

<מרים בן אור: והבעיה שכאן באמת אין איזשהי כתובת, אין מי שיפקח על זה.

<מרים בן אור: המועצות הדתיות, כמו שהזכירו כאן, חצי מהמועצות הדתיות זה בכלל ממונים, זו לא מועצה שנבחרה, אין גוף שמפקח על זה.

<מרים בן אור: המשרד לשירותי דת לא בטוח שהוא יכול לעמוד בכל הפניות של כל הנשים.

<מרים בן אור: לא בטוח שיוכל להיות קו טלפון כזה.

<מרים בן אור: אולי צריך שבאמת שבכל מועצה דתית תהיה איזשהי אישה או שבכלל זה יהיה נבחרי ציבור, אנשים שנבחרו - - - צריך לשנות את ה- - -

מירב בן ארי: כן, זה היה לנו דיון בנפרד.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה.

<ישראל פת: אני אבקש מעורך דין אלעד טובי שיתייחס לנושא - - -

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה לתת לשניכם אבל לפני כן יש כאן את שלומי תנעמי חבר המועצות הדתיות?

<ישראל פת: לא.

מירב בן ארי: עכשיו אני מעבירה אליכם, עורך דין אלעד טובי.

<אלעד טובי: עורך דין אלעד טובי, המשרד לשירותי דת.

<אלעד טובי: אני אתייחס לנושא גביית היתר במקוואות.

<אלעד טובי: באמת הייתה תופעה קשה כזאת של גביית יתר.

<אלעד טובי: היינו מודעים לה ובאמת כשעדכנו את האגרות בסוף 2013 הוצאנו חוזר מנכ"ל באפריל 2014 שאומר ומבהיר את כל סכומי האגרות שחייבים לגבות בדיוק.

<אלעד טובי: למשל, שאסור להעמיס על האגרה ערכת מקוואות.

<אלעד טובי: כתבנו ש"משרדנו יקפיד בהקפדה יתירה כי המועצות הדתיות יגבו את הסכומים הנזכרים ולא מעבר לכך.

<אלעד טובי: משרדנו יפעל לעריכת ביקורות במועצות לבדיקת יישום ההנחיות".

<אלעד טובי: זה באפריל 2014.

<אלעד טובי: כעבור שנה הוצאנו מכתב נוסף, הסמנכ"ל שלנו, משה דגן, הוציא מכתב נוסף לכבוד ראשי המועצות הדתיות בנדון - - -

מירב בן ארי: אל תקריא לי את זה, אין לי זמן לזה.

מירב בן ארי: נתת הנחיה להפסיק עם גביית היתר, בוא נצמצם.

<אלעד טובי: להפסיק עם גביית היתר גם ב-14.5.2015.

<אלעד טובי: במקביל, כמו שציינו פה, הוגשה תביעה ייצוגית על ידי מכון עתים והמכון לאסטרטגיה ציונית.

<אלעד טובי: שבאמת בעקבות התביעה, לדעתי, רוב המקוואות התיישרו לסכומים הנכונים.

<ישראל פת: תביעה כנגד 13 מועצות דתיות.

<ישראל פת: חלק מהנתבעות - - -

מירב בן ארי: על הגביית יתר.

<אלעד טובי: על הגביית יתר.

<אלעד טובי: ובאמת לתביעה היה אפקט משמעותי.

<אלעד טובי: לדעתי, רוב המועצות התיישרו היום.

<אלעד טובי: ואם יש מועצה שגובה יותר אנחנו נשמח מאוד לקבל את הפרטים שלה ואנחנו נטפל בזה.

מירב בן ארי: למה אתה מעתים שם - - - רגע שנייה, אתם העליתם?

<אלעד קפלן: אנחנו הגשנו את התביעה - - -

מירב בן ארי: את התביעה ההיא שהיא כבר נסתיימה.

<אלעד קפלן: היא כבר הסתיימה וקיבלנו פסק דין ורוב המועצות נדרשו להחזיר כספים - - -

מירב בן ארי: אז זה מה שאמרת שהחזירו את הכספים.

מירב בן ארי: אוקיי.

<אלעד טובי: לגבי המקוואות בבני ברק - המקוואות בבני ברק הם בבעלות ובאחזקה של העירייה.

<אלעד טובי: המשרד לשירותי דת לא רגולטור על העירייה.

<אלעד טובי: העברנו את התלונה הזאת למשרד הפנים, קיבלתי היום מייל מהלשכה המשפטית במשרד הפנים בלהתייעץ איתי איך לטפל בפנייה.

מירב בן ארי: העיר היחידה זו בני ברק.

<אלעד טובי: לא, יש עוד ערים שאין להן מועצה.

<אלעד טובי: בבני ברק יש מועצה דתית אבל המקוואות באחזקה של העירייה מסיבות היסטוריות.

מירב בן ארי: ובשאר הערים?

<אלעד טובי: יש עוד ערים שאין בהן למשל מועצות דתיות.

<אלעד טובי: למשל במודיעין, אין מועצה דתית - - -

<ישראל פת: יש כ-10 רשויות מקומיות שאין בהן מועצה דתית- - - מודיעין, שוהם, אלעד - - -

מירב בן ארי: בסדר, אבל זה דיי נדיר, יש לך 257 רשויות.

<ישראל פת: כ-20 מועצות איזוריות יהודיות שאין בהן מועצה דתית.

<ישראל פת: כל הסוגייה של גביית אגרות על ידי רשויות מקומיות שאין בהן מועצה דתית לטעמנו היא בעייתית מאוד.

<ישראל פת: אבל צריך - - -

מירב בן ארי: הבנתי את מנגנון הפיקוח.

<אלעד טובי: צריך להבין שגם אותן ערים שאין בהן מועצה דתית בעקבות התביעה הזאת באמת התיישרו למחירים של המשרד.

<אלעד טובי: במודיעין אני יודע שגובים 15 ₪ לטבילה.

מירב בן ארי: טוב, זה שהם בסדר זה לא אומר שהשאר בסדר.

<ישראל פת: מעבר לסוגיית האגרות אולי אני אתחיל בסוף דווקא, בהערה האחרונה לגבי הטרדה מינית עם בלניות.

<ישראל פת: אני לוקח את זה כאיזשהי נקודת קצה אבל אני רוצה להתרחב לכלל הספקטרום של תלונות על בלניות.

<ישראל פת: צריך להבין שכיום במשך ארבע שנים יש לנו מסגרת של דין משמעתי על עובדי מועצות דתיות.

<ישראל פת: חשוב להדגיש שהדין המשמעתי מתייחס לעובדי המועצות הדתיות לא לראשי המועצות הדתיות או לממונים על מועצות דתיות שהמסגרת הזאת היא לא מיועדת עבורן.

<ישראל פת: במסגרת הדין המשמעתי שמנוהל על ידי נציבות שירות המדינה בהתאם לסעיף 13 לחוק שירותי הדת היהודיים - ככל שמוגשת תלונה ומתבררת, גם בעזרתנו, התלונה אמורה להתברר על ידי יחידת החקירות ולאחר מכן על ידי יחידת המשמעת של נציבות שירות המדינה.

<ישראל פת: ככל שהתלונה מתבררת כנכונה, הרי שניתן להפעיל סנקציות משמעתיות כנגד אותם עובדי מועצות דתיות או במקרה הזה כנגד בלניות.

<ישראל פת: אגב, אחת התלונות שהגיעו לפתחנו שאנחנו העברנו אותה כבר לפני שנה לנציבות היא תלונה כנגד בלנית על הטרדה מינית.

<ישראל פת: לא במקום שהזכרת אבל זה גם מכיוון הצפון.

<ישראל פת: ואני פונה ומבקש שיגיעו אלינו תלונות בעניינים האלו ככל שישנן באמת תלונות.

מירב בן ארי: אני אגיד לך משהו, כי זו נקודה מאוד חשובה.

מירב בן ארי: הנושא של אישה, הלכת למקרה קיצון של הטרדה מינית אבל אישה שהגיעה למקווה ועלו כאן כל מיני נושאים ולצורך העניין היא רוצה להתלונן, לא נלך לקיצון, היא רוצה להתלונן על התנהגות הבלנית.

מירב בן ארי: אני חושבת שאם יש כל כך הרבה תלונות, לאו דווקא הטרדה מינית, תלונות על הבלנית, על המקווה.

מירב בן ארי: א' - הייתי יותר מנגישה את האתר שלכם ועושה - - - כי אני הסתכלתי באתר וזה מאוד קשה.

מירב בן ארי: מה הבעיה לשים מן טופס כזה, זה גם לא צריך הרבה כוח אדם, רק שיהיה טופס נגיש ופשוט שיהיה מישהו.

מירב בן ארי: אפילו היא לא צריכה לדעת מי אומר מאחורי הלינק, אבל שיהיה מישהו במשרד אצלכם שמקבל.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם - - - ובאמת דווקא פרגנתי לכם על האתר, אתר נגיש, גם עברתי קראתי בו כשישבתי שם.

מירב בן ארי: אני באמת חושבת שאם יש לך כל כך הרבה אז תשים בנאדם, קח את התלונות ואתה מוריד פה לפחות ב-50% לדעתי.

מירב בן ארי: זה בעניין של ההנגשה.

מירב בן ארי: עכשיו תמשיך בבקשה אדוני.

<ישראל פת: ההערה התקבלה ואני אעביר אותה הלאה.

<ישראל פת: קודם כל צריך לציין באמת גם את הנקודות החיוביות שהועלו פה, גם על ידי עורך דין אלעד קפלן מעתים וגם על ידי אחרים.

<ישראל פת: במהלך השנתיים האחרונות מאז פרסום חוזרי המנכ"ל של העניין כי יש שני חוזרי מנכ"ל, גם בע"ד 1 ולאחר מכן הבהרה של העניינים במסגרת ע"ו 1.

<ישראל פת: אז נערך באמת שיפור מאוד דרמטי בנושא הזה של טבילת פנויות במקוואות, טבילה ללא בלנית במועצות הדתיות ובכלל גם טבילת כלות רפורמיות.

<ישראל פת: אני רוצה גם להתייחס לנקודה הזו שהוארה על ידי עורכת דין ריקי שפירא רוטנברג.

<ישראל פת: בנושא הזה צריך להבין שהעמדה ההלכתית הרבנית, ככל שפונים לרב בצורה אנונימית או אפילו לא בצורה אנונימית ושואלים אותו, האם כלה רפורמית יכולה לטבול במקווה של המועצה הדתית אז הוא יגיד, רגע, מה זה כלה רפורמית?

<ישראל פת: כלה רפורמית לא אמורה להתחתן, אנחנו לא מכירים בנישואים רפורמיים, ולכן זה לא אמור להגיע לפתחנו.

<ישראל פת: אבל ככל שהטובלת עצמה הייתה מגיעה למקווה, אם זה במזכרת בתיה ואם זה בקריית עקרון, ויש לנו תשובות מסודרות שאנחנו הוצאנו באמצעות השר שלנו בעניין הזה הרי שלא הייתה מניעה מאותה טובלת לטבול.

<ישראל פת: הנקודה היא שמלכתחילה פונים לאותו מקום שהם יודעים גם איזו תשובה הם יקבלו וזה - - -

מירב בן ארי: אבל היא הייתה בשני מקוואות.

<ריקי שפירא: מה פתאום.

<ריקי שפירא: היא אישה פרטית, היא לא מכירה אותם בכלל.

<ריקי שפירא: זה נשמע כאילו - - -

<ישראל פת: לא אמרתי שאתם יזמתם את זה.

<ישראל פת: מה שאני אומר זה דבר כזה - - -

מירב בן ארי: היא אמרה גם ש- - -

<ריקי שפירא: כלה היא מתרגשת לפני חתונה, היא רוצה לתאם, היא רוצה לדעת שביום שהיא תבוא יקבלו אותה.

<ריקי שפירא: היא לא רוצה בעיות, זה כל מה שהיא רצתה.

<ריקי שפירא: והיא נדהמה לגלות - - - ודרך אגב, עד שלא התערב הרב הקונסרבטיבי שהשיא אותה זה לא סודר.

<ריקי שפירא: הוא התערב וסידר את זה.

<ישראל פת: אני אגלה את אוזנך שהרבה פעמים יש פניות אליי בעיקר מהתנועה הקונסרבטיבית ואנחנו מסדירים את הדברים.

<ישראל פת: אבל זה לא צריך להגיע אליי.

<ישראל פת: ככל שהכלה הייתה מגיעה למקווה או לבלנית לא הייתה שום בעיה - - -

<ריקי שפירא: לצערנו זה לא נכון.

<ריקי שפירא: אנחנו עוקבים אחרי הציבור הזה שנים וזה חוזר על עצמו.

מירב בן ארי: גברתי, הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: גם היא הלכה - - - בסוף רק במקווה השלישי קיבלו אותה.

<ריקי שפירא: ויש לנו גם כלה מחיפה - - - וזה כבר שנים נמשך זה לא - - -

<ישראל פת: תעבירו לנו את הפרטים, הנושא יטופל.

<ישראל פת: לגבי הנושא הזה של הטפסים.

<ישראל פת: העמדה של החתמה על טפסים איננה מקובלת.

<ישראל פת: יכול להיות שיש - - -

מירב בן ארי: כמו גם המצלמות.

<ישראל פת: ודאי וודאי.

<ישראל פת: שוב, אני מקווה לקבל את האינפורמציה, את המידע, איפה ישנן מצלמות כי הדברים האלו לא מקובלים עלינו.

<ישראל פת: הרי כל המטרה הזו של טבילה היא לשמור על מידת הצניעות.

<ישראל פת: וככל שמישהו יודע, אפילו בכניסה למקווה, מי טובלת באיזה יום וזה רשום ויש רשימות וזה מופיע במחשוב הרי שזה בדיוק הפוך מעמדת, לא רוצה לומר עמדת ההלכה כי אני לא מייצג את ההלכה, אבל ודאי מהרעיון של הצניעות שצריך לשמור על הטובלות.

<ישראל פת: לגבי שזה כביכול אושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה, אני שמעתי פה אמרה כזאת, במקווה בבקה זה אושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה, זה ודאי וודאי שלא אושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה.

<ישראל פת: אני מרשה לעצמי להניח שהמועצה הדתית, ואני אשתמש בלשון קצת בוטה, המועצה הדתית התחכמה ויכול להיות שהיא הסתייעה ביועץ המשפטי של המועצה הדתית.

<ישראל פת: בכל אופן, אנחנו נבדוק ונטפל.

<קריאה: קיבלנו אישור על המדיניות הזאת מהיועץ המשפטי של המועצה ובמפורשות ממנו.

<ישראל פת: זהו, של המועצה הדתית ולא היועץ המשפטי לממשלה.

מירב בן ארי: כן, היא אמרה היועץ המשפטי לממשלה.

<ישראל פת: ואנחנו נצטרך לטפל בזה.

<ישראל פת: הערה לגבי רשיון העסק - צריך להבין שאם כל הכבוד לנו, עם כח האדם והמשאבים שיש לנו, אנחנו לא מטפלים בעניינים של רשויות אחרות.

<ישראל פת: כמו שאנחנו לא מטפלים בנושא של הגבייה של עיריית בני ברק שזה אמור להיות מטופל על ידי משרד הפנים כך אנחנו לא מטפלים בנושא של רשיון עסק שאמור להיות מטופל על ידי משרד הכלכלה.

<ישראל פת: באופן כללי, חשוב לי לומר- - -

מירב בן ארי: אני, אגב, על הקטע של הטפסים אני מבקשת ממך שאתה תוציא הנחיה היום על הסיפור הזה.

מירב בן ארי: זה לא - - - זה אמרתי לך במהלך הדיון - - -

<ישראל פת: נטפל בזה.

<ישראל פת: אני לא יכול להבטיח לך היום, אבל יטופל - - -

מירב בן ארי: לא, אין בעיה.

מירב בן ארי: זאת אומרת לא לחכות, להוציא הנחייה שאין יותר את הסיפור הזה.

מירב בן ארי: ואתם תדווחו לוועדה שזה באמת קורה.

<ישראל פת: אני אומר פה משהו גם בנימה אישית.

<ישראל פת: צריך להבין שהטמעה של טבילת פנויות, טבילה ללא בלנית, בעיקר מול בלניות חרדיות ובעיקר מול שדרת ניהול חרדית היא לא מהיום למחר.

<ישראל פת: אני חושב שברוב המקומות, ואת זה אמר ידידי אלעד קפלן בצדק ובהגינות, ברוב המקומות נעשה שיפור דרמתי בעניין הזה.

<ישראל פת: אנחנו שמענו כאן תלונות מסוימות על המועצה דתית ירושלים ועל מקומות אחרים, ואני אשמח לקבל על מנת להסדיר את העניין הזה תלונות נוספות והנושא יטופל.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני חייבת לסיים, אבל לפני כן, עורך דין הראל גולדברג אתה רוצה להוסיף משהו?

<הראל גולדברג: לא, אין לי מה להוסיף.

מירב בן ארי: אוקיי בסדר אז - - -

<קריאה: אני רוצה להוסיף משפט.

<קריאה: אני ליוויתי את הבת שלי, הייתי איתה במקווה בעין כרם.

<קריאה: בסך הכל החוויה הייתה טובה, אבל אין מצב שכלה מגיעה למקווה ולא נרשמת לפני.

<קריאה: זאת אומרת לא נוחתים במקרה.

<קריאה: ולכן מה שקרה לכלות הרפורמיות זה דבר מקובל, מתקשרים, מתאמים תור ומגיעים.

<קריאה: הבלנית שקיבלה אותנו הייתה בסדר ובסופו של דבר גם היינו קצת מאיימות, היינו שש בנות, יש לי חמש בנות, באנו איתה, ולכן היא נתנה לה לטבול לבד, לא הטרידה אותה.

<קריאה: היא ממש התנהגה בצורה נהדרת וזה יחסית מקווה מומלצת.

<קריאה: אבל באמת צריך לתת את המרחב האישי הזה.

<קריאה: לא רק במקווה.

<קריאה: אנחנו גרים ברמות.

<קריאה: אנחנו בשום פנים ואופן לא חשבנו ולא העלינו על דעתנו ללכת למקווה ברמות.

<קריאה: צריך ממש ללכת ולחפש בפינצטה מקווה שאפשר להכנס אליה ולא לעבור את כל השביל הארוך והמפותל הזה.

<קריאה: מעבר לזה, צריך את הפתק הזה.

<קריאה: זאת אומרת מי שבסוף כן נישאת דרך הרבנות חייבת את הפתק מהמקווה כדי להתחתן.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: זה מה שבאתי לשאול.

מירב בן ארי: אני זוכרת שצריך פתק מסוים - - -

<קריאה: היא לא מצאה כמובן את הפתק אז אני מצאתי את הקבלה שיכלנו לתת לרב.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: קבלה עם גביית יתר או גבייה רגילה?

<קריאה: שילמנו 30 ₪ אז אני לא בטוחה.

<קריאה: אבל - - -

מירב בן ארי: 30 ₪ לטבילה של כלה?

<קריאה: כן.

<קריאה: אבל הבת שלי גם התעקשה לתרום כי היא חשבה שזו הייתה ממש חוויה טובה.

מירב בן ארי: יופי.

<קריאה: אפשר הערה לסיום?

מירב בן ארי: טוב, אני סיימתי את הדיון חברים אני כבר באיחור.

מירב בן ארי: טוב, קודם כל אני רוצה להודות לכל מי שהגיע.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות במיוחד לארגונים החברתיים שפועלים ללא הרף.

מירב בן ארי: באמת גם קראתי את הניירות עמדה שלכם וגם העבודה שלכם, ישר כוח על עבודה חשובה מאוד ובאמת לייצג את אותן נשים שמרגישות שאין להן למי לפנות אז קודם כל תודה.

מירב בן ארי: וגם, כמובן, למשרדים הממשלתיים שהגיעו.

מירב בן ארי: גם ישראל, אתה יודע, לבוא לפה ולהתייחס לדברים ולקחת אחריות זה גם משהו שראוי לציון.

מירב בן ארי: אנחנו בוועדה נעשה דיון מעקב כדי לראות שהדברים כאן באמת באו לידי ביטוי.

מירב בן ארי: בדיון המעקב אנחנו נוודא את העניין של הטפסים.

מירב בן ארי: האם הם בוטלו או מה שנקרא יצאו משימוש עד לדיון הבא.

מירב בן ארי: זה הרבה זמן, יש לך לפחות חודשיים, זה מספיק זמן בשביל שהם יפסיקו עם זה.

מירב בן ארי: אנחנו נוודא שהמצלמות הוסרו.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים - - - אני מניחה שזה לא קורה בעוד מקוואות אחרות.

מירב בן ארי: גם מבחינת מימון של המצלמות זה גם כסף שאני לא יודעת מאיפה בכלל יש להם אותו, אבל גם לוודא- - - אולי מהגביית יתר עושים מצלמות.

מירב בן ארי: מה המטרה גם, מה העניין, לראות מי מגיע?

<ישראל פת: אולי גם לשמור - - - באמת, שוב, אני לא מודע לזה אבל יכול להיות ש- - -

מירב בן ארי: מה, לשמור על המקום שישימו מצלמות בחוץ.

מירב בן ארי: גם מי רוצה לפרוץ למקווה, מה יש שם.

מירב בן ארי: גם הגביית יתר, כמה אתה בוחן.

<ישראל פת: הכוונה לשמור על הנשים - - -

מירב בן ארי: לטבול בחשאי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך - - -

<קריאה: רוצים לבדוק כמה זמן היא יושבת - - -

מירב בן ארי: לא, לא עזבי - - -

<קריאה: זה המשטור של המועצה הדתית על הבלניות - - -

מירב בן ארי: כן, כן- - -

<קריאה: אם היא יושבת שלוש דקות לשתות מים זה לא בסדר כי היא צריכה - - -

מירב בן ארי: תאמיני לי שהבנתי, לא באמת חשבתי.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להגיד משהו אחד גם לפרוטוקול אבל בכלל.

מירב בן ארי: הנושא הזה של מקווה הוא אמור להיות נגיש, הוא אמור להיות זמין, הוא אמור להיות משהו שבא בטוב.

מירב בן ארי: אמרה כאן הגברת, היא יצאה שמורידים את החשק לטבול.

מירב בן ארי: הרי בסופו של דבר אנחנו באים לקרב אנשים, נשים במקרה הזה, ולא להרחיק אותן.

מירב בן ארי: אז לבוא ולשים מצלמות ולגבות יותר כסף ולחתום על טופס.

מירב בן ארי: מה המטרה?

מירב בן ארי: מה המטרה?

מירב בן ארי: אני באמת לא מצליחה להבין, אני שוברת את הראש.

<קריאה: משטור, משטור.

<קריאה: קוראים לזה משטור.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: הרי הנשים שבאות כבר עשו את הצעד הזה ורוצות לבוא למקווה, באות עם רצון טוב.

מירב בן ארי: אז אני לא מצליחה להבין את כל הבירוקרטיה והרגולציה, למה יש לנו מזה מספיק, זה בטח לא צריך להיות במקווה.

מירב בן ארי: ודבר נוסף, ועל זה אני גם אעקוב, אבל באמת גם מול האתר של - - - לקחת את זה כהערה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים שתהיו יותר נגישים לתלונות שלהן - - -

<קריאה: אפשר הערה בהקשר הזה?

מירב בן ארי: כן.

<קריאה: באתר של המשרד לשירותי דת אין אף מילה על זכויות של נשים.

<קריאה: כל מה שכתוב שם זה שלפי היהדות אישה צריכה לטבול עם בלנית וצריכה לעשות כל מיני בדיקות לפני הטבילה - - -

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: בואי לפני הזכויות נשים שזה נהדר, בואי קודם כל שיהיה נגיש לתלונות הקיימות, שיהיה מישהו שיקרא ושישלח לה מייל ויגיד לה קיבלנו את התלונה שלך.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך שאחרי שנעשה פה דיון ונשמע שמישהי שלחה תלונה והיה מישהו בצד אנחנו נעבור לזכויות נשים במשרד לשירותי דת.

מירב בן ארי: קודם כל יש לי כאן בעיות הרבה יותר אקוטיות.

מירב בן ארי: יש פה אפילו - - -

<קריאה: דיברתי על זכויות במקווה.

<קריאה: אישה לא תדע מה מותר לה לעשות, היא לא תדע - - -

מירב בן ארי: הבנתי אותך.

מירב בן ארי: לא דיברתי על זכויות נשים.

מירב בן ארי: גברתי, הנקודה שלך ברורה.

מירב בן ארי: יש לי בעיות כרגע קריטיות, בעיות אקוטיות שבהן נשים שנתקלות בבעיה - ממצלמה להטרדה מינית לטופס, אין להן עם מי לדבר.

מירב בן ארי: אז קודם כל נפתור את זה ואחרי זה - - - לא דיברתי על זכויות נשים באופן כללי, היה לי ברור שזה במקווה.

מירב בן ארי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר.

מירב בן ארי: הייתי מציעה לך בתור הגוף המפקח לתת איזשהו, אתה הוצאת חוזר מנכ"ל והקראת את מה שאתם מעבירים.

מירב בן ארי: יש פה גם עניין של רוח ומהות.

מירב בן ארי: אם אנחנו רוצים שהמקווה יהיה נגיש, שהוא יהיה זמין, שהוא יהיה נעים גם כמו שהיא דיברה על החוויה כאן אנחנו צריכים להעביר את המסר שאנחנו רוצים להפחית את הנטל על אותן נשים שרוצות לטבול.

מירב בן ארי: אז זה איזשהו רוח הדברים לסיכום.

מירב בן ארי: אני מודה גם לחברת הכנסת רחל עזריה שהעבירה את הנושא.

רחל עזריה: אני רק רוצה להודות לך.

רחל עזריה: באתי כדי להודות.

מירב בן ארי: בשבילך מה שתרצי.

מירב בן ארי: יש לי תינוקת שמחכה לי.

רחל עזריה: אז יאללה רוצי רוצי לתינוקת.

מירב בן ארי: תודה רבה, תודה לכולכם.