ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 541, 2017-07-04 14:00

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, רשמת פרלמנטרית, דובר, ברשותכם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הכלכלה.

איתן כבל: הנושא: עידוד הציבור לרכישת כחול לבן ועידוד התעשייה לרכוש את מרכיבי הייצור שלה מהתעשייה המקומית.

איתן כבל: קודם כל, אני מקדם בברכה את המנכ"ל, שיש לי יחס חם אליו, הוא בוגר הישיבה שבה למדתי – עוד אחד שלמד בישיבה במדרשת "נועם" פרדס חנה, אז כמובן שהוא יקבל אצלנו יחס אוהד, עד כמובן – אני יודע שהשר היה אמור להיות כאן, אני ממש מתנצל על כך שלא הייתה ברירה, אלא לגרום לך לשנות את הלו"ז שלך ולהגיע.

איתן כבל: אני אומר את זה כיוון שהשר באמת ידיד שלנו, בוודאי בנושאים שמונחים כאן לפתחנו.

איתן כבל: תיאמנו אתו את הדיון הזה.

איתן כבל: היה חשוב לי שהוא יגיע, ואם הוא לא מגיע, אני שמח שאדוני נמצא כאן.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לומר בפתיחת הדיון הזה.

איתן כבל: תראו, נושא כחול לבן, לפחות אצלי, הוא נושא מרכזי כאן בוועדה.

איתן כבל: בשני המרכיבים שלו – גם עידוד רכישה של תוצרת כחול לבן, שיש לו השלכות מאוד חשובות וגדולות, והוועדה קיימה יותר מדיון אחד בעניין הזה.

איתן כבל: הדיון האחרון היה סביב רכישת בגדי שוטרים על ידי המשרד לביטחון פנים, על ידי משטרת ישראל, שהצלחנו לפחות לעצור את המכרז, ולגרום לכך שהמשרד ייצר אפיונים חדשים, כך שהתאפשר לפחות - המלה התאפשר, לגורמים ישראליים וחברות ישראליות להיות שותפות בתהליך הזה.

איתן כבל: אני אומר זאת מהמקום שיש איזו התנגשות שצריך לתת עליה את הדעת, או אפילו לא התנגשות, אבל מצב שצריך לדעת איך לחיות אתו, כי משרד האוצר, שר האוצר, מבקש לפתוח את המדינה ליבוא לאורך ולרוחב, וזה בסדר, התמודדות עם יוקר המחיה על כל המשתמע מכך.

איתן כבל: אבל זה לא יכול להיות בלי יצירת איזון אל מול התעשייה המקומית.

איתן כבל: חייב שתהיה אותה נקודת איזון, כי בסופו של עניין אי אפשר לסגור את העולם.

איתן כבל: אני רוצה שתראו - בארצות-הברית, יש נשיא, ולא רק שם שנלחמים על כל דבר ודבר שלהם בכל הכוח.

איתן כבל: אז אנחנו לא ארצות-הברית, אבל אנחנו יכולים לדעת שצריך לשמור על תוצרת הארץ.

איתן כבל: אנחנו נפתח את הדיון כי גם התעשייה הישראלית צריכה לתת את הדעת בהתנהלות שלה.

איתן כבל: היא לא חפה מטעויות שגורמות ללא מעט מאתנו לרכוש את התוצרת בחו"ל.

איתן כבל: אני מכיר את הכול – כמה עלות עבודה, וכמה, הכול אני יודע.

איתן כבל: מצד שני, שזה נושא שמבחינתי הוא אפילו מקומם, הוא מקומם, ואולי הדיון הזה הוא בראש ובראשונה סביב העניין הזה.

איתן כבל: העדפת תוצרת הארץ על ידי עסקים בארץ, דהיינו, גופים, ובעיקר אני מדבר על הגופים בראש ובראשונה הציבוריים, הממשלתיים שהכוח שלהם - אני מדבר על רשויות מקומיות מחד, ולא רק רשויות מקומיות, בוודאי המדינה מוציאה מכרזים, ובחלק מהמכרזים אתה רואה שעושים את הכול כדי שגורם ישראלי לא יוכל להשתתף במכרז, זה מטורף לגמרי.

איתן כבל: יש איזו רשות מקומית שהוציאה מכרז ותאורה, חוץ מלכתוב את השם של ההוא בחו"ל הכול נכתב שמראש הם הגדירו שזה לא יכול להיות מישהו מהארץ.

איתן כבל: איך אומרים, כמו שנוהגים לצטט אותי - "בשער בת רבים זה נעשה", זה לא נעשה במחשכים או במסתרים.

איתן כבל: לא מתקבל על הדעת, ואנחנו מובילים חקיקה, ו/או תיקון חקיקה, שבה מפעלים ישראליים במערכת הביטחון, ולא רק במערכת הביטחון, עושים מלחמות עולם ובדין, כדי לזכות במכרזים שהמדינה מוציאה, וכשהם נדרשים לשרשר אחוזים מסוימים עבור תוצרת של מפעלים קטנים ובינוניים, הם שכחו על מה הם נלחמו ומה הם ביקשו - זה לא יהיה.

איתן כבל: אני אגייס את הבית הזה, את הכנסת הזו, כדי לשנות את המצב , ואני לא מדבר בכל מחיר.

איתן כבל: אני מדבר על הפרשי מחיר סבירים, ועל איכות שעומדת בכל הסטנדרט הנדרש.

איתן כבל: אז אני יודע, לפעמים לנסוע לפתח-תקווה לבדוק מוצר, זה פחות סבבה מאשר לנסוע לשנחאי.

איתן כבל: אי אפשר להתעלם מזה, בוודאי לנסוע לפתח תקווה עם המשפחה זה לא בדיוק כיף, למרות שאין לי שום דבר, שכנים שלי.

איתן כבל: אבל כאשר זה נהיה חלק מהמרכיב, ואני אומר לך, אדוני המנכ"ל, חלק מהעניין, לא מתקבל על הדעת.

איתן כבל: התעשייה הישראלית צועקת, ואני אומר את זה גם לנציגי התאחדות התעשיינים, גם אצלכם בבית אתם צריכים לעשות סדר, כי לא כולם קטנים ובינוניים, גם אצלכם לא.

איתן כבל: אתם צריכים לייצר את הסולידריות הזו - לדאוג בתוך הבית שלכם, זה ייתן לנו גם כן עוד יותר מוטיבציה לסייע.

איתן כבל: גברתי, אני רק רוצה לומר לך, בוועדה הזו גם מימיקה היא התפרצות לדברים שלי, או שאת אומרת, או שאת ממתינה לסוף.

איתן כבל: את לא יכולה להעיר על דבריי שרק את יודעת מה אמרת.

איתן כבל: אני רק מסב את תשומת ליבך לעתיד.

איתן כבל: שמך בבקשה לפרוטוקול.

<מיטל פרי: שמי מיטל, מנהלת מטה כחול לבן בהתאחדות התעשיינים.

איתן כבל: ברשותך, וברשותכם, המושב הבא של הכנסת, זאת היא אחת המלחמות המרכזיות של הוועדה הזו לאורך כל החזית, אני אומר זאת בצורה מאוד ברורה.

איתן כבל: אני אנסה להגיע עם מטה כחול לבן, ועם כל הגורמים שעוסקים בעניין ממש לתכנית עבודה מסודרת שהם גם לפרסם.

איתן כבל: מי שנלחם לקבל מכרזים מהמדינה, ולאחר מכן, עושה כל מיני תרגילים במכרזי השרשור שאף גורם ישראלי לא יוכל לגשת למכרז - אתם הגשתם לי פה רשימה ארוכה, לצערי.

איתן כבל: אם אלה דברים שרק יש אותם בחו"ל, או הגורם הישראלי, ויש כאן אנשים מכובדים, שחלקם נפגשתי איתם, שאם בחו"ל זה באמת זול בצורה מטורפת, והאיכות גבוהה בצורה יוצאת דופן - נסתתמו טענותיי.

איתן כבל: אבל כאשר המשטרה מנסה לרכוש מדים בחו"ל, מה הם עושים?

איתן כבל: הם עושים כביסה לבד?

איתן כבל: צריך לכבס אותם פעם בחודשיים?

איתן כבל: הם לא מדיפים זיעה?

איתן כבל: הם לא קולטים – אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: בסוף רוב המדים שלקחו מחו"ל מחורבנים, גם בצה"ל וגם במשטרה.

איתן כבל: נו, באמת, וכך בכל הדברים האחרים.

איתן כבל: ברשותך, אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: אפתח את הדיון.

איתן כבל: יש לי בקשה, לא פותרים את כל בעיות התעשייה, אנא היו ממוקדים כדי שנוכל לצאת מכאן עם תובנות נכונות, ברורות, חדשות שנוכל לקחת אותן הלאה.

איתן כבל: יש ידיד גדול במשרד הכלכלה, קוראים לו השר אלי כהן, שהוא לגמרי ידיד ותומך, תומך באמת של העניין הזה.

איתן כבל: חובה עלינו לנצל זאת בצורה נכונה מושכלת.

איתן כבל: לשים את הנקודות שנוגעות בעניין כדי שגם המנכ"ל יוכל להתייחס לזה, ושגם אנחנו נוכל למנף את זה אם בחקיקה או בכל דרך אחר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, התאחדות התעשיינים נתנה לנו רשימה.

איתן כבל: נתחיל מהשטח.

איתן כבל: אלי כהן, בעלים של מפעל טרו-קיר, יו"ר מטה "מיוצר בישראל" בהתאחדות התעשיינים.

איתן כבל: לאחר מכן, נאפשר לשאר האנשים לדבר.

<אלי כהן: כבוד היושב ראש, מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.

<אלי כהן: אני רק רוצה להגיד באנקדוטה, כשאני נכנסתי לתפקיד במרץ, וזו הפעם השלישית שאנחנו מגיעים לכאן, וזה לא מקרי, אבל זה גם לא ברור מאליו, וצריך להגיד שאנחנו מרגישים את זה היטב.

<אלי כהן: אי אפשר לפתור את כל הבעיות לבד.

<אלי כהן: מי שיושב במגדל השן, וחושב שהתעשיינים יושבים במגדל השן, לא נוכל לפתור את הבעיות בלי הסיוע שלכם ושל המשרד.

<אלי כהן: צריך לומר שברמה של שיתוף הפעולה בינינו לבין משרד הכלכלה, יש שיתוף פעולה מלא, כמעט זהות אינטרסים מוחלטת גם ברמה של הטיפול בבעיות שהוצגו כאן בוועדה בשני הדיונים האחרונים.

<אלי כהן: אני לא אחזור על מה שאתה אמרת, ואני לא אחזור על הדברים שאמרנו בפעם הקודמת, אני מעדיף לתת לחבריי התעשיינים שהגיעו בהרכב כאן, עוד שישה תעשיינים, אגב, אם תרצה, יש לך עוד שישה שאנחנו מכינים אותם הלאה, יש עוד.

<אלי כהן: כלומר, הבעיות לא נגמרות, והן עוד פעם ממוקדות בבעיה הגדולה ביותר – חוק חובת המכרזים לא מתאים לסביבה העסקית, ולתנאים שבהם המפעלים נאלצים להתמודד היום בשוק.

<אלי כהן: יש גורמים, יש עוד כמה גורמים שנוספו בשבועיים האחרונים, ואנחנו מתחילים לראות את השינוי.

<אלי כהן: החשכ"ל הביע את רצונו.

איתן כבל: דרך אגב, אני רוצה במאמר מוסגר.

איתן כבל: נפגשתי עם החשכ"ל לפני מספר ימים בדיוק סביב העניין הזה, גם עם המסמך שאתם הכנתם לי, והוא כל כולו, לשמחתי, רתום לגמרי לעניין הזה, והוא גורם מאוד מרכזי בתהליך הזה.

<אלי כהן: אז אם ניקח את כל עבודת ההכנה שעשית כאן בוועדה, ושכוללת כמה דברים מאוד – תשמע, לבוא לכאן, ולצאת מפה לאחר דיון ולקבל הודעה שהמכרז של מדי השוטרים מבוטל, והוא בא שוב לדיון, זה לא דבר של מה בכך, אנחנו גם לא חושבים שזה דבר ברור מאליו.

<אלי כהן: ולכן, חשוב מאוד, שהמשך שיתוף הפעולה הזה, משרד הכלכלה, ומצדך, כבוד היושב ראש, תימשך באותה מידה.

<אלי כהן: הביקורת שלך היא ביקורת נכונה, רק אני רוצה גם להגיד כמה דברים בעניין הזה.

<אלי כהן: אנחנו ביום עצוב היום לתעשייה הישראלית, למדינת ישראל, וגם לכלכלה הישראלית.

<אלי כהן: שני מפעלים בקריית גת נסגרו, אני מכיר אותם, הם לא יושבים פה, הם לא יבואו לפה, הם פשוט הרימו ידיים, והם הולכים מפה.

איתן כבל: אני אתייחס לזה.

איתן כבל: הדיון הקודם עסק ב"יום הנגב", התייחסנו והעלינו את הנושא הזה "על ראש שמחתנו", בפתיחת דבריי, ואני ארצה לנצל גם את ההזדמנות שכאן נמצא מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה כדי לתבוע או להוציא דרישה כלפי המשרד.

<אלי כהן: על רקע הדברים, אנחנו נבין שהדברים קורים הרבה יותר מהר.

<אלי כהן: יש פה תעשיינים שבאו, חשוב מאוד שתשמעו אותם.

<אלי כהן: בשבילם הדברים שהם עומדים להציג - זה להיות או לחדול.

<אלי כהן: תעשיין שלא מקבל מכרז, ובנה קו והתבסס על המכרזים האלה בעתיד, לא יכול להיות היום בשוקת שבורה.

<אלי כהן: מפעל שמגיע למכרז חברת חשמל וזורקים לו עצם, ונותנים לו 15%, כבוד היושב ראש, לא פתרנו לו את הבעיה.

<אלי כהן: זאת אומרת, הדברים עדיין בשטח לא חלחלו למטה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, מר גולן קלימי, מנכ"ל ספק מדי צה"ל.

איתן כבל: אני אקריא את הרשימה, כל מי שירצה, ששמו לא הוקרא, יוכל כמובן לבקש את רשות הדיבור.

איתן כבל: מר עודד פרייריך, מנהל שיווק ומכירות הדרה מהזמנה להציע הצעות מדליית-אל-כרמל.

איתן כבל: מה יצחק הלוי, פלטות כבלים, חברת חשמל.

איתן כבל: יוסי גורן, שוחחנו ומשוחחים בעניין.

איתן כבל: אמנון תמיר, מנהל ייצור מענקי משרד החקלאות, ציוד חקלאי.

איתן כבל: מר מוטי חן, סמנכ"ל שיווק מכרז כבלי תקשורת שעומד לצאת בחשכ"ל.

איתן כבל: כמובן, מי שירצה גם לדבר, אשמח לתת לו את זכות הדיבור.

איתן כבל: בבקשה, מר גולן קלימי.

<גולן קלימי: אני מנכ"ל פיברוטקס מפתח-תקווה.

<גולן קלימי: אנחנו ספקים מאוד ותיקים של משרד הביטחון.

<גולן קלימי: אחת מחלוצות תעשיית הטקסטיל בארץ.

<גולן קלימי: אנחנו מספקים ציוד הסוואה, רשתות הסוואה בטקסטיל צבאי החל משנות השבעים גם בצה"ל וגם בעולם.

<גולן קלימי: מעסיקים כמאות משפחות באופן ישיר ועקיף פה בארץ.

<גולן קלימי: יש בחברה מחלקה מיוחדת שמטפלת בכל מה שקשור במדי לחימה.

<גולן קלימי: התחיל תהליך לפני כשלוש שנים בצה"ל עקב הדרישה של היחידות בצה"ל לעבור למדים קצת יותר מתקדמים, מדים נושמים, מנדפים, מעכבי בעירה, יותר נוחים ללוחם, ולשים את מדי ב' בצד.

<גולן קלימי: התחיל איזשהו תהליך שאנחנו הובלנו אותו.

<גולן קלימי: סיפקנו כ-2,000 סוגי מדים כאלה לפיתוח ארוך טווח בהזמנות מאוד קטנות במשך שלוש שנים, וחיכינו בעצם לפרויקט גדול שיגיע מצה"ל.

<גולן קלימי: זו בעצם הייתה התפיסה, וכך גם ראינו בצה"ל שזה עומד להגיע לעשרות אלפי מדים.

<גולן קלימי: אולי לא להחליף את מדי ב', אבל בעיקר לתחום היחידות המיוחדות ויחידות החי"ר.

<גולן קלימי: בתשעה החודשים האחרונים, אנחנו נמצאים בסאגה שבה הבנו שהצבא לקח החלטה שהוא רוצה מענה שלם, זה אומר, הוא החליט לשים את יצרני מדי הלחימה בצד, ולבוא ולומר, טוב, אני רוצה שרות ומוצר, ואני הולך לספק שרות אחד בלבד, כי יש ספק שרות אחד בלבד, משרד הביטחון נתן ללא מכרז לספק יחיד הזמנה של 14.5 מיליון שקלים כספק יחיד, ושם אותנו בצד, אותנו לפחות כפיברוטקס.

רועי פולקמן: אפשר להבין מה זה אומר שרות וספק בהקשר הזה?

<גולן קלימי: לצורך העניין, אנחנו מספקים מדי לחימה לצה"ל.

<גולן קלימי: הצבא נכון להיום מכבס ומתחזק את זה לבד.

<גולן קלימי: בא משרד הביטחון ואמר, אני רוצה שמי שמספק את המוצר, יספק גם את השירות – ימשוך אותו מהיחידות, יתקן אותו, יכבס אותו, וכן הלאה.

איתן כבל: אתם לא יודעים לעשות את זה?

<גולן קלימי: אנחנו יודעים לעשות את זה, אבל, כבוד היושב ראש, אפילו לא קיבלנו פנייה מסודרת בעניין.

<גולן קלימי: לא הייתה בקשה להצעת מחיר, שום דבר, אין שום התייחסות בכתב.

איתן כבל: הוא ספק ישראלי.

איתן כבל: פה הוא מדבר - - -

<גולן קלימי: ספק ישראלי.

<גולן קלימי: אני חייב לומר, שבמעלה הדרך, כאשר אנחנו לחצנו על משרד הביטחון לקבל תשובות, אנחנו כבר שמענו פעם ופעמיים - זה לעקוף את חוק חובת המכרזים, לעקוף את חוק הטקסטיל.

<גולן קלימי: מלכתחילה, אמור ספק שירותים, ספק טובין, ולכן לא נצטרך לעבור דרך חוק הטקסטיל.

<גולן קלימי: לאחר שאנחנו לחצנו, הם הכניסו ייצור מקומי, אבל בכל זאת, זה לא העניין.

<גולן קלימי: לא יצא מכרז, אנחנו כרגע מחוץ לתמונה לגמרי, ספק יחיד, אנחנו מאבדים פרנסה של הרבה עובדים במפעל.

<גולן קלימי: אני חייב לומר, אנחנו ספק מוכר במשרד הביטחון במשך שנים.

<גולן קלימי: מדי הלחימה שסיפקנו לצה"ל הוא ברמה מאוד גבוהה.

<גולן קלימי: אנחנו יכולנו להתחרות במכרז, יכולנו לתת את כל השירות, אנחנו יכולים לתת את כל השירות, יחד עם זאת, המשרד בחר לא לפנות אלינו בכלל - לא בכתב.

איתן כבל: ניסיתם לפנות לבית משפט לעשות איזה הליך?

<גולן קלימי: אנחנו רק לפני שבועיים, כאשר הבנו שאנחנו לא מקבלים שום תגובה בעניין הזה, פנינו דרך היועץ המשפטי שלנו, והיועץ המשפטי ניסה לבחון, לקבל תשובות - קיבלנו תשובה רק בשבוע שעבר.

<גולן קלימי: בתשובה שקיבלנו בשבוע שעבר, זו הפעם הראשונה שקיבלנו תשובה מסודרת, התקבל ספק יחיד, לסכום הזה שאמרתי 14.5 מיליון שקלים.

<גולן קלימי: במהלך כל התשעה חודשים האחרונים, לא נמסר שום מידע לחברה בעניין.

<גולן קלימי: חברה שהובילה בתחום במדינת ישראל.

<גולן קלימי: הציפיה שלנו, ואני שמח שהתאחדות התעשיינים הביאה אותנו לפה, ואנחנו רואים פה במה מאוד חשובה מבחינתנו, כי אנחנו מרגישים לבד מול משרד הביטחון, באמת, לעצור את התהליך הזה, לפתוח אותו, ולשקף אותו מול כולם.

איתן כבל: תודה.

<עודד פריירייך: אני מנהל השיווק והמכירות של "דולב" מוצרי פלסטיק, מפעל שממוקם בנגב, מפעל הזרקה, בין היתר אחד מקווי המוצרים שלו הם עגלות אשפה, מה שנקרא בשפה של הרשויות כלי עצירה.

<עודד פריירייך: אנחנו היצרן היחידי בארץ שמזריק כלי עצירה, ומתחרים מול יבוא ממספר מדינות באירופה.

<עודד פריירייך: אני קודם כל רוצה להעביר מסר ברור.

<עודד פריירייך: ישנן תקנות עדיפות תוצרת הארץ, לכאורה זה קיים סעיף 22, אבל במתכונתן הנוכחית כפי שהן כתובות זה מעורפל, מחורר מבחינה משפטית.

<עודד פריירייך: החורים האלה מנוצלים בצורה חוקית מבחינה משפטית על ידי יועצים משפטיים, ומעקרים את כוונת המחוקק.

<עודד פריירייך: אני אביא שתי דוגמאות שנתקלנו בהן.

<עודד פריירייך: אחת – ישנה תכנית של משרד הגנת הסביבה שנקראת סביבה שווה, תכנית תמיכה במגזר הערבי לפריסה של עגלות אשפה.

<עודד פריירייך: אחת מהמכרזים שפורסמו הייתה בעיריית דליית אל-כרמל, מכרז ראשון ששילב אספקה של מוצרים, כלי עצירה עם שרות, איסוף ישנות לחלוקה.

<עודד פריירייך: המכרז הזה בוטל על ידי הרשות, בסופו של דבר, הם יצאו עם אותו נוסח, או נוסח כמעט דומה, רק היה כתוב, זה לא מכרז, זו בקשה להצעות מחיר.

<עודד פריירייך: צירפנו למכרז שמתיימר לא להיות מכרז את כל המסמכים, כולל מסמכי אישור תוצרת הארץ, על-פי הנהלים של לשכת רואי החשבון, חתומים כדין על ידי משרד מכובד.

<עודד פריירייך: בסופו של דבר, המחיר שלנו היה קצת יותר יקר ממחיר של איזשהו יבואן, אבל הטענות של הרשות היו מדהימות, שקודם כל לא מדובר במכרז, אז הם לא מחויבים ליישום עדיפות תוצרת הארץ, ואנחנו פנינו לטפל בזה בצורה משפטית.

<עודד פריירייך: אני אתן רק את היי-לייט של העתירה.

<עודד פריירייך: השופט לא מבין בעצם למה יש אישור רק של רואה חשבון, ולא אישור של מנהל ייצור, למה הוא לא מבין?

<עודד פריירייך: הוא לא מבין כנראה בנהלים של לשכת רואי חשבון, אבל מצד שני, לא כתוב מה כן צריך לתת.

<עודד פריירייך: לגבי המכרז, פה במכרזים, אחת הצורות לעקוף את הנושא של עדיפות תוצרת הארץ, זה על אספקת טובין, מוצרים, כמו שפה עמיתי אמר, מצרפים גם שירותים.

<עודד פריירייך: מעמיסים עוד פעילויות שבעצם מטשטשות את מרכיב המוצר ממרכיב השרות.

איתן כבל: העניין ברור לנו, דרך אגב, כמה פער באחוזים היה לטובתם?

<עודד פריירייך: היה 6% במוצר.

<עודד פריירייך: דוגמה שנייה שהיא מאוד משמעותית.

רועי פולקמן: צריך לומר שבשלטון המקומי בכלל אין חוק חובת המכרזים.

איתן כבל: שם יש בעיה בכל העניין של העדפת תוצרת כחול לבן.

רועי פולקמן: לא, אבל חוק חובת מכרזים זה לא כמו של המדינה.

איתן כבל: ישבתי עם החשכ"ל בשבוע שעבר, שמעת אותו גם את לאה, הוא אמר, חלק ניכר מהבעיות מתקיימות דרך השלטון המקומי, ששם גם האופן שבו החוק מנוסח מאפשרים להם לעשות מעקפים כמעט ללא בעיה, אני כבר ביקשתי מראש.

איתן כבל: התחלנו לשבת על החקיקה כדי לראות איך אנחנו סוגרים עד כמה שניתן את הפער הזה.

<עודד פריירייך: עוד דוגמה אחת.

<עודד פריירייך: התחכמות שנייה, זה החברה למשק ולכלכלה, שהיא בעצם משמשת כערוץ.

איתן כבל: היא מייצאת התחמקויות.

<עודד פריירייך: זה ערוץ שדרכה מנהלי הרכש של הרשויות יכולים לפנות בבקשה לקבל הצעות מחיר, מה שנקרא התמחרות בין זכיינים שנבחרו על ידי משכ"ל.

<עודד פריירייך: כלומר, מכירה של ספק דרך הערוץ הזה לרשויות הוא תהליך דו-שלבי.

<עודד פריירייך: איפה ההתחכמות?

<עודד פריירייך: כוונת המחוקק בעדיפות תוצרת הארץ הייתה בעצם לתת את העדיפות בשלב הקנייה, בשלב הסופי.

<עודד פריירייך: משכ"ל אמרו רגע, אנחנו ניתן פעם אחת עדיפות, אבל לא בשלב הקנייה, בשלב בחירת הזכיין, שהוא בעצם תנאי הכרחי, אבל הוא לא השלב שבו מתבצעת החלטת הקנייה - זה מעקר מתוכן את כוונת המחוקק בקטע הזה.

איתן כבל: תודה אדוני.

<בנימין בן הרוש: שלום לכולם, כבוד היושב ראש, מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, אני המנכ"ל ובעלים של חברת "דנטק" בקריית שמונה.

<בנימין בן הרוש: חברת דנטק, מתמחה ומייצרת פרופילים לכל ענפי התעשייה מתשתיות עד להיי-טק.

<בנימין בן הרוש: ב-2011, העברתי את המפעל מחולון בגלל בעיה של הרכבת הקלה, העברתי אותו לקריית שמונה, כנראה זה ציונות, ככה קוראים לזה.

<בנימין בן הרוש: יכולתי להמשיך את חיי אחרת, תאמין לי, אבל לקחתי מפעל מקיבוץ דן כושל, מ-20 עובדים, הגדלנו את זה, והגענו ל-50 עובדים שמועסקים שם בקריית שמונה באזור התעשייה הצפוני.

<בנימין בן הרוש: ב-2011 התחיל רומן מול חברת החשמל לגבי נושא של ייצור פלטה כבלים של תשתיות שלהם.

<בנימין בן הרוש: זה דיי קרטע כל נושא של הזכייה, אבל מי שזכה, גם הפעם, שתיכף נגיע אליו, זה יצרן גרמני דרך חברה ישראלית, הוא נתקל בבעיה אז.

<בנימין בן הרוש: באו אלינו בדחיפות לפתור להם את הבעיה – 100 אלף יחידות דחוף ביותר, וכך המשכנו את הרומן, וזכינו במכרז, וסיפקנו ונתנו שרות גם האיכות, כולל בתקופה הזאת של המכרז שהם עוד לא קיבלו.

<בנימין בן הרוש: מתברר אחרי שנפתח כל המכרז, רק אז הבנו ולמדנו את זה רק היום.

<בנימין בן הרוש: באתי אליהם עם מנהל המכירות אצלי במפעל, כשאנחנו לא נמצאים בקטע שהזכרתם בנושא של העדפה של ה-15%, כי זאת חברה גרמנית, והיא בהסכם עם המדינה שאנחנו אין לנו שום העדפה, לא קשור לקדימות, אזור פיתוח א', כלום.

<בנימין בן הרוש: המפעל הוא מפעל מאושר, גם ככה קיבל מספיק, אולי זה לא הפורום לדבר על זה, אבל הוא מפעל יצואן ברמות של 25% ויותר, ואנחנו כבר שנה שנייה כמעט, ולא מייצאים בגלל בעיות של מטבע.

<בנימין בן הרוש: בדקנו שאנחנו היינו בפער של 15% מהזוכה הגרמני.

<בנימין בן הרוש: רק היום נודע לנו שיש מקרים שאפשר כן ליצור, להביא אותם למעמד של מוחרג, זאת אומרת, שאנחנו יכולים לצאת מאותה הבועה הזאת, שאנחנו נוכל להתמודד ולקבל גם כן את העדפה של 15% בגלל זה, אגב, נפסלנו.

<בנימין בן הרוש: ביקשנו להשתתף לפחות בחלק, קיבלנו 25%.

<בנימין בן הרוש: כל מה שאני מבקש פה, אם אנחנו תובעים ב-25% עם אפשרויות הגדלה, ככה הבנו מהם, יכולנו לזכות ביותר - זו בעיה - התעשייה מתקיימת לא רק מייעול, גם מהישרדות.

<בנימין בן הרוש: אני מבקש עזרה, כולל מההתאחדות פה.

<בנימין בן הרוש: אני לא יודע איך אתם יכולים כדי לקדם את הנושא הזה.

<בנימין בן הרוש: לי יש משפחות למעלה.

<בנימין בן הרוש: אני מאחל ומקווה שמציון תצא תורה אבל גם קמח.

איתן כבל: תודה, יקירי.

<יוסף גורן: תודה.

<יוסף גורן: אני מייסד את החברה "גמאטרוניק" מזה 47 שנים.

<יוסף גורן: היום הנני נשיא, ולצדי מנכ"ל החברה.

<יוסף גורן: קצת נתונים על החברה.

<יוסף גורן: החברה מעסיקה ישירות מאות עובדים, מהנדסים, עולים מחבר העמים, בעקיפין מאות נוספים.

<יוסף גורן: היינו חברת היי-טק הראשונה בירושלים.

<יוסף גורן: כשאני באתי לירושלים לא היה כלום.

<יוסף גורן: חרטנו על דגלנו כחול לבן, ולשם כך, אנחנו אמורים להתחרות בכל החברות הגדולות מאתנו בכל העולם, היחידים, וזאת מתוך שליחות ואחריות.

<יוסף גורן: אנו מפתחים באופן יצירתי חלוצי ומתמיד מערכות אל-פסק ותקשורת וגדלנו מדי שנה 47 שנים ב-10% כל השנים.

<יוסף גורן: היצוא - 60%, מכירות תוצרת מקומית 40%.

<יוסף גורן: סיפקנו לצבא פרויקט "אור אדיר", כיפת ברזל.

<יוסף גורן: ייצאנו באופן ישיר ועקיף לכל החברות בעולם, מקצתם, ג'נרל אלקטריק, סימנס, אלסטום, כור גרעיני בסין, אניות ברחבי העולם, מוזיאון פומפידו, בנקים בכל העולם, אני צריך פה מחברת שלמה כדי לציין למי סיפקנו.

<יוסף גורן: זה לא חברות שקמות בגלל מחיר נמוך, זה חברות שקונות בגלל האיכות שכוללת את כל ההיבטים של איכות.

<יוסף גורן: לאחרונה אנחנו מוצאים עצמנו, קשה לי להגדיר אם זה שנה או שנתיים, בשוק ממשלתי שאינו מתחשב בנו באמצעים שונים שלא אפרטם פה, ואני צריך לתת דוגמה.

<יוסף גורן: מערכת אל-פסק עבור קריית התקשוב, כתוב במפורש - המערכת תהיה עם ניסיון מוכח בישראל של שלוש מערכות לפחות שהותקנו בהספק המוצב בשלוש השנים האחרונות.

<יוסף גורן: יש שלוש חברות שבכלל לא בטוח שהן עובדות בטריטוריה הזאת, לא רוצה לציין את שם החברה, אנחנו לא מופיעים שם, כולם מחו"ל.

<יוסף גורן: אגב, אנחנו החברה היחידה שמפתחת, מייצרת ומייצאת בנושא הזה.

<יוסף גורן: בלעדינו נהיה תלויים, או שנהיה שואבי מים וחוטבי עצים, זה גם פתרון.

<יוסף גורן: אנחנו מבקשים להגדיר חוק ותקנות, ומחויבות לתוצרת כחול לבן שלא יוכלו לעקוף את זה.

<יוסף גורן: לדוגמה, עיר הבה"דים, קריית מודיעין, הולילנד, בתי חולים, משרדים ממשלתיים שלא אזכיר את שמם.

<יוסף גורן: מדובר במאות מיליוני שקלים שזה ייבוא, אין לנו מתחרים בארץ.

<יוסף גורן: יש פה החמרה בלתי מובנית שיש לתקנה.

<יוסף גורן: ברור לנו מאליו שאנחנו אמורים להיות איכותיים ותחרותיים בכל היבט, אחרת לא תהיה תעשייה בארץ.

<יוסף גורן: תנו לנו הזדמנות בכל היבט, כמו שנוסעים לבריטניה – Buy British, בארצות הברית – Buy USA אפילו בצ'יינה שסיפקנו לכור הגרעיני, היה עדיפות - ל-Buy China ונלחמנו והצלחנו.

<יוסף גורן: לאחרונה, וזה הסוף, אני לא יודע אם זאת המטרה של הישיבה פה, גם שער הדולר לא מיטיב אתנו.

איתן כבל: זה רק מחמיר את המצב.

<יוסף גורן: אני חושב שתמצתי.

איתן כבל: הבהרת את עצמך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הבהרת בצורה מאוד ברורה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: בבקשה, אמנון תמיר, מנהל ייצור, מענקי משרד החקלאות וציוד חקלאי.

<אמנון תמיר: אני מנהל ייצור של "עשת אילון" אני הבן של מנשה, הבעלים והמנכ"ל.

<אמנון תמיר: כפי שידוע לכל הנוגעים בדבר, אנחנו רוצים למצוא את הדרך על מנת לאפשר לתעשייה להמשיך להתקיים, להמשיך לצמוח להתפתח ולגדול.

<אמנון תמיר: בתור יצואנים מהמובילים בעולם בבתי האריזה, מייצאים לעשרות מדינות - - - אנחנו לא יכולים להתעלם מהאבסורד שהמדינה מחלקת מאות מיליוני שקלים לחקלאים, ולא מתנה את זה בשום דרך ברכש כחול לבן, וגם כשיש לנו לדוגמה את הטכנולוגיות התחרותיים גם מבחינת מחיר וגם מבחינת איכות.

<אמנון תמיר: התניה שכזו תוכל לסייע גם לחקלאים, ובאותה עת תסייע גם לתעשייה בארץ.

<אמנון תמיר: בתור דור ההמשך, יש לנו רצון, לי יש רצון עז, רצון גדול מאוד לשמור על התעשייה הישראלית פה בישראל, לא למצוא פתרונות קלים ולברוח לחו"ל.

<אמנון תמיר: אני מקווה שנמצא את הדרך בתחומים נוספים, גם בתחום המענקים, להמשיך לשמור פה על התעשייה.

<אמנון תמיר: כמו שאמרו פה לפניי, אנחנו גם מעסיקים עשרות משפחות ומאות - - -

איתן כבל: אם יורשה לי לשאול, מה בדיוק הבעיה שאתם מזהים מהצד שלכם?

<אמנון תמיר: זה שאין שום דרישה של המדינה אפילו להקצאת מחיר של כחול לבן – כסף, זה הפתרון.

איתן כבל: זאת אומרת, בוא נעשה איזה סוג של סיפור דרך.

איתן כבל: מה אתם מייצרים בדיוק?

<אמנון תמיר: מיכון לבתי אריזה.

<אמנון תמיר: משרד החקלאות משנת 2010 נתן 350 אלף שקלים מענקים לחקלאים, בין היתר למיכון לבתי אריזה, כשהם מקבלים את הכסף מהמדינה, אין להם שום דרישה, אפילו שיש להם הצעת מחיר - - - בין היתר גם עמותות ואיגודים, וגם חקלאים פרטיים - שום דבר.

<אמנון תמיר: אפשר לקחת את הכסף הזה מהממשלה, לשלוח אותו מיד להולנד, לאיטליה, או לגרמניה, ושוב אני אומר בביטחון מלא, אנחנו תחרותיים מבחינת איכות, מבחינת מחיר.

<אמנון תמיר: כרגע קצת קשה בגלל השער כמובן, גם זה אנחנו מודיעים מראש תמיד בזמן משאים ומתנים.

<אמנון תמיר: צריך לקרות משהו קיצוני שאנחנו שנסכים לוותר על העבודה וגם המחיר.

<אמנון תמיר: אנחנו נתגמש, אנחנו נציע פריסות, אנחנו נציע כל דבר בשביל לזכות בכל עבודה שיש פה בישראל בתחום שלנו.

איתן כבל: תודה לך.

<מרדכי חן: שלום לכולם, אני סמנכ"ל שיווק של "טלדור" מוליכים וכבלים, מפעל בקיבוץ שהוקם לפני למעלה מחמישים שנה בקיבוץ אל-דור.

<מרדכי חן: יש לנו היום שני אתרי ייצור בקיבוץ אל דור ובבית שאן, המעסיק הגדול בבית שאן היום.

<מרדכי חן: אנחנו מוכרים למעלה מ-300 מיליון שקל, בערך 60% לייצוא.

<מרדכי חן: שתי הערות יש לי לעניין הזה.

<מרדכי חן: דיברנו על הנושא של יבוא שאי אפשר למנוע אותו.

<מרדכי חן: יש רק דבר אחד מאוד מתסכל.

<מרדכי חן: מגיע היום לפה ראש ממשלת הודו.

<מרדכי חן: מדינת ישראל רוצה להוריד את עלויות יוקר המחיה וכמעט אין מכסים ליבוא לארץ ישראל.

<מרדכי חן: כשאנחנו מייצאים להודו, אנחנו נדרשים לשלם 19% מכס, בסין 20% מכס, ויש עוד הרבה מדינות שהמאבק הוא לא הוגן בעניין הזה.

<מרדכי חן: אני קצת תוהה, כיוון שאני האחרון בין הדוברים, והבעיות הן ידועות לכולם.

<מרדכי חן: הבעיה ידועה לכולם.

<מרדכי חן: הבעיה מתחלקת לשניים.

<מרדכי חן: אחד מתחלקת שהמכרזים הפכו להיות ממכרזים לטובין הם מכרזים לשירותים.

<מרדכי חן: זה יכול להיות פרויקטים של B.O.T.

<מרדכי חן: ברגע שהפרויקט יוצא בצורה כזאת, המשמעות של העדפת תוצרת הארץ לטובין שנמצאים בתוך המכרז היא לא רלבנטית, כי הקבלן הזוכה לא מחויב, ממשלת ישראל מחויבת, הקבלן אינו מחויב.

<מרדכי חן: זה דבר אחד.

<מרדכי חן: וכשיוצא מכרז לטובין, תנאי הסף שדיברו עליהם כולם, משום מה, ולא ברורה הסיבה לעניין הזה, מוציאים תנאי סף שהחברות הישראליות לא עומדות בהם.

<מרדכי חן: הדוגמה האחרונה האבסורדית, אנחנו נמצאים בתוך איזה מכרז של רכבת ישראל.

<מרדכי חן: אנחנו מספקים לרכבת ישראל 40 שנה, פעם ראשונה שהם יצאו במכרז לפגישת כבלים, תנאי הסף לא מאפשרים לחברה שמספקת להם 50 שנה - - -

איתן כבל: תסביר לי את האירוע הזה.

<מרדכי חן: האירוע הזה הוא מאוד פשוט.

<מרדכי חן: תנאי הסף שלהם דורש שלספק לחברות רכבות ב-OECD כמויות כבלים שאנחנו לא סיפקנו.

<מרדכי חן: אנחנו מספקים בהונג קונג, אנחנו מספקים בצ'ילה, מדינות נכשלות.

יעקב פרי: הכמות, לא האיכות.

<מרדכי חן: הכמות, אנחנו לא מדברים פה על נושא של איכות.

איתן כבל: זה תנאי ברור מאליו.

<מרדכי חן: "טלדור" מספקת למשרד הביטחון עשרות שנים.

<מרדכי חן: בונים עכשיו אסדת קידוח תמר בים התיכון.

<מרדכי חן: נובל אנרג'י קונה כבלים ב"טלדור".

<מרדכי חן: החברות הישראליות, יש מין תחושה שמדירים אותנו, ולא ברורה הסיבה למה זה קורה.

<מרדכי חן: נראה לי קצת הזוי.

איתן כבל: כשבאים לבדוק את התוצרת שלכם, תארחו אותם יותר טוב מאשר ב- - -

<מרדכי חן: לא, אנחנו טוענים שלבוא לבקר ב"טלדור", צריכים לעבור תוך שבוע בשוויץ.

<מרדכי חן: לצורך העניין, הנושא שהעלית קודם גם בזה נתקלנו בעניין הזה.

<מרדכי חן: אנשים אומרים את זה בריש גלי, יותר נעים לנסוע להכיר מפעל בסינגפור, מאשר לבוא ל"טלדור" להשאיר את המפעל.

<מרדכי חן: יושבים פה חבורה של אנשים חכמים, כולם מבינים מה הבעיה, ואנחנו עדיין ממשיכים לדון בעניין הזה.

<מרדכי חן: אני מלווה את הסיפור הזה של תקנות תוצרת הארץ, הם לא השתנו משנת 1995 לדעתי, מאז, אנחנו מטפלים בעניין הזה.

<מרדכי חן: עברנו שרי כלכלה, נפגשנו עם כבוד השר אלי כהן, בעניין הזה.

<מרדכי חן: יש נכונות לכאורה של כולם, ועדיין אנחנו מתכתשים בתוך איזה מין מערבולת שאנחנו לא מצליחים לצאת מהעניין הזה.

<מרדכי חן: תמוה ביותר.

<מרדכי חן: אני לא חושב שיש פה מישהו מסביב לשולחן הזה שיש לו איזשהו חוסר רצון, או התנגדות, או אי הבנה לנושא.

איתן כבל: ה-OECD אתם הגשתם אליהם שאילתה מה המיוחד?

<מרדכי חן: בוודאי שהגשנו שאילתה ואמרנו בעניין הזה.

<מרדכי חן: דבר נוסף, אם אנחנו מדברים רגע על הנושא הזה של רכבת ישראל.

<מרדכי חן: עד לפני שנה מכיוון שסין סיפק את כל מערכות הבטיחות של מדינת ישראל, הם קנו מהיצרנים שלהם באירופה, בכלל לא פנו אלינו בעניין הזה.

<מרדכי חן: מכיוון שלא יכולתי לספק לרכבת ישראל את הכבלים האלה, אז כמובן שאין לי גם אפשרות לספק להם עכשיו בנושא הזה.

<מרדכי חן: כל קו רכבת המהירה לירושלים, מכיוון שזה לא רכבת ישראל, זה קבלן פרטי זכה בזה, אני מספק את כל הכבלים, כבלים בכל הקו מבית שאן.

<מרדכי חן: נוצר מצב אבסורדי שלחברות הפרטיות שבאות לעשות פרויקטים בארץ, אני מצליח למכור, וחברות ממשלתיות מדירות אותי מהדבר הזה.

<מרדכי חן: זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת הסיטואציה הזאת.

<מרדכי חן: אני מניח, כבוד היושב ראש, שאתה אדם חכם, והמנכ"ל במשרד הכלכלה הוא אדם חכם, דיברת על מדרשת "נועם" אז כל המשפחה שלי בוגרת משם.

<מרדכי חן: באמת, אנחנו לא מצליחים לצאת מהלוף הזה, לכולם יש רצון.

איתן כבל: פניתם אליהם, אמרתם אנחנו מספקים למערכת הביטחון, אנחנו מספקים לאסדת תמר, אנחנו מספקים פה, מספקים שם, מה ההבדל?

איתן כבל: מה המיוחד בכבלים מה-OECD?

<מרדכי חן: זה לא פתאום הם החליטו.

<מרדכי חן: זה פעם ראשונה שרכבת ישראל, דרך אגב, אנחנו שכנענו אותם שייצאו למכרז של כבלים, כי תמיד הקבלנים שלהם היו רוכשים את הכבלים.

יעקב פרי: רק שאלה, זה אותו מכרז של החשכ"ל?

איתן כבל: לא, זה משהו אחר.

<מרדכי חן: מכרז החשכ"ל מכיוון שהוא יוצא לאינטגרטור שמתקין את הכבלים, האינטגרטור לא מחויב אליו.

רועי פולקמן: אני בעיקר רוצה שנחלק את הדיון לשניים.

רועי פולקמן: סוגיית העדפת תוצרת הארץ, ואיך השיטות לעקוף.

רועי פולקמן: אבל יש משהו יותר בסיסי, ועליו גם שי ואני יצא לנו לדבר באיזו פגישה עם השר, וזו הסוגיה של תנאי הסף.

רועי פולקמן: כי מעבר להעדפת תוצרת הארץ, בעיית החסמים בתנאי הסף היא בעיה רוחבית הרבה יותר גדולה מהעדפת תוצרת הארץ שבה המרכז לשלטון המקומי, יוצא מכרז, ואתה מגלה שיש במקרה ספק אחד שעומד בתנאים.

איתן כבל: המפעל ממוקם ליד בית מלון.

רועי פולקמן: אפשר לדבר על מחויבות והעדפה, וכל הדברים האלה, וזה נושא אחר, אני לא רוצה להרחיב על זה.

רועי פולקמן: אבל על תנאי הסף אני כן רוצה, כי התעסקתי בו הרבה.

רועי פולקמן: היה כאן דיון על השקיפות שרצינו שבו הצטרכו לדווח, ואפשר יהיה לפנות לסוכנות לעסקים קטנים על תנאי סף מקפחים, נצטרך להתערב בזה, ורצינו לתת גם סמכויות בחוק.

רועי פולקמן: אפרופו, חוק הרשות לעסקים קטנים, אמרנו אולי נעשה את זה בנפרד, סמכויות בחוק להתערב.

רועי פולקמן: כלומר, שבו אם הרשות לעסקים קטנים רואה מכרז, ובמכרז הזה יש תנאי סף מקפחים או לא נדרשים – מה זה מקפחים?

רועי פולקמן: גם אני הייתי עצמאי, ופתאום אתה בא לתת שירותי ייעוץ לאיזה משרד ממשלתי, אומרים לך, צריך מחזור של ארבעה מיליון שקלים.

רועי פולקמן: אתה שואל, למה מחזור של ארבעה מיליון שקלים?

רועי פולקמן: ואז אתה מגלה שיש שתי חברות במדינה שהן עומדות בתנאי הסף האלה, ולמה צריך 50 עובדים, לא יודע?

רועי פולקמן: ולמה צריך קבלן לבניית כיכר וכו'.

רועי פולקמן: אז הסיפור של תנאי הסף, אין דרך חוקית לבוא ולהגיד - - - כי השירות היא אינסופית.

רועי פולקמן: מחר יגידו שצריך כבלים שרק היו בגופי ביטחון של נאט"ו, והם יגידו זה נדרש.

רועי פולקמן: הדרך בעיניי לטפל בסוגיה של תנאי הסף היא דרך סמכויות, התערבות רגולטוריות יותר חמורות שיהיה למשרד הכלכלה ודורש תיקון חקיקה, ואז שותפות עם התאחדות התעשיינים וכמובן החברות שיושבות כאן.

רועי פולקמן: ואז כאשר יוצא מכרז כזה, בריל טיים, יוצא שאילתה, ואם צריך יש לזה גם תוקף בבית משפט, אומרים, חבר'ה, תנמקו - למה?

רועי פולקמן: יותר מזה, גם אמרנו שבתנאי סף מסוימים הצטרך מנכ"ל משרד להתערב, ולהגיד, יש הצדקה לתנאי הסף האלה.

רועי פולקמן: אני אומר לכם, אני באתי מהשלטון המקומי, לא פעם תנאי הסף האלה הן קורות לא בגלל שרוצים דווקא לתפור מכרז, אלא כי זה נוח, כי זה קל.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים לא להתלבט יותר מדיי, ולא לבחון יותר מדיי, אז אנחנו מגדירים תנאי סף כאלה שאנחנו יודעים שרק חברה - מקינזי, החברה היחידה בארץ שיכולה לזכות בו - זה בעיניי כרגע.

רועי פולקמן: ההערה שלי זה תנאי הסף לגבי למה תוצרת חקלאית – המדינה מעבירה סיוע ולא דורשים לקנות זה הזיה.

איתן כבל: זה לא דבר אחד.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת פרי.

יעקב פרי: אני רוצה לברך על הדיון.

יעקב פרי: כל דיון מקדם בסופו של דבר משהו, גם אם מעט, אז צריך לברך על כך.

יעקב פרי: דבר שני, אני רוצה לברך את חברי פולקמן, שהוא זכה להיות חבר כנסת מצטיין מטעם הקואליציה, מטעם הכנסת.

איתן כבל: הוא באמת מצטיין.

יעקב פרי: אני חושב שבאיזשהו מקום הסוגיה שאנחנו עוסקים בה, הסוגיה שהדיון הזה היה עוסק בה היא נושא שלפי המעט שאני עסקתי בו, אנחנו נמצאים כל הזמן באותו לוף שלא מצליחים לצאת ממנו.

יעקב פרי: אתה דיברת, חברי רועי, על נושא של תנאי הסף.

יעקב פרי: תנאי הסף אני חושב שהם לעתים בלתי סבירים, ולעתים בלתי הגיוניים.

יעקב פרי: ומה בלתי סביר ובלתי הגיוני תמיד אפשר על זה גם להתווכח.

איתן כבל: אני מתנצל בפניך, אין דבר כזה בלתי הגיוניים.

איתן כבל: הם לא הגיוניים למי שאתה לא רוצה לתת לו?

איתן כבל: כי פה אתה כבר סימנת את מי אתה רוצה שיקבל את זה, זאת הבעיה.

יעקב פרי: אז אני כמו שאר חברי הכנסת, קיבלתי נייר של התאחדות התעשיינים בישראל, ובתנאי הסף הם נותנים דוגמה של חברה שנקראת "דולב" – היא פה, עם הנושא של דליית-אל-כרמל.

יעקב פרי: לפי דעתי, מה שראוי לקרוא בכנסת הדרה, זה מקרה ברור של הדרה, אחרת זה לא עושה הגיון.

יעקב פרי: אני מבין שאני לא צריך בוודאי לך לספר את המקרה.

יעקב פרי: אני חושב שבתנאי הסף אפשר וצריך להעלות את הסף פעם אחת, פעם שנייה.

יעקב פרי: יש בעיה בפרויקט תשתית, שהקבלן ביצוע בסופו של דבר אינו מחויב – אתם יודעים על מה אני מדבר.

יעקב פרי: הנושא השני, שאותו אני קצת פחות מבין, ואני בטוח שאפשר יהיה להבהיר אותו פה, זה מה שנקרא הגדרת "המזמין", שכפוף לתחולת התקנות, שאותו אני פחות מבין איפה המכשול או איפה החסם.

יעקב פרי: אבל אני בטוח, ומפגישות שאני עשיתי עם שר הכלכלה, שאני מאוד מעריך, אני חושב, שהכוונות שלו, הרצונות שלו הן באמת רציניות ואמתיות.

יעקב פרי: צריך לנסות לפרוץ את הלוף הזה, את המחסום הזה, שבו אנחנו במו ידינו, לא נותנים ליצרנים איכותיים מהמעלה הראשונה, שמוערכים מאוד בכל העולם, לעשות את מה שהם יכולים וצריכים ורוצים בארצנו הקדושה.

איתן כבל: ברשותכם, לפני שאני מאפשר לגילה בן בסט, ראש היחידה לכלכלת רכש והתייעלות הרכש, אני ברשותך רוצה לומר כמה מלים.

איתן כבל: אחת התלונות, או מוקד מרכזי לתלונות זה מערכת הביטחון.

יעקב פרי: גם אוניברסיטאות, קופות חולים, מועצות דתיות, וגופים מתוקצבים לפחות ב-50% על ידי המדינה.

<אלי כהן: בזה צריך בדיוק לטפל.

איתן כבל: אלי, בגלל זה אתם פה.

איתן כבל: אני עכשיו מתמקד במערכת הביטחון, ונסכם אחר כך את כל הדברים.

איתן כבל: אף אחד לא יכול להגיד, אני פטור מהעניין הזה, לצערי.

איתן כבל: מערכת הביטחון היא אחד הגופים שמוציאים את הכי הרבה מכרזים והרבה כסף.

איתן כבל: מכרזים בהיקפים גדולים מאוד, זה מיליארדים בסך הכול הכללי.

איתן כבל: אלביט עשה מלחמת עולם, ובצדק, ובדין, כדי שמערכת הביטחון תקנה ממנו את התותחים החדשים המפורסמים, וזה בסדר גמור, גם ביקרתי אצלם.

איתן כבל: באמת, עשו, דיברו, ואני באמת מאחל להם - אני חושב שכולנו.

איתן כבל: אוטומט מורכב מחלקים, וחלק אחד משם, אני נותן אותו סתם כדוגמה, אבל אני אומר את זה כתפיסה.

איתן כבל: לפעמים רק בורג מסוים שיש אותו במפעל X, Y,Z בישראל ועומד בכל סטנדרט.

איתן כבל: תשמע, אנחנו מוצאים את עצמנו יותר מדיי עם מקרים שחברות ישראליות שזוכות במכרזים על-פי דין של צה"ל, של מערכות הביטחון, כשזה מגיע לשרשור – איך כתוב: "קשוט עצמך בטרם תקשוט אחרים".

איתן כבל: הם שוכחים את המשפט הזה ברגע שהם זוכים במכרז, וזה נכון לאורכה ולרוחבה של מערכת הביטחון.

איתן כבל: זה דבר שלא יכול להימשך, פשוט לא יכול להימשך, זה מקומם בצורה בלתי רגילה.

איתן כבל: אני אפילו עוד לא נכנסתי לסיפור הסיוע הדולארי, שם את זה בצד.

איתן כבל: אני אפילו לא מתעסק עם חובת קנייה, שאם אתה מקבל מוצר אמריקאי, אז אתה מחויב לקנות, אני שם את כל זה בצד - מה שאין עליו ויכוח.

איתן כבל: לא רכש גומלין, או התנהלות כזו, שיח רגיל.

איתן כבל: זה מוציא אותי מדעתי.

איתן כבל: אני אומר איפה הרגולטור?

איתן כבל: איפה זה שרואה?

איתן כבל: כל מי שרואה שרוצים פח זבל עם אוזניים שמיוצר רק במקום כזה וכזה, והוסיפו לו אוזניים בצד בשביל שאף אחד לא השתמש בו, זה ברור שזה מכוון למישהו מסוים, מיועד, זה המיועדים, וזה משגע אותי.

איתן כבל: אני מאלה שאומר, התוצרת הישראלית צריכה לעמוד בכל סטנדרט, בוודאי מקצועי, גם מבחינת התחרות.

איתן כבל: אני אפילו לא מאלה שאומר, שהחוק של שלי יחימוביץ בענייני ביגוד, לעשות התאמה אחת לאחת בכל הדברים, שגם אם זה בפי כך וכך, עדיין תהיה עדיפות לתוצרת הארץ - זה חייב להיפסק, אני לוקח את זה כמשימה.

איתן כבל: אני אומר את זה לנו חברי הכנסת, בוודאי לשניכם, שאתם מאדני הברזל המרכזי פה בוועדה, שגם הנושא קרוב אליכם מאוד.

איתן כבל: חייבים להבין את זה, ובאמת, צריך לנצל את העובדה, שיש שר במשרד הכלכלה, פתחתי ואמרתי שהוא באמת ידידותי וחבר לעניין, לא כמלים מן הפה ולחוץ.

איתן כבל: אלא באמת, אני כחבר כנסת בטרם הוא עלה לגדולה, ניהלתי אתו דו-שיח, והיה בינינו דו-שיח ואינטראקציה סביב העניינים האלה.

איתן כבל: אני אודה לך, גברתי, את כבר פה לא פעם ראשונה, לא לצאת מחוץ לאטמוספרה באמירות מחוזיות, אלא באמת לגעת בנקודות, ואת יודעת לעשות את זה, אני יודע שאת יודעת, את מוכרת וידועה.

איתן כבל: תודה.

<גילה בן בסט: ראשית, חבל שאני לא מספיק מוכרת בשביל לקבל את החומר לפני ולבוא עם תשובות ענייניות.

איתן כבל: לא לנו.

איתן כבל: לא בגלל זה תפסלי אותנו במכרז.

איתן כבל: ..

איתן כבל: גברתי, אני באמת עכשיו לא מחפש שתינתנה תשובות, זה ממש לא.

איתן כבל: זה אנחנו נבקש לוועדה, בהתייחסות שלכם אלינו בהמשך.

איתן כבל: הרי מה שנאמר על ידי ועל ידי חבריי, ועל ידי נציגי התאחדות התעשיינים כחול לבן, זאת איננה המצאה חדשה.

<גילה בן בסט: משרד הביטחון הוא היחיד שנותן מעבר להעדפה תוצרת הארץ, גם את כל העדיפויות לאומיות שזה פה התמסמס, דרך אגב, אני לא מבינה למה משרדי ממשלה אחרים לא נותנים, למה רק אנחנו?

רועי פולקמן: עדיפות לאומית אל"ף, בי"ת.

<גילה בן בסט: אל"ף, בי"ת וכל העסק.

<גילה בן בסט: שוב, אנחנו לא חפים מטעויות, יש טעויות.

<גילה בן בסט: אבל כאשר מרימים לנו דגל, כי המכרזים שלנו מפורסמים באינטרנט, אין שום בעיה לראות אותם, ואם יש טעות בתנאי סף או בקשה כזו או אחרת.

<גילה בן בסט: אמרתי את זה לאדון הנכבד מגמאטרוניק, תרימו דגל.

<גילה בן בסט: תגידו לנו, אנחנו יודעים לעצור, יודעים לטפל לבד.

<גילה בן בסט: במשרד הביטחון לא זקוקים לחקיקה.

<גילה בן בסט: אנחנו יודעים לעצור דברים.

<גילה בן בסט: לגבי האמירה של – אתם הפסקתם לקנות רק טובין, אתם קונים שירותים, חברים, מקצצים את התקציב.

<גילה בן בסט: אנחנו מנסים להתייעל בדרך הכי אפשרית, הכי הגיונית שלא תהרוג לצבא את הצרכים, אז אנחנו מנסים היום כן.

איתן כבל: סליחה, זו תשובה מחוץ לאטמוספירה.

רועי פולקמן: יש שיטת הנפקה חדשה, אבל למה שהעדפה לא תהיה גם שם?

<גילה בן בסט: אנחנו נותנים העדפה.

<גילה בן בסט: משרד הביטחון נותן העדפה לקווי עימות, על פי חוק.

רועי פולקמן: גם אם זה שירותים וטובין - אתם אומרים, אתם לא מסוגלים לספק את זה?

<גילה בן בסט: בואו, לא ניכנס לעניין הפרטי.

<גילה בן בסט: האמירה שלכם הייתה – אנחנו לא מסוגלים לתת את השירות, אנחנו כיצרן מדים.

<גולן קלימי: אין כזה דבר, לא הם לא אמרו את זה.

איתן כבל: גברתי, היינו פה, לפני כמה דקות זה נאמר.

איתן כבל: אמר, אני מביא דברים בשם אומרו, אולי נביא גם גאולה לעולם בדרך.

איתן כבל: אמר האיש המכובד הזה את הדבר הפשוט.

איתן כבל: הוא אומר, בתשובה לשאלתי.

איתן כבל: שאלתי אותו האם אתם יודעים לעמוד בתנאים שהציבה מערכת הביטחון לעמוד בכך שלא רק לייצר, אלא גם לתת את השרות הנלווה, אמר, אפילו לא ידענו שבכלל צריך לעמוד בסטנדרט הזה.

איתן כבל: הבאתי דברים בשם אומרם?

<גולן קלימי: נכון, גם נכתב מכתב - - -

איתן כבל: על זה הוא דיבר.

איתן כבל: עדיין לא עסקנו בשאלה, יודע להביא, לא יודע להביא, כן יודע להביא – איך הוא יידע?

איתן כבל: את יודעת, לפני כמה שבועות קיבלתי הודעה מ"בזק" הודעה – אנחנו שמחים להיענות לבקשתך לניתוק כך וכך, אמרתי להם, איך ניתקתם אותי אם לא ביקשתי להתחבר?

איתן כבל: אז איך הוא יידע שהוא צריך לספק לכם את השרות, כי חלק מתנאי המכרז לעמוד בהם אם הוא לא יודע שיש תנאי כזה, אם אין מכרז כשזה בכלל.

איתן כבל: תודה.

<גילה בן בסט: הבעיה הכי גדולה, זה באמת כל השירותים שיוצאים החוצה.

<גילה בן בסט: אני העליתי את זה למנכ"ל.

<גילה בן בסט: אנחנו מנסים לחשוב באופן יצירתי איך אפשר לעזור פה.

<גילה בן בסט: אנחנו כן יושבים גם עם מעו"ף, ישבנו עם התאחדות התעשיינים.

איתן כבל: אני לא מבין איזו יצירתיות צריכה להיות?

איתן כבל: אתם הריבון.

איתן כבל: אתם אלה שהכסף נמצא בידיים שלכם, וכולם באים להריח אותו.

איתן כבל: איך אומרים, כל אחד רוצה להריח את הכסף שאתם מוציאים.

איתן כבל: העניין הוא כזה, אתם מוציאים מכרז, כתוב בו.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: אם זה היה המכרז הראשון לייצור דוידקה, אז בסדר.

איתן כבל: אבל מאז, כבר בנינו מטוסים, טנקים, לוויינים.

איתן כבל: העניין הוא שאתם יודעים שהמערכת שזוכה, שהיא מתבקשת לשרשר, היא עושה את כל ההתחכמויות כדי לא לעמוד על פסק שמיוצר כאן או בכל אחד מהגורמים.

רועי פולקמן: בודקים את עניין השרשור?

רועי פולקמן: כי נגיד בתשלומים משרד הביטחון הוא מאוד טוב נחשב.

רועי פולקמן: השאלה אם בשרשור אתם דורשים את זה במכרזים?

<גילה בן בסט: בעיקרון, הם יכולים לקבל העדפה.

איתן כבל: סליחה, גברתי, אני מדבר על שתי נקודות.

איתן כבל: יש כאן שני אלמנטים שהאחד נושק לשני.

איתן כבל: יש את האלמנט של העדפה, שברגע שהוא מציג בפנייך שהוא יודע להעדיף תוצרת הארץ, אז את נותנת לו סוג כזה של הנחה, ואני בא ואומר לו, אדוני, מעבר לזאת, גם הוא לא העדיף, והציג בפנייך את העדפה, אני טוען שחייב שיהיה שרשור במתן עדיפות לתוצרת הארץ, גם בלי קשר לזה.

איתן כבל: אני אספר לך את הדבר הבא, כדי להראות לך איזה הבל עצום יש בינינו לבין המעצמה הקטנה – ארצות הברית.

איתן כבל: אני חוזר ומספר את זה פעם אחר פעם כאן בוועדה.

איתן כבל: הייתה הצעת חוק בחוק ההסדרים, שתוצאתה אולי אם השמש והירח והכוכבים ייפגשו, יושפעו מכך חברות ההסרטה בארצות הברית.

איתן כבל: אני הייתי יוצא מהבית, אלוהים בשמיים עדי.

איתן כבל: על הקו שגריר ארצות-הברית, אמרתי, תגיד מה החארטה הזאת.

איתן כבל: נכנסתי דרך מודיעין לקצר, היועץ הכלכלי, אני אומר לו, תשמע, השגריר דיבר איתי לפני כמה דקות, זה בסדר.

איתן כבל: משלחות הגיעו מארצות-הברית, משלחות על הדבר שאולי אם המשיח יגיע על החמור הלבן, הם החשש שאולי אם – למה זה לא יכול להיות אצלנו.

יעקב פרי: למה זה לא יכול לבוא בחקיקה ראשית?

יעקב פרי: שאלתי את רועי, רועי אומר שישנה התנגדות - - -

רועי פולקמן: חברים, אני אסביר למה זה לא יכול לבוא בחקיקה ראשית.

רועי פולקמן: אנחנו גם לא רוצים למרוח אתכם.

רועי פולקמן: יש בינינו כנות.

רועי פולקמן: יש דיבור אחד על תנאי סף, לבין זה שלשים העדפה מובנית בחקיקה ראשית, מיד זה מוסיף מאות מיליונים לתקציב המדינה.

איתן כבל: זה לא נכון.

איתן כבל: ממש לא.

רועי פולקמן: יש הבדל בין להגיד, אני רוצה לוודא שתנאי סף - - -

יעקב פרי: צריך פעם אחת לפתור את זה.

יעקב פרי: הלוף הזה אנשים האלה חיים - - -

רועי פולקמן: אני אסביר מה ההבדל בין החקיקה הראשית, לבין להשוות את תנאי התחרות עד קצה המלכות, ויש לנו הצעות איך לעשות את זה.

רועי פולקמן: מה זה אומר?

רועי פולקמן: זה אומר, אני מחייב אותך.

רועי פולקמן: עכשיו זה אומר, שני ספקים, כי אנחנו מדינה קטנה, או אחד, גמאטרוניק, חברה נפלאה מכיר מירושלים.

רועי פולקמן: אבל אחד, מחר אני כותב את זה שאני מחייב, לא אומר תנאי הסף צריכים לאפשר ולא לחסום, אז בעצם מה את אומרת למשרד ממשלתי?

רועי פולקמן: במדינת ישראל אתה חייב לקנות מגמאטרוניק, מחר הוא מכפיל את המחירים אני חייב.

איתן כבל: לא.

רועי פולקמן: הרי אם אני קובע מכסה - - -

איתן כבל: לא.

רועי פולקמן: הבעיה השנייה בארץ היא ריכוזיות.

רועי פולקמן: יש שתי חברות שעושות את זה.

רועי פולקמן: משרד הביטחון מוציא מיליארד שקל להוצאות.

איתן כבל: תקשיב.

איתן כבל: אין דבר קרוב אפילו בהתייחסות שלנו בכל הדיון הזה שיודע להתכתב עם מה שאתה אמרת.

איתן כבל: תקרא את הדברים שאני אמרתי פה מתחילת הדברים.

איתן כבל: בשום שלב לא ביקשתי שהעדפה תהיה העדפה אוטומטית.

איתן כבל: לא אמרתי, גמאטרוניק, בגלל שהיא מייצרת על פסק הזה, אוטומט קודם כל הוא חברה אחת, והוא כל שבועיים יוכל לשרשר או להגדיל את המחיר, בשום פנים ואופן.

איתן כבל: וזה מה שהוא טוען, ואני מביא דברים בשם אומרם.

איתן כבל: מה בעצם אומר יוסי גורן?

איתן כבל: יוסי אומר תשמע, אם אני לא עומד בסטנדרט של איכות, אל תקנה, זה תנאי הכרחי.

איתן כבל: אם אני במחירים שלי לא יודע להתחרות אל מול תוצרת מקבילה בעולם, אל תקנה ממני.

איתן כבל: זאת אומרת, אם אני בא ומציג מחיר כפול, או מחיר כזה או אחר, אל תקנה ממני – אמת או לא יוסי גורן?

<יוסף גורן: במאה אחוזים.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: כל הנקודה היא - - -

רועי פולקמן: מה ייתן לו 5% - - - לא ייצא מזה כלום.

<יוסף גורן: מה אתה מציע?

רועי פולקמן: לטפל בתנאי הסף.

רועי פולקמן: התאחדות התעשיינים מערבבת כאן כבר שנה וחצי, זה אחת הסיבות למה זה לא מתקדם, כי הם מערבבים.

רועי פולקמן: תקשיבו, חברים.

<אלי כהן: הדברים האלה מיותרים, אנחנו מגיעים פעם אחר פעם עם 6% - - - אתה לא מבין שיש פה לאקונה בחוק חובת המכרזים, יש לה השלכה על כל התקנות מסביב.

<אלי כהן: אם אנחנו מתכוונים לאותו דבר, צריך לתת לזה ביטוי בחוק, זה מה שאנחנו אומרים - אל תיתן לי לבוא ולהתרפס פה.

איתן כבל: תודה.

רועי פולקמן: שרשור, אני מסכים, זו בעיה אפשר לטפל בה.

רועי פולקמן: שרשור לספקים אכן בעיה, צריך לטפל בה.

רועי פולקמן: העדפה מובנית במכרזים, ואני מכיר אותה מעיריית ירושלים, ממקומות אחרים, היא או זניחה, כי אז אומרים, או.

רועי פולקמן: קיי.

רועי פולקמן: 5% כי אחרת זה פוגע במחירים, כי יש ספק יחיד במדינה, ואם זה לא - - -

<אלי כהן: העיריות לא נמצאות פה.

רועי פולקמן: לתת העדפה, אם היא דרמטית שמשפיעה, אז יבואו בצדק, יגידו לך, מנהלי הרכש, עשית כאן עיוות מהותי, כי יש מה לעשות.

רועי פולקמן: ספק חברה מדהימה גמאטרוניק אבל אחד.

רועי פולקמן: מחר נתת לו תוספת של 20% במכרז, גמרת את המשק הישראלי.

<אלי כהן: לא ביקשתי.

רועי פולקמן: מה הצדק ששמעתי מכל הדברים שהוא אמתי, וזה לכן לא עובר דרך העניין של העדפות, ותפסיקו לדבר על העניין הזה עד אין קץ, הוא עוסק בתנאי הסף.

רועי פולקמן: החסימות כאן שמדברים עליהן הן לא בהעדפה, הן בתנאי סף שמטפחים אותה, זה עד קצה המלכות.

רועי פולקמן: העדפות, חברים, תמשיכו להגיד את זה.

רועי פולקמן: אתם משלים את התעשיינים בישראל.

רועי פולקמן: זה מעולם לא עבד.

רועי פולקמן: זה לא עובד בשלטון המקומי.

רועי פולקמן: היה לנו העדפה לתוצרת ירושלמית, ויש העדפה לארגונים על ידי נשים.

רועי פולקמן: העדפות זה זניח, כי זה תמיד נשאר על 2%.

רועי פולקמן: מה זה העדפות?

רועי פולקמן: שתי חברות זהות שהמחיר אותו מחיר, האיכות אותה איכות, עם הבדל של עד 5% במחיר.

רועי פולקמן: חבר'ה זה לא עובד.

<יוסף גורן: מה כן עובד?

רועי פולקמן: תנאי סף ושרשור.

<מיטל פרי: רק כדי לעשות סדר, אני לא מבינה על מה כל הכעס.

<מיטל פרי: הרי אתה בעצמך מסכים אתנו.

<מיטל פרי: בעיה אחת, זה עניין פרויקט התשתיות, זה לא בדיוק השרשור, זה קבלני האינטגרציה, שרשור זה משהו אחר.

<מיטל פרי: בעיה שנייה זה הגדרת המזמין, הסביר יפה, חבר הכנסת פרי, שלא כלולים בה בגדול ארבעה גופים – אוניברסיטאות, קופות חולים, מועצות דתיות וגופים שמסובסדים, עזבו, לפחות 50% מהמדינה.

<מיטל פרי: בעיה שלישית, זה באמת תנאי הסף, שאני מסכימה אתך שהיום קצת יותר קשה, הלקוחות - - - זה כאן בדברי חקיקה רבים, שיהיו תנאים סבירים.

<מיטל פרי: היה לנו בעניין מדי - - - של המשטרה שהיינו פה ב-16 למאי, מה, לא היה ברור ומובהק מאליו שהתנאים שם היו בלתי סבירים בעליל?

<מיטל פרי: אז יש מקרים שקל בו.

רועי פולקמן: העברנו את זה בחקיקה במושב הקודם.

<מיטל פרי: כל מה שאנחנו מנסים לומר זה לעשות סדר.

<מיטל פרי: היום יש תקנות, הבעיה היא שמכוח החוק, אין חוק מוסדר, אז מה קורה?

<מיטל פרי: יש לנו את התקנות האלה מ-1995.

<מיטל פרי: יש לנו תקנות סעיף 22א קטן לפקודת העיריות שחייבת העירייה להמליץ.

<מיטל פרי: יש את התקנות של - - - זאת אומרת, אז נוצר פתח נוח מדיי.

<מיטל פרי: כל מה שאנחנו אומרים, קחו את כל זה, וכבר יש הצעת חוק של חברת מירב בן ארי.

<מיטל פרי: תכניסו את הכול לחוק מסודר שבו יהיה מענה לעניין השרשור, אתה הסכמת איתי שצריך לפתור.

רועי פולקמן: אבל זה לא העדפות, זה משהו אחר.

<מיטל פרי: אנחנו מדברים בסך הכול אותו דבר בשורה התחתונה.

<מיטל פרי: כל מה שאנחנו אומרים, ואמר פה חבר הכנסת פרי בעצמו, למה לא יבואו ויכבדו את כל הנושא הזה בחקיקה ראשית?

איתן כבל: תודה, גברתי, הבנו.

<מיטל פרי: הערה אחרונה.

<מיטל פרי: השישה האלה שכאן נמצאים היום, להערתך, הם לא תעשיינים גדולים.

איתן כבל: גברתי, אז כנראה בגלל המרחק בינינו לא הבנת.

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: זה לא מה שכיוונתי.

איתן כבל: אמרתי, ההתאחדות מייצגת לא רק את אלה, היא מייצגת גם את אלה שדופקים אותם.

<מיטל פרי: אלי פה- - - רכש - - -

איתן כבל: מיטל, נתת לי את ההרצאה שלך, הגבתי.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<יצחק הלוי: אנחנו מדנטק, קריית שמונה.

<יצחק הלוי: אני רוצה לדבר תכלס'.

<יצחק הלוי: אנחנו בחודש הבא סוגרים את המכונה.

<יצחק הלוי: קיבלנו 25% ממכרז שעומדים לסיים בחודש הבא חמש שנים אספקה חשבונית, 5.25 חיובים על הפרשי שער, כאשר התחלנו ב-5 יורו, מקבלים 4.18, הזוכה עכשיו מגרמניה, מביא פלטות מגרמניה ב-4.22 - מה אנחנו השתגענו, מה הולך פה?

<יצחק הלוי: יושבים ומדברים, הכול יפה פה.

<יצחק הלוי: זה יקרה אולי בעוד שנה.

<יצחק הלוי: תכל'ס, בשנה הבאה.

<יצחק הלוי: מישהו מהמכובדים פה יכול להרים טלפון לחברת חשמל?

<יצחק הלוי: הייתי שם הבוקר, הם אומרים, זה המדינה.

<יצחק הלוי: להגיד חבר'ה, תעצרו את ההזמנות חצי שקל, מה קורה?

<יצחק הלוי: קריית שמונה, 50 משפחות.

<יצחק הלוי: לא יודע, מדברים כאילו הכול באוויר, הנה הניירות פה לפניכם.

<יצחק הלוי: מישהו יכול להרים טלפון, להגיד להם, תתעוררו.

<יצחק הלוי: אני הייתי לא, הם עוד שלחו אותי אליכם.

<מרדכי חן: חבר הכנסת פולקמן הנושא של העדפה.

<מרדכי חן: אם מדינת ישראל הייתה קונה כבל, היה מגיע ל-15%, תוצרת הארץ.

<מרדכי חן: החוק, אם המדינה פונה לקבלן שיתקין לה את הכבל, אני אין לי העדפה.

<מרדכי חן: זו הבעיה.

<גילה בן בסט: לא נכון, יש העדפה.

איתן כבל: מעניין, זה לא נכון, רק הוא לא יודע.

איתן כבל: יקירה, הוא לא מתקין כבלים במסתרים, סודי, מה, מודיעים לאנשים פה מה הזכויות שלהם בדיוק רק כשהגיעו לפה.

איתן כבל: אמרתי לך, זה לא המכרז לדוידקה, אמרתי לך את זה בפתיחת הדברים.

איתן כבל: אין דבר כזה שהאנשים פה לא יידעו בדיוק אחת לאחת מהן הזכויות, ומה התרגילים.

איתן כבל: אני לא רוצה להגיד, כי באמת אני נזהר.

איתן כבל: אני קצת יותר מתעסק עוד עם כמה דברים, שאני באמת, האוזניים שלי נשרפות רק מלשמוע את הדברים.

איתן כבל: זה כל כך מקומם ומעצבן שאתם הבאתם לי, עם הרשות המקומית, ששם שחוץ מלכתוב את הכתובת של המפעל בחו"ל עשו הכול, כאילו, הם היו מנומסים הם לא כתבו את השם של המפעל.

איתן כבל: זו ממש הזיה.

<גילה בן בסט: במכרזים היום אנחנו בגלל שהבנו שזה לא מובן, אנחנו כותבים במפורש שעל הטובין אם הספק שמביא לי, מתכלל לי את כל העבודה, יוכיח לי שהוא קונה מיצרן מתוצרת הארץ, הוא יקבל העדפה של תוצרת הארץ על הטובין, חד-משמעי.

<קריאות: זה מקרה פרטי.

איתן כבל: אני אאפשר עכשיו למנכ"ל הנכנס, הוא יחסית עדיין חדש, מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.

איתן כבל: נאפשר לך.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: חשוב לי מאוד שתניף דגל.

איתן כבל: תגיד לאיזה כיוון, כדי שנלך אחריך, כי בכל מקרה אני גם מתכוון להתייחס מה אנחנו צריכים לעשות כוועדה, ובין היתר גם פולקמן.

<שי רינסקי: אז קודם כל אני חדש, לא עדיין, חדש, חודש בתפקידי.

<שי רינסקי: אני אספר לכם שני סיפורים מאתמול והיום שקשורים.

<שי רינסקי: מכירים את הסיפור של סינרג'י – זה גם כן סיפור דומה של העדפה תוצרת הארץ בצורה כזו ואחרת מול התורכים.

<שי רינסקי: נכנסנו אנחנו כמשרד הכלכלה, אני באופן אישי, מול חברת חשמל, עופר בלוך, ישיבה משותפת כדי לראות איך אנחנו באמת - פתחתם ואמרתם, גם אדוני היושב ראש, גם אלי כהן מטרמוקיר, המשרד רואה בזה חשיבות רבה.

<שי רינסקי: המשרד, השר, התעשייה חשובה וקרובה לליבנו.

<שי רינסקי: יש הרבה מה לעשות, ובטח כולנו סביב השולחן הזה תמימי דעים כדי לעזור לתעשייה.

<שי רינסקי: כמובן שלא בכל מחיר, כמו שאמרת, צריכים לראות את העלויות של הדבר הזה.

<שי רינסקי: אנחנו רוצים לפתוח תחרות, אנחנו רוצים להוריד את יוקר המחיה, אבל יש דברים שלפעמים צריכים לעשות אותם גם בשכל.

<שי רינסקי: סינרג'י, לדוגמה, אם אנחנו מפעל נסגר, המדינה תשלם בטווח ארוך הרבה על הדבר הזה, ביוקר בסופו של דבר.

איתן כבל: דרך אגב, אני נזכר שאני הפניתי לשר, גם אליכם את העניין של הכבלים.

<שי רינסקי: מעולה.

<שי רינסקי: אנחנו מאוד בפנים.

<שי רינסקי: אני שמח, אחרי הישיבה שאתמול עשינו עם חברת חשמל, ועופר בלוך, שגם הם היו מאוד בסדר, אני חייב להודות, הם היו מאוד בסדר.

<שי רינסקי: כרגע יש פתרון ויש הזמנות, בסך הכול זה נראה הולך למקום הנכון.

<שי רינסקי: איחרתי היום לוועדה כי חברה אחרת מול מקורות, צינורות שמספקת לא מעט, גם פה רוצים את עזרתנו, ואנחנו שם.

<שי רינסקי: תפקידנו במשרד הכלכלה לבוא ולעזור, לבחון, באמת לראות אם זו תעשייה שיש לה יכולת להמשיך, או תעשייה שאנחנו מחזיקים אותה בכוח.

<שי רינסקי: המדינה זו תעשייה שיש לה פרודוקטיביות – אנחנו רואים תוחלת, אנחנו שם.

<שי רינסקי: אנחנו נעזור ואנחנו רוצים לעזור.

<שי רינסקי: "דולב", אני פשוט רואה אותך, נזכר.

<שי רינסקי: אני בא מהכובע הקודם שלי.

<שי רינסקי: אני ניהלתי מכרזים במיליארדים חברה למשק.

<שי רינסקי: מכיר את הדברים.

<שי רינסקי: דווקא השלטון המקומי, אני חושב שהוא פתיר, האמת, הוא פתיר, זה לא דבר מסובך.

<שי רינסקי: זה שעושים קומבינות, בסדר.

<שי רינסקי: השלטון מקומי, אם יש, דווקא פה, אפשר לעשות מהלכים עם משרד הפנים – יש מה לעשות.

<שי רינסקי: ואם איש רכש כזה או אחר, עושה מונקי-ביזנס, יש מה לעשות, גם החברה למשק, אני חושב שיש מה לעשות בפרשנות של החוק.

<שי רינסקי: כמו שנאמר פה, הגופים הממשלתיים האחרים שלא כפופים לחוק, זה מונח פה על השולחן של כולנו, יש היגיון בלהחיל את החוק.

<שי רינסקי: אנחנו יוזמים אצלנו עכשיו בן אדם שיהיה אחראי על כלל המכרזים, לא שיבואו לפנות אלינו, גם כן, נשמח, אבל ביוזמה שלנו לראות מכרזים שלדעתנו בנויים לא נכון, לבוא לטפל בזה, אם יש לנו סמכות או אין לנו סמכות אנחנו כבר נראה את זה בהמשך.

<שי רינסקי: אין ספק שכוונותיך נכונות, אנחנו נשמח אם אין לו שיניים.

<שי רינסקי: הרמתי דגל.

<שי רינסקי: הדגל הוא כזה שאנחנו מאוד בעד.

איתן כבל: אני רוצה רק לומר לך, אני אאפשר לך, ואחר כך אני אסכם ברשותך.

איתן כבל: היה כאן דיון קודם היום יום הנגב בכנסת, שני חברי כנסת מכובדים גם מאיר כהן, גם חברת הכנסת טלי פלוסקוב, לשעבר, ראשי רשויות בנגב, הרימו כאן אירוע מכובד.

איתן כבל: הנגב, אינני רוצה להתייחס אליו כמו בעבר, מסכנים וזה, ההיפך, הם לא רוצים לקבל, רוצים להתנער מהמקום הזה.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, הולכים להיות מפוטרים בחצי השנה הקרובה לפחות על פי הפרסומים בכלי התקשורת, אינני יודע לבוא ולומר את הדברים בצורה חלוטה - 450 פלוס 60 בקריית גת, פלוס עוד כמדומני ל-250 במכרות תמנע.

איתן כבל: המשמעות היא, זה לא 700 איש, זה 700 משפחות, ועוד לא נגענו בגל הדף של התהליך הזה.

איתן כבל: ישנו איזה גל הדף מטורף, זאת אומרת, באמת, הנגב קיבל, עשה, יצא למקום אחר.

איתן כבל: אתה מחזיר אותו בצורה מטורפת.

איתן כבל: מה אני רוצה לומר, יש את הדיון האם אפשר לסייע להם, לא לסייע להם, הם כן מתכוונים, לא מתכוונים, זה לא הדיון שלי.

איתן כבל: אני אומר אם בהנחה שבאמת בעוד חצי שנה המפעלים האלה עומדים לסגור את השערים שלהם, המדינה חייבת להקים כבר עכשיו לאלתר מערכת שיודעת להתארגן לקראת האירוע הקשה הזה – אם במציאת מקומות עבודה, הכנסת מפעלים חדשים, פתרונות של משרד העבודה והרווחה לכל מיני משפחות שלא תמצאנה את היכולת להתפרנס.

איתן כבל: זאת אומרת, לבנות מערכת שלמה, כבר עכשיו ולאלתר.

<שי רינסקי: הרמת לי להנחתה.

<שי רינסקי: נתחיל מהסוף ונחזור אחורה.

<שי רינסקי: להנחתה, זה ברמה שביום חמישי כל צמרת משרד הכלכלה יורד לקריית גת, כדי בדיוק למצוא את הפתרונות שאתה מדבר עליהם וכבר התחלנו.

<שי רינסקי: אינטל, נמצא 200 מטר אווירית מויסוניק, מחויב השנה בהסכם שלנו איתם לקלוט 1,000 עובדים חדשים, 500 הוא כבר קלט, כבר עשינו שידוך בין משאבי אנוש כששני המפעלים הללו, חלק ייקלטו באינטל, זה אנחנו כבר יודעים.

<שי רינסקי: מפעל אוסם כבר פנה אלינו, היו עוד מפעלים שפנו אלינו.

<שי רינסקי: יכול לומר לך, זאת אומרת, אנחנו על זה, מאוד על זה, לראות איך אנחנו – זה אירוע, אנחנו לא מזלזלים בו, ואנחנו רואים בו חשיבות גדולה לראות איך אנחנו נותנים פתרונות לכולם.

<שי רינסקי: ספציפית לקריית גת.

<שי רינסקי: פשוט שנבין, משרד הכלכלה בשלוש השנים האחרונות תיקצב מעל מיליארד שקל מעבר לאינטל, פתיחה של עוד 15 מפעלים בהיקף העסקה של 1,400 עובדים, זאת אומרת, אנחנו מאוד בעניין.

<שי רינסקי: אם בכלל דיברת על מאיר כהן, נגב, אני יכול לומר, לפני שבועיים שר הכלכלה חנך שם מפעל לתקצוב – "אלבד".

<שי רינסקי: אחד משמונה או תשעה מפעלים שיוקמו בשנה הקרובה בדימונה, עם השקעה ממשלתית לא קטנה, זה בהחלטות ממשלה שהגיעו.

<שי רינסקי: החלטת ממשלה הייתה באפריל, יצאה לדרך עכשיו, והתנופה היא מאוד קיימת.

<שי רינסקי: אנחנו מאוד על זה, בעידוד תעשייה.

<שי רינסקי: אם בעבר היה תלונה של משרד הכלכלה והתעשייה, את התעשייה הוא קצת הזניח, ואנחנו סך הכול רואים את התוצאות שבאמת יש פיחות זוחל והולך, וקווים שזזים במדינת ישראל למקומות אחרים, אנחנו לא רוצים לתת לזה לקרות.

<שי רינסקי: אנחנו נפעיל את כל המשאבים ואת כל תשומת הלב.

<שי רינסקי: ה-15 מפעלים זה רק בקריית גת.

<שי רינסקי: יש עוד מפעלים בקנה ובמקומות אחרים, רק על קריית גת אני מדבר, שאת מקבלת התייחסות מאוד פרטנית.

יעקב פרי: ברשותך, אני מודה למנכ"ל, מאחל לך כמובן הצלחה בתפקידך.

יעקב פרי: יש נטייה לדיונים האלה להסתיים באקורד חגיגי, ואני חושב שתפקידי או תפקידנו הוא לכבות, להוריד קצת את הווליום, ולהגיד, שבסך הכול הדיון שהתכנסנו אליו יישאר בסופו של דבר באותו מצב שנכנסנו אליו.

יעקב פרי: אני מאמין בכוחה של ועדת הכלכלה.

יעקב פרי: אנחנו לא מחליפים ממשלה, אבל אנחנו בהחלט יכולים לגרום לכך שהליכים מסוימים, או פרטים מסוימים, ואני לא רוצה עכשיו להתווכח עם ידידי חבר הכנסת פולקמן.

יעקב פרי: לפחות על הדברים שאנחנו מסכימים, אז כדאי לזרז אותם ולעשות אותם אם בצורה של תקנות, אם בצורה של חקיקה, כי החשבונית שמראה פה ידידנו מ"דנטק", או סיפורים שכל אחד פה שומע, בסופו של דבר, אם אנחנו לא נחלץ לפתור אותם מהר ככל האפשר, עוד פעם אנחנו ניכנס לעיסוקים אחרים – הכנסת יוצאת לפגרה, עם ישראל יוצא לחופש, ודברים יישארו אותו דבר.

יעקב פרי: לפי דעתי, אנחנו מחויבים ויכולים גם לזרז את הנושא הזה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: הוועדה הזו מוכיחה את עצמה בקדנציה הזו לפחות שהיא יכולה לקדם דברים ולהזיז עניינים - זאת עובדה.

איתן כבל: ישבה גם כמה מחברי הכנסת היותר פעילים בתוך הכנסת.

איתן כבל: אני אומר – "תפסת מרובה לא תפסת".

איתן כבל: ולכן, אני אומר את זה גם לכם.

איתן כבל: זה לא שעכשיו אני רוצה לסיים בהליך חגיגי, אתה צודק, וצריך לידינו מטף, כדי שלא נתלהב יתר על המידה.

איתן כבל: עובדה היא, אנחנו עוסקים בנושא כחול לבן, כפי שאמרת אלי, זה דיון שלישי או רביעי בתקופה האחרונה, שלא נדבר גם על מפגשים חוץ מערכתיים שבהם אנחנו גם נפגשים כדי לקדם את הדברים.

איתן כבל: כבר על המדוכה יש כמה וכמה נושאים שניתנים לתיקון.

איתן כבל: החוק הנוכחי, חוק חובת המכרזים, הוא מחייב שיהיו בו תיקונים והתאמות, זאת עובדה.

איתן כבל: נכון להיום כבר יש סוג של העדפה, זאת אומרת, מאז שהחוק חוקק ועד היום, למדו גם איך לעקוף אותו.

איתן כבל: לכן כאשר ישבתי אתכם, וגם ישבתי כן עם החשב הכללי, רוני חזקיהו, שהוא במקרה מהגדוד שלי.

איתן כבל: אלי, חשוב לי שתהיה קשובים בעניין הזה.

איתן כבל: מה שאני מבקש, ואני רוצה שנעשה את זה, ואני אומר את זה לשניכם, כי אני רוצה שתהיו חלק מצוות עבודה קטן, שבו נגדיר לעצמנו משימה - אתה תגדיר מי ממשרד הכלכלה למנות.

איתן כבל: אני ארצה שאנחנו נעשה פגישה בשבוע, העשרה ימים הקרובים, כדי קודם כל לתכלל, לעשות לעצמנו תכלול של כל אותם עניינים – מה מצריך תיקון חקיקה.

איתן כבל: מה אפשר בתקנות, מה צריך לכתוב מחדש.

איתן כבל: יש למשל דברים כמו שאמרנו, קופות חולים, אוניברסיטאות, כל גורמים האלה, שאנחנו מכירים את זה מחקיקה שאתה גם הובלת, שהם עמדנו על רגליהם האחוריות, הם רוצים כל הזמן להיות מוחרגים, כל הגופים האלה, יכול להיות שגם מצריך תיקון חקיקה לגמרי.

איתן כבל: העניין של הרשויות המקומיות - יש מה לעשות.

איתן כבל: אנחנו כל הזמן דיברנו מחוץ לאטמוספירה.

איתן כבל: בתוך זה האכיפה של כל התהליכים האלה.

איתן כבל: חלק מהעניין שעוברים על הכללים והתקנות, כי יודעים שאף אחד לא אוכף אותם, אף אחד לא תופס אותם.

איתן כבל: ואם תופסים אותם, אז אומרים, אה, סליחה, כן, לא שמתי לב, אני אתקן את זה.

איתן כבל: אנחנו מכירים את התהליכים האלה.

איתן כבל: דרך אגב, נקיים דיון עם שר הפנים בעניין הזה, כי אני חושב ששר הפנים בעניין הזה הוא שחקן מאוד מרכזי.

איתן כבל: כי בלי לשים, הרשויות המקומיות הן אחד המנועים והכוחות היותר מרכזיים בתהליך.

איתן כבל: 60 מיליארד שקל, אומר כאן מנכ"ל משרד הכלכלה.

רועי פולקמן: ביקשנו רק דבר קטן – שקיפות במכרזים, הצעת חוק, שדרך אגב, התחיל אותה, ועכשיו אני מקדם אותה.

רועי פולקמן: משרד הפנים אמור היה לעלות ביום ראשון לוועדת שרים על שקיפות במכרזים של השלטון המקומי, כדי שיהיה אפשר לדעת מה מכרזים, וגם על זה יש כרגע ויכוח.

<שי רינסקי: סליחה, 40.

איתן כבל: מה שאני מבקש מהחבר'ה שלכם מקריית שמונה.

איתן כבל: אתם תוציאו אליי פנייה דחופה, אני גם אעביר אותה לשי רינסקי, למנכ"ל של כלכלה ותעשייה.

איתן כבל: אני גם אדבר אישית עם המנכ"ל, אני לא יודע להתחייב לכם.

איתן כבל: חברת חשמל, אתם יודעים איך זה, כל מלה מיותרת.

איתן כבל: לכן, מה שאני מבקש, שתעבירו פנייה מחר, מחרתיים, כדי שאנחנו נוכל לראות אם אפשר באמת בנסיבות כפי שאתם מתארים את זה, כדי לסייע לכם.

איתן כבל: דבר אחרון, לגבי העניין של הפיטורים בנגב.

איתן כבל: אני מברך, אני אומר "למזלנו", החברות הודיעו מבעוד מועד על הכוונה.

איתן כבל: בדרך כלל, לצערנו, כבר כשהעניין הזה מרגע לרגע, ואז אנחנו מוצאים את עצמנו עם הלשון בחוץ.

איתן כבל: שוב, אני מודה לך, אני מודה לכם.

איתן כבל: תזכרו, במושב החורף של הכנסת, בהנחה שהממשלה הזו תשרוד.

איתן כבל: אני יכול רק לומר לכם שאנחנו מחויבים, ויהיו תוצאות לעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.