ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 789, 2017-07-30 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר-היום: החשש מפיטורי עובדים בחברת טבע.

משה גפני: אני ביקשתי שאתה תבוא, נשיא התאחדות התעשיינים.

<שרגא ברוש: אתה מבקש – זה כמו פקודה.

משה גפני: זו לא היתה פקודה; היתה בקשה.

משה גפני: אני עושה את הדיון הזה, כי גם לי זה צרם קצת.

משה גפני: חברת טבע היא גדולה, והיא הצליחה מאוד.

משה גפני: יש שם מאות עובדים שיכולים – יש חשש מפיטורי חלק מהם.

משה גפני: לכן רציתי לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני לא מתכוון לעשות דיון שהוא נשכני או דיון שיעמיד את החברה באור לא חיובי, אבל להתחיל את הנושא הזה, לעקוב אחריו, ואבקש ממך, שרגא, שתציג את הדברים, היכן הם עומדים.

משה גפני: אני רק מבקש הודעה, לפני שאנחנו נכנסים לעניין הזה.

משה גפני: אין לי המליאה, אז אני רוצה לומר את זה כאן.

משה גפני: אני מתנגד מכל וכל לעלייה של יהודים להר הבית – גם מבחינת ההלכה וגם מבחינת הנושא המדיני.

משה גפני: אין צורך בעניין הזה, הוא לא מוסיף שום דבר, הוא לא מעיד על ריבונות, שלנו.

משה גפני: להפך – זה שאסור לעלות על הר הבית, כיוון שזה המקום הכי קדוש שלנו, וזה מעיד על זה שזה שלנו.

משה גפני: העלייה להר הבית, גם שהיא מנוגדת להלכה, היא גם יצרה הרבה פעמים בעיות שהביאו בסופו של דבר לאינתיפאדה והביאה לנושאים קשים מאוד גם מבחינת החיילים וגם מבחינת הערבים שעולים שם וגם מבחינת היהודים.

משה גפני: אני מודיע שאני מתנגד לזה מכל וכל, ועמדתנו היא שאסור ליהודים לעלות להר הבית.

משה גפני: הלכתית זה אסור, אבל גם מבחינה מדינית.

משה גפני: הייתי אומר את זה במליאה, אבל אין מליאה בפגרה, אז אני אומר את זה כאן בוועדה.

משה גפני: שרגא ברוש, אנחנו נכנסים לעניין של טבע.

משה גפני: בבקשה.

<שרגא ברוש: תודה רבה.

<שרגא ברוש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת.

<שרגא ברוש: הרבה מאוד פעמים הייתי בחדר המכובד הזה, אבל אני חושב שזו הפעם הראשונה שאני בא לדבר על חברה ספציפית אחת.

<שרגא ברוש: אני לא הייתי עושה את זה, והיושב-ראש לא היה מבקש ממני לעשות את זה, לולא זו חברת טבע, וברשותכם מילה, מה זאת טבע.

<שרגא ברוש: מעבר לסיסמה, שזאת ספינת הדגל של התעשייה בישראל.

<שרגא ברוש: זה נכון, אבל זה לא הכול.

<שרגא ברוש: טבע זו חברה עם 57,000 עובדים בכל העולם, ומתוכם 7,000 בישראל.

<שרגא ברוש: טבע זו חברה עם 26 מרכזי פיתוח בעולם, 87 אתרי ייצור, 1,000 השקעות גנריות – 1,000 תרופות גנריות חדשות רק בשנה הזו, ב-2017.

<שרגא ברוש: טבע זה לא עוד חברה.

<שרגא ברוש: עם מחזור עסקים של 21 מיליארד דולר, מתוכם 4 מיליארד דולר ייצוא מישראל.

<שרגא ברוש: עם השקעות במו"פ בישראל של 2.5 מיליארד שקל בשנה.

<שרגא ברוש: עם השקעת בטכנולוגיה של 200 מיליון שקל בארבע השנים האחרונות - רבותיי, סדרי גודל של חברה שהיא מדינה.

דבר אחד: מצד שני, טבע נקלעה למשבר, וזה קורה במחזור עסקים של חברה, ואם הייתי לומר מילה לזכרו של אלי הורוביץ – חבל שהוא לא חי היום.

דבר אחד: היה יודע להוציא את הספינה הזאת מהמקום הזה, גם אחרים יעשו את זה, אבל אלי היה עושה את זה כמו שהיינו מצפים שהוא יעשה.

דבר אחד: אבל גם הנהלת טבע הנוכחית, שהחליטה לנסות לצמצם 300 או 350 עובדים בחברה – זה בערך 5% מעובדי טבע בישראל, אבל עושה את זה בעולם, 7,000 עובדים, 13% מכמות העובדים של החברה בעולם, כלומר היא לא מצמצמת בישראל כפי שהיא מצמצמת בעולם – פחות מחצי מזה.

דבר אחד: אני יכול להבטיח לכם עוד דבר אחד, ואני נותן את מילתי, ואני מעיז לתת את מילתי בלי שדיברתי עם איציק פטרבורג, המנכ"ל הנוכחי של טבע.

דבר אחד: הם יחזרו מחו"ל, והם בחו"ל מתמודדים כרגע עם הבעיות האלה של טבע, עם הדוחות והלא דוחות ועם המשקיעים והלא משקיעים, כי זו טראומה לא פשוטה לחברה כזו בכל העולם.

דבר אחד: ונשב ונמצא את הדרך, והעובדים יעזבו, אלה שיוחלט שיעזבו – בכבוד, אני מאוד מקווה שבהסכמה.

דבר אחד: אני מקווה שחלק לא קטן מהם בכל מיני צורות פרישה כמו פרישה מרצון, כמו זה או אחרת.

דבר אחד: יש לזה כלים.

דבר אחד: אנחנו יכולים להבין שחברה צריכה לסדר פתאום מערכות, אם היא עושה את זה בכבוד, אם היא עושה את זה בשיתוף פעולה, אם היא עושה את זה מתוך הבנה שהעובדים זה חלק ממנה, גם הפורשים – אז רבותיי, לא יישאר עובד אחד שיפרוש וירצה לעבוד, שלא ייקלט במקום עבודה אחר.

דבר אחד: אני אעמיד את ההתאחדות לעניין הזה, טבע תעמיד את המשאבים שלה לעניין הזה, וזה מה שיקרה.

דבר אחד: אני מקווה שהמספר יהיה קטן ככל האפשר, אני מקווה שאלה שיפרשו, יפרשו בצורות הפרישה שיהיו מקובלות על הוועד ועל ההסתדרות ועל העובדים ועל כולם יחד, אבל לא משנה באיזו צורה הם יפרשו – כל מי שירצה לעבוד, ייקלט במקום עבודה חליפי, וזה העיקר.

דבר אחד: אני באמת מודה לחברי הכנסת שבאו לדיון הזה, ואומר לכם – יש לכם את מילתי, שלזה אנחנו מתגייסים איך שאיציק חוזר מחו"ל.

דבר אחד: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואחריה חברת הכנסת איילת נחמיאס, שלא הרפתה ממני עד שאקיים את הדיון הזה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר תזכורת קטנה.

שלי יחימוביץ': טבע היא חברה מצליחה בקנה מידה בין-לאומי, ברמות חסרות-תקדים בגלל המצאה שפותחה במכון ויצמן בישראל – קופקסון, על-ידי המדינה, בכספי המדינה, במימון המדינה.

שלי יחימוביץ': אחר כך טבע ידעה לקחת את הדבר הזה, ולמנף אותו לחברה מזהירה בהצלחתה.

שלי יחימוביץ': הכישלון המרכזי שבגללו עכשיו החברה מרא את תעודות ההצלחה הזאת בדמות פיטורין, שזו בכלל סוגיה בעייתית בפני עצמה – כישלון שברגע שפג הפטנט של הקופקסון, חברת טבע על כל משאביה ועל כל השכר המטורף שהיא משלמת לבכיריה, לא הצליחה לפתח תחליף לקופקסון, ואחר כך נוספה שורה של כישלונות קשים מאוד – השקעות הרפתקניות שהוכחו ככושלות וצניחה של המניה ב-40% - כל זה בגלל מי – בגלל העובדים שרוצים לפטר עכשיו?

שלי יחימוביץ': כל זה בכלל החלטות ניהוליות כושלות.

שלי יחימוביץ': איציק, בלשונו של שרגא – יצחק פטרבורג – עלות השכר שלו עשויה להגיע השנה ל-34 מיליון שקלים בשנה.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שעלות השכר הזו מכסה לפחות חצי משכר העובדים שמתכוונים לפטר עכשיו.

שלי יחימוביץ': חייב להיות איזשהו קשר הגיוני.

שלי יחימוביץ': נכון שהוא מנכ"ל זמני, אבל הוא היה יו"ר הדירקטוריון בתקופה שכל ההחלטות האלה התקבלו.

שלי יחימוביץ': למה הם צריכים לשלם את המחיר?

שלי יחימוביץ': למה עובדים בשכר מינימום או בשכר ממוצע גג צריכים לשלם את המחיר?

שלי יחימוביץ': אין בזה לא היגיון כלכלי, לא היגיון מוסרי, לא סיבה אמתית.

שלי יחימוביץ': איך אני יודעת שאין לזה סיבה אמתית?

שלי יחימוביץ': כי לא חוסכים ככה כסף.

שלי יחימוביץ': במקום כל עובד שהם מפטרים, הם מביאים עובד קבלן, ומשלמים לו יותר ממה שמשלמים לעובד קבוע שהם מפטרים, ובלבד שהם יוכלו להודיע על ההצלחה המסחררת, שהם פיטרו 350 עובדים, כלומר אין לזה בכלל סיבה כלכלית אמתית.

שלי יחימוביץ': בפעם הקודמת שהיה גל הפיטורין בטבע, לפני ארבע שנים, כשהודיעו בבורסה שמפטרים כמות אדירה של עובדים בעולם ובארץ, המשקיעים פרצו במחיאות כפיים ובקריאות שמחה – איזה יופי, מפטרים עובדים, זה סימן טוב.

שלי יחימוביץ': אז הגיע הזמן לשים סוף לסימבולים האכזריים ולמעשים האכזריים האלה.

שלי יחימוביץ': הפיטורים האלה – אמר שרגא, ואני מודה לו על כך, על זה שהם ייעשו בהסכמה ובדאגה לכל העובדים – זה לא קרה עד הרגע.

שלי יחימוביץ': זה פיטורין חד-צדדיים, בלי להידבר בכלל עם הוועד.

שלי יחימוביץ': יש דרכים אחרות – למשל, להגיע להסכמי פרישה מכובדים, טובים לאנשים שהגיעו לגילאי 50, 55, והסיכוי שלהם למצוא מקום עבודה חלופי הוא אפסי.

שלי יחימוביץ': אז אפשר להידבר עם העובדים.

שלי יחימוביץ': אפשר להגיע אתם להסכמות, אפשר להגיע להסכמי פרישה עם העובדים.

שלי יחימוביץ': בפיטורים האלה אין שום צורך, בטח כשהמנכ"ל וצמרת ההנהלה מרוויחים סכומי עתק כאלה.

שלי יחימוביץ': ועוד דבר לסיום.

שלי יחימוביץ': טבע נהנתה במשך השנים מהטבות מס מפליגות.

שלי יחימוביץ': לפעמים שילמו 0 נקודה משהו אחוז מס הכנסה בשנה.

שלי יחימוביץ': נדמה לי שבשיא הם משלמים 17% מס בשנה האחרונה, ו-17% זה עדיין פחות ממה שמשלם בעל חנות מכולת, שמשלם 26% אחוזי מס.

שלי יחימוביץ': לכן יש כאן סיי לשר האוצר, ואני קוראת לשר האוצר לתבוע מטבע שלא לבצע את הפיטורין האלה, נקודה.

שלי יחימוביץ': יש לו הכוח לזה, יש לו היכולת.

שלי יחימוביץ': טלפון אחד עם אזהרה קלה, והדבר הזה נפתר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איילת ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, היושב-ראש גפני, שכינסת אותנו.

משה גפני: יש לך תרומה לעניין הזה.

משה גפני: התלבטתי אם לעשות ישיבה היום.

איילת נחמיאס ורבין: ותראה את נוכחות הח"כים – מצביעה באמת על הדאגה הגדולה שכולנו חולקים לדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בחודשיים האחרונים עדים לכמה בעיות בתעשייה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: יש לומר את האמת – דנו בסגירת מפעל בקריית גת, סגירת מפעל סינרג'י.

איילת נחמיאס ורבין: שרגא, אתה טועכה בעניין הזה, כי דנו במפעלים בודדים.

<שרגא ברוש: אמרתי שאני לא.

איילת נחמיאס ורבין: שתולה, שזה ממש הצלה שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כאן כולנו מאוד עצובים ומודאגים, ויש לומר שאנחנו מדברים על פיטורים ערב החגים, תחילת אוגוסט.

איילת נחמיאס ורבין: מותר לחברה עסקית להיקלע לקשיים, רק מי שמסתכל מהצד על טבע – אני אומרת את זה לאנשי טבע שפה, גם לעובדים וגם להנהלה – הכאב שלנו לגמרי קשור לכך שזו ספינת הדגל של התעשייה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: טבע היא מה שאנחנו מניפים בו, כשאנחנו רוצים להסביר את החדשנות הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: יש לומר – טבע רכשה לא מעט חברות, התקשתה למזג אותן, נטלה חוב כבד שהיא מתקשה לשרת אותו, כשברקע אמור לפוג הפטנט מהקופקסון, כפי ששלי הזכירה.

איילת נחמיאס ורבין: כל הדברים האלה קורים, ואפילו לספינת דגל כמו טבע קשה להתמודד עם אירועים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: יש גם כל מיני אירועי רקע של מצב הפארמה בעולם, אבל פה אנחנו יושבים היום משום שבסופו של דבר יש כאן נציגים של 350 עובדים בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: זה נשמע מעט לעומת 7,000, לעומת 57,000 עובדים בעולם, אבל בסוף אלה העובדים שאנחנו מסתכלים עליהם בעיניים, והם בסופו של דבר, מי שיצרו או שותפים ליצירת ה-DNA של החברה, ואני מוכרחה לומר לשרגא שאני דיברתי על אלי הורוביץ כל הסוף שבוע.

איילת נחמיאס ורבין: נכון שיש רומנטיקה ונוסטלגיה שקשורה במנהלים אדירים כאלה שהיתה בעבר, ובטח גם הוא לא היה חף מטעויות, אבל בסוף אנו צריכים מנהיגים כאלה, שיהיו מסוגלים למשוך את העגלה מן הבוץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת ששר הכלכלה שוחח עם מר פטרבורג ביום רביעי, אלי כהן, אבל אני מוכרחה לציין בהקשר הזה עוד מישהו.

איילת נחמיאס ורבין: לטבע יש בעל מניות אקטיביסטי.

איילת נחמיאס ורבין: קוראים לו בני לנדה.

איילת נחמיאס ורבין: מי שעוקב אחרי טבע – אני עוקבת בהשתאות רוב הזמן, אבל גם לא מעט הפעמים, בדאגה – בני לנדה מצביע כל השנים, הוא מצביע על הדירקטוריון, על המורכבות ועל ההרכב שלו, הוא מצביע על תהליכי קבלת ההחלטות בחברה, ובמידה מסוימת כל הזמן מנסה להיות הילד ששם את האצבע בסכר.

איילת נחמיאס ורבין: בעל מניות אקטיביסטי זה לא אומר בהגדרה שהוא צודק, אבל צריך לראות שלאורך זמן בני לנדה שרטט את המסלול פה.

איילת נחמיאס ורבין: מדובר באיש שבעצמו הוא הקים חלק מספינות הדגל התעשייתיות של ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דב, אני מאוד מקווה, שרגא, גם כיו"ר שדולת התעשייה, והדאגה שאנחנו חולקים לזה שתהיה תעשייה ישראלית, אני רוצה לראות איך מגיעים להידברות עם העובדים, ואומר יותר מזה: לתקוף את יושב-ראש הוועד - דוד לוסטיג שיושב פה, סמנכ"ל טבע, בעיניי זו אחת הטעויות הכי אומללות שנעשו בתוך התהליך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהוועד הוא שותף למלחמה על הבית, העובדים הם השותפים לזה שטבע תצא מן הבוץ, ואני סומכת עליכם בסופו של דבר, על ההיגיון שלכם ועל היושרה שלכם בהתקשרות מולם, ושאתם באמת, עם כל הכבוד, בכל מקום אחר - פה בדיון הזה אני מבקשת מכם לחזור בכם על מה שאמרתם על אלירן קוזליק.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מקווה שמהישיבה הזאת ייצא משהו שונה.

איילת נחמיאס ורבין: גם אני.

משה גפני: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני אשתמש במשל שעולה פה כל הזמן של ספינת הדגל.

איציק שמולי: גם שרגא אמר את זה, גם איילת, וזה נכון בהרבה מאוד מובנים, אבל זו ספינת דגל שהקברניטים שלה – מעט התבלבלו.

איציק שמולי: הם התבלבלו פעם אחת בגלל הטיעון שעלה פה קודם, שבסופו של דבר, ולא בפעם הראשונה – טעויות קשות של מנהלים.

איציק שמולי: נכון, מותר לטעות במחזור עסקים, אבל חייבת להיות פרופורציה בין מה שקרה בפועל לבין הפתרון הקל בדרך כלל שהולכים אליו – פיטורי עובדים, ופעם שנייה, קיים פער מאוד גדול בין התיאור הנטרלי והמעט אידיאליסטי שתיארת את הקשר או את החלק שיש לעובדים, קודם כל בבניית החברה ועכשיו בתוך התהליך שייעשה כביכול בהסכמה – לבין הכותרות שראינו בשבוע שעבר; קודם כל, כינו אותם לא יעילים, מיותרים, והגיעו גם לבריונים.

איציק שמולי: זו לא התנהלות שמעידה בכלל על רצון ללכת להסכמה ולשמר את השותפות.

איציק שמולי: אנסה להתמקד בדבר אחד – בעניין הטבות המס.

איציק שמולי: אני לא מדבר מנקודת מבט מוסרית וחברתית אלא מנקודת מבט כלכלית, ואני בסך הכול נתלה על דוח מבקר המדינה ב-2013, שמתח ביקורת חריפה על המדיניות הנוכחית, שמעודדת הטבות מס, אבל מתנגדת לצורה המופקרת ש זה נעשה.

איציק שמולי: רק במדינת ישראל, מדינה יכולה להרעיף במיליארדי שקלים כל שנה הטבות מס בלי לשאול מה היא מקבלת חזרה.

איציק שמולי: אם הנחת המוצא היא, שהמדינה מקבלת תוספת השקעות, והנתונים שאתה פירטת הם ברורים, ושוב אני אומר – אני בעד הטבות מס ותוספת תעסוקה, אבל בסופו של דבר היא חוטפת אגרוף לפרצוף בצורה של פיטורים של 350 עובדים, משהו פה לא מסתדר.

איציק שמולי: יש לומר בצורה ברורה - או יש הטבות מס ובצדן הגדרה מדויקת של מה מדינת ישראל מקבלת חזרה, או אין הטבות מס.

איציק שמולי: בסופו של דבר, אם המשוואה הזאת לא מתקיימת, מעבר לכל התיאורים המופלגים, אין פה שום דבר מעבר להפקרות וחזירות.

איציק שמולי: את הדבר הזה חייבים למנוע.

איציק שמולי: המשוואה הזו שבה מדינת ישראל נותנת הטבה כדי לעודד תעסוקה, ובצד השני של המשוואה חוטפת פיטורין, זו לא משוואה שיש לה מקום.

איציק שמולי: אני מאוד מקווה שיימצא פתרון גם נקודתי, שכמובן יהיה בהסכמה ובשותפות עם העובדים.

איציק שמולי: כפי שאמר היושב-ראש בצורה כל כך ציורית אך כל כך נכונה – לפני שמגיעים לתחתית של העוגה בטבע, יש עוד כל כך הרבה קצפת לעבור בדרך.

איציק שמולי: לפי הפרסומים – תקנו אותי אם אני טועה - שרגא – הוצע למנכ"ל הנכנס שכר של 20 מיליון דולר, והוא לא בא, ושבועיים אחר כך – סליחה, מענק חתימה של 20 מיליון דולר.

<שרגא ברוש: והוא לא בא.

<שרגא ברוש: כנראה שבאיזשהו מקום הציעו לו 25.

איציק שמולי: בסדר.

איציק שמולי: אבל תסתכל על השוק, תסתכל על הפרופורציות.

איציק שמולי: דרג ניהולי, מענק חתימה של 20, 25, לא יודע כמה מיליון דולר, ושבועיים-שלושה אחר כך מדברים על פיטורי עובדים של 350-300 איש – זה לא פרופורציונלי.

איציק שמולי: ודאי שאם החברה נקלעה למצב כזה, חייב להימצא פתרון שכואב כנראה לשני הצדדים, אבל אל"ף, הפתרון כרגע לא נעשה בשותפות אלא באופן חד-צדדי, הוא לא רואה את העובדים בכלל לנגד העיניים; ובי"ת, במשוואה הקיימת, לפי הפתרון שההנהלה רוצה ללכת אליו, ההנהלה לא תשלם שום מחיר, וכל הגרזן ינחת על ראש העובדים, וזה לא מקובל.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים שנאמרו פה, אני חושב שאנחנו גם כחברי כנסת, לא באנו להשמיע קול ותו לא.

יוסי יונה: אנחנו דורשים צעדים שייעשו, בין אם על-ידי הממשלה ובין אנחנו באמצעות חקיקה.

יוסי יונה: זה התפקיד שלנו.

יוסי יונה: ואני אבהיר למה אני מתכוון, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: הנקודה החשובה פה, שאנחנו צריכים לעסוק בה, זה יחסי מדינה-מגזר פרטי.

יוסי יונה: אני חושב שלא אחטא לתיאור העמדה של כלל חברי הכנסת שיושבים פה – אנחנו בעד שוק פרטי, בעד יוזמה, יצירתיות, יזמות וכו'.

יוסי יונה: יחד עם זאת, אנחנו סוציאל דמוקרטי.

יוסי יונה: אנחנו רוצים לברר מהם טיבם של יחסי הגומלין בין המדינה לבין הדמוקרטיה.

יוסי יונה: על הפרק עומד העניין שחברי איציק שמולי ציין – החוק לעידוד השקעות הון.

יוסי יונה: החוק הזה מציין במפורש את מטרתו – אחת, הגדלת התעסוקה בפריפריה.

יוסי יונה: הנושא הזה עד כה לא עלה כאן.

יוסי יונה: אני לא חושב שטבע מצטיינת בעניין.

יוסי יונה: הדבר השני, שבני העלה במפורש או שלא במפורש – מצבת כוח האדם.

יוסי יונה: החוק לעידוד השקעות הון בא ואומר, על-ידי כך שהמדינה מיטיבה עם חברה כלשהי, הרי שהיא מצפה שתהיינה השקעות בסדר כזה או אחר כדי לעודד תעסוקה במדינה.

יוסי יונה: לכן גם עולה השאלה, יחסי הגומלין בין התעסוקה בארץ לתעסוקה של עובדים בחו"ל.

יוסי יונה: החברה, כפי שהוצגה כאן - ספינת הדגל של מדינת ישראל, ועליה גם מוטלות חובות כאלה ואחרות.

יוסי יונה: מה אנחנו מגלים – שדווקא מצבת כוח האדם בשנים האחרונות ירדה.

יוסי יונה: אגב, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אתה ודאי מעורה בהמלצות של ועדת יעל אנדורן, שהפכו להיות אות מתה.

יוסי יונה: אחת ההמלצות ביקשה ליצור זיקה בין מספר המועסקים לבין הטבות המס.

יוסי יונה: אז אנחנו לא רוצים להתערב בניהול החברות, אבל הנה, כאשר חברה באה למדינת ישראל ואומרת: מדינת ישראל יקרה, אנחנו ספינת דגל – הבה ותני לנו את התנאים האופטימליים לצמיחה ולפריחה ולהגדלת התעסוקה בישראל, השאלה היא מה יחסי הגומלין.

יוסי יונה: אנחנו לא יכולים רק לתת, אבל אנחנו נותנים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – לא היית כאן כאשר פתחתי את דבריי ואמרתי – לא מוטל עלינו רק התפקיד שיש לנו מין ערוץ שבו אנחנו מבטאים תסכול, ואכן התסכול גדול, אלא אנחנו רוצים לחשוב על מהם הצעדים האופרטיביים שאנחנו רוצים, אם זה באמצעות מדיניות של ממשלה או באמצעות חקיקה.

משה גפני: למשל, אני חושב שנכון לומר שלתקן את החוק לעידוד השקעות הון, שאומרות שהטבות המדינה לחברה יהיו תלויות באופן משמעותי בסוגיה של הגדלה או הקטנה של דפוסי או שיעורי התעסוקה במשק.

משה גפני: ואני ממליץ ודורש, אדוני היושב-ראש, שאולי זה לא יהיה רק בתקנות, כי מה שיעל אנדורן ביקשה זה באמצעות תקנות.

משה גפני: יכול להיות שלמול המקרים האלה של עוד אחד ועוד אחד מהמקרים האלה, הכנסת צריכה להידרש ולעשות צעד ולהגביל את יכולת המדינה לתת את הכספים הללו לחברות בלי שיהיו יחסי גומלין שמשרתים את טובת הציבור הרחב.

משה גפני: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: תודה, מיכל בירן.

משה גפני: אגב, יוסי, נפגשתי עם אנשי האוצר - ביקשו ממני שאביא את הקיצוץ הרוחבי – מה שאני לא מביא.

משה גפני: אמרתי להם: אנחנו צריכים לקיים דיון על כל המדיניות הכלכלית, שזה כולל גם מה שאמרת.

משה גפני: אנחנו – נושאים כאילו הכול מובן מאליו.

משה גפני: לא מובן מאליו.

משה גפני: מה שנכון פעם, לא נכון להיום.

משה גפני: יש לנו כמה בעיות שפתאום אנחנו נתקלים בהן – מצד אחד, מביאים לנו כל מיני הטבות, שלא נדרשים לעשות שום דבר אלא זה מגיע מאוצר עלום, שאנחנו לא מבינים בדיוק מאיפה הכסף הזה, ובסוף מביאים לנו כל מיני דברים, שבהם גם דברים טובים, ואז אומרים לנו: תעשו קיצוץ רוחבי, כלומר אנחנו נהיה הרעים, ומישהו אחר יהיה הטוב.

יוסי יונה: אני מאיר את תשומת לבך, שמה שהבנתי שעמדת האוצר בנושא של המלצות ועדת אנדורן, היתה התנגדות באופן נחרץ, לפחות לגבי ההמלצה ליחסי הגומלין.

משה גפני: רק רציתי לומר שאני ער לעניין הזה, וחושב שצריך לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אי-אפשר להמשיך במדיניות כזו.

משה גפני: מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: אהיה קצרה.

מיכל בירן: אני גם מודה לך על הקיום של הדיון בהתראה כזאת.

מיכל בירן: אני חושבת שהיחסים בין עובדים למעסיקים באמת אמורים להיות סימביוטיים.

מיכל בירן: כשאני מסתובבת באירופה, קוראים לזה השותפים החברתיים.

מיכל בירן: שיתוף הפעולה ביניהם הוא זה שמביא את השגשוג, ובכל התקופות בהיסטוריה של תור מדינת הזהב של מדינת הרווחה זה מה שהיה.

מיכל בירן: אפילו אני נותנת את הדוגמה של שנות ה-70', במצב שהיה כאן בארץ, שהחברות היו במצוקה, ובכל זאת השכר עלה כדוגמה למצב שבו ארגוני עובדים חזקים מדי, אבל לא נראה לי שזה המצב כאן.

מיכל בירן: כמה דברים מפריעים לי, ואמרו אותם גם חבריי.

מיכל בירן: דבר ראשון, זה שלא היה דיאלוג אמתי מסתמן בעיניי כמשהו שהוא לא בתום לב.

מיכל בירן: זה שישר מגיעים לפיטורי עובדים.

מיכל בירן: שאלה שנייה – חברת הכנסת יחימוביץ כבר העלתה את זה, אבל אשמח לתשובה – האם במקום העובדים שמתכוונים לפטר, מתכוונים להכניס עובדי קבלן שימלאו את מקומם?

מיכל בירן: כי הדבר הזה יותר מהכול הוא אינדיקטור לתום לב, האם באמת יש פה מצב של חברה במצוקה- - -

יוסי יונה: נעמיד דרישה שזה לא יהיה.

מיכל בירן: אני לא פוסלת את זה שיכול להיות שחברה במצוקה, והיא צריכה לצמצם מצבת כוח אדם, ואז צריך לעשות את זה בצורה הכי הגונה, הכי דיאלוגית, אבל אם מתכוונים להביא בדלת מסתובבת עובדים אחרים במקום אלה שעושים אתם את הדיאלוג - אנחנו מבינים בדיוק מה המטרה האמתית של כל המהלך, והוא להשתתף בתחרות הזו של מי פיטר יותר עובדים כדי לצאת הכי- - -

משה גפני: תכף נברר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי, בבקשה.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: אני בעיקר רוצה לדבר על המוזיקה שיוצאת מהדיון הזה, כי לדעתי אנחנו צריכים לשומר פה על איזון בין אווירה של עריפת ראשים, כי לא מזמן ישבנו בדיון כאן, חגגנו את נושא מוביליי לאחר שאנחנו בוועדת כספים- - -

שלי יחימוביץ': אתה מתכוון לראשים של ה-350 עובדים שהולכים לפטר?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: עריפת ראשים בכלל.

רועי פולקמן: תכף אתייחס לזה.

שלי יחימוביץ': של מי?

רועי פולקמן: מייד אגיד, אם תיתני לי.

רועי פולקמן: אבל זה בסדר לקפוץ- - -

שלי יחימוביץ': עריפת ראשים – כרגע אלה שעורפים את ראשם- -

רועי פולקמן: לא, כי אני שמעתי אותך מדברת על ההנהלה.

רועי פולקמן: המילה בעיניי היא יחד, כי זה לא- - -

משה גפני: מה אמרתי מוביליי?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: לא הבנתי.

מיכל בירן: אגב, דוגמה מעצבנת אחרת לאיך נכנס כסף לקופת המדינה, הוא לא עבר כאן, החליטו- - -

רועי פולקמן: כשקיימנו דיון בחוק ההסדרים על הצורך של ישראל להיות תחרותית בעולם, ועשינו תיקונים בנושא ה-IP כדי להיות מסוגלים לאפשר השקעות במו"פ ישראלי בתחום ההי טק – דבר שהקל והוביל בין השאר, כמובן בזכות ההצלחות, לרכישה המאוד דרמטית של חברת מוביליי, כולנו אמרנו: המדיניות הממשלתית הנכונה, וזה מבוסס על כלים דומים – עידוד השקעות, הטבות מס, שזו לא מילה דומה.

רועי פולקמן: יחד עם זה, אני מקבל לחלוטין את העובדה – אחת, שדברים צריכים להיעשות ביחד, כלומר האם הצעד הראשון שצריך לעשות הוא פיטורי עובדים.

רועי פולקמן: אני שמח על זה שיש דיון בתחילת פגרת הכנסת על זה שפיטורי עובדים מחברת דגל בתעשייה הישראלית זה לא דבר אומרים: טוב, נו.

רועי פולקמן: ממש שמח על זה.

רועי פולקמן: אני גם בהחלט חושב שכששר האוצר יחזור ארצה – והוא גם אמר את זה – צריך לבחון איך מסייעים לחברה ולעובדים, כי החברה במצוקה.

שלי יחימוביץ': מכל הסיפור אנחנו מגיעים בסוף לסיוע לחברה?

רועי פולקמן: בהחלט, כשיש חלק מהעניין, שיש פה משבר של חברה מובילה- - -

יוסי יונה: - - -

משה גפני: אם אני לא אתן לחבר קואליציה לדבר שוטף, יגידו לי שבכלל עברתי לאופוזיציה.

משה גפני: ..

שלי יחימוביץ': אני רואה לאן זה הולך.

רועי פולקמן: ממש לא.

רועי פולקמן: את לא שומעת מה אני אומר.

משה גפני: אתה יכול לומר מה שאתה חושב.

רועי פולקמן: ודאי, אבל שלי מתעקשת להלביש על הדברים שלי, דברים שלא אמרתי.

רועי פולקמן: אני ודאי שחושב שפיטורי עובדים זה מוצא אחרון, ואני שומע כאן מיו"ר התאחדות התעשיינים – כשאני אומר לסייע, זה לסייע לעובדים ולסייע לחברה, אבל להפוך את זה לאירוע של עובדים מול חברה, ולאחרונה גם שמענו על הסיפור עם סודה סטרים וכו', בסוף חברות צריכות לצאת ממשבר.

איילת נחמיאס ורבין: שמעת מה אמרה מיכל בירן?

איילת נחמיאס ורבין: יש מצבים.

רועי פולקמן: לא יודע, אם זה עובדי קבלן.

רועי פולקמן: כולל האווירה גם מבחינתי – ששוב, אני לא חושב שצריך להתערב בזה ברזולוציות האלה – אבל של נורמות של שכר, מענק חתימה בהסכמים האלה – גם לי לא נוח עם זה.

רועי פולקמן: אני חושב שגם בשוק הפרטי יש עניין של נורמות של שכר ביחס לעובדים.

רועי פולקמן: גם את זה אני מקבל, אבל בין זה לבין אמירות שאם עכשיו יפוטרו, נחוקק לכם על הראש, נעשה מה שיוסי יונה אומר, ולכן- - -

איילת נחמיאס ורבין: הוא מדבר על ועדת אנדורן- - -

רועי פולקמן: זה נאמר על-ידי יוסי יונה.

משה גפני: יוסי, אנחנו עוד לא מחוקקים.

משה גפני: אנחנו בדיון.

רועי פולקמן: הצליל שאני הייתי שמח שייצא מהדיון

רועי פולקמן: הזה הוא היחד.

שלי יחימוביץ': אין פה יחד.

שלי יחימוביץ': איזה יחד?

שלי יחימוביץ': אם היה יחד, לא היינו יושבים פה.

רועי פולקמן: אני מסכים.

רועי פולקמן: לכן אני אומר שצריך לראות מה לעשות עם נושא העובדים כדי שלא יפוטרו עובדים, יחד עם הצורך לראות איך החברה יוצאת מהקשיים שהיא נמצאת בהם.

רועי פולקמן: האווירה היא לא עובדים מול חברה.

רועי פולקמן: גם העובדים האינטרס שלהם הוא שטבע תצליח.

רועי פולקמן: לכן מילת המפתח היא יחד, ואני מסכים שאנחנו צריכים לבחון, איך אנחנו עוזרים גם לחברה וגם לעובדים.

משה גפני: היות שאתה פה, ואתה הרבה פעמים מייצג את האוצר – אני רוצה לעלות טרמפ רגע – לא קשור לדיון.

משה גפני: זה גם עובדים.

רועי פולקמן: נציג הקואליציה, נציג האוצר.

רועי פולקמן: תכף תהפוך אותי לנציג ראש הממשלה.

משה גפני: התקיימו פה כמה דיונים, לגבי הנושא של אביב מחזור, שהם הולכים לפטר עשרות עובדים, כי הם לא עומדים במאבק הכלכלי נגד טורקיה, עם כל הנלווה לעניין – נותנים מחסות לטורקיה, שיחסלו את המפעל.

משה גפני: 80 עובדים ילכו הביתה.

משה גפני: אני ביקשתי, שייתנו מקרן הניקיון כסף, כדי לנקות את הבקבוקים.

משה גפני: הם מנקים את הבקבוקים.

משה גפני: היתה העברה של המשרד להגנת הסביבה, וזה אושר, ואני הגשתי רביזיה.

משה גפני: אני לא אחזיק את הרביזיה עד אין סוף.

משה גפני: בא אליי אלקין ואמר לי: מה אתה ורוצה ממני?

משה גפני: הנציגים שלי בקרן הניקיון תומכים בהעברת הכסף הזה כדי שינקו את הבקבוקים החברה הישראלית ברמת חובב ולא החברות בטורקיה, אז או מורידים מכסות, מה שנותנים לטורקים, או מעבירים כסף כדי לנקות במקום לתת לטורקים.

משה גפני: אבל הוא אומר: מי שמפריע לעניין הזה, מי שמתנגד בקרן הניקיון, זה האוצר.

משה גפני: אחרי דיאלוג כזה אני לא מאמין שהאוצר רוצה לדאוג לעובדים.

משה גפני: לכן אני מבקש ממך, תעשה כל מה שאתה יכול כדי שהאוצר יסיר את התנגדותו בקרן הניקיון.

משה גפני: רועי, אני לא עושה פוליטיקה.

משה גפני: אכפת לי מאוד העובדים.

רועי פולקמן: עידו, לא אכפת לך מהעובדים?

משה גפני: לא אכפת.

משה גפני: אם היה אכפת, או היו מורידים מכסות לטורקים, או היו מעבירים פה כסף.

משה גפני: הרי אתה יודע כמה כסף יש בקרן הניקיון?

משה גפני: מה יעשו אתו בסוף?

משה גפני: מה?

משה גפני: הבעיה של הקצת כסף הזה כדי להחזיק את אביב מחזור?

<עידו סופר: אם יו"ר הוועדה רוצה שאתייחס.

משה גפני: אני רוצה, משפט.

<עידו סופר: לעניין אביב מחזור, אני רוצה לציין שמדובר במונופול בתחומו.

משה גפני: מונופול.

משה גפני: חברה פרטית.

משה גפני: דיברנו על זה.

משה גפני: הכול ברור.

<עידו סופר: מה שהוצע לחברה זה מענק משמעותי עבור השקעה – אגב- - -

משה גפני: עידו, אנחנו בטבע.

משה גפני: אין חצי משפט.

משה גפני: עסקנו בחברת מחזור.

משה גפני: אל תמחזר את מה שאמרת כאן.

משה גפני: כל מה שאמרת כאן, אנחנו יודעים.

משה גפני: לקנות מכונות הם לא יקנו.

משה גפני: המציאות תהיה ש-80 עובדים יעופו הביתה ולטורקים בעזרת השם תהיה פרנסה באדיבותם המלאה של אגף התקציבים במשרד האוצר.

משה גפני: זה בסדר.

<עידו סופר: אפשר להתייחס?

משה גפני: אל תתייחס.

משה גפני: רועי, אנחנו בדיון על טבע – אני לא יכול להיכנס לדיון הזה.

משה גפני: אני מאוד מבקש ממך – תיכנס לזה.

משה גפני: אני אסיר היום את הרביזיה, כי אני לא יכול לעכב כסף של המשרד להגנת הסביבה, כי יוצא שחוטא נשכר.

משה גפני: אעכב משהו שיגיע מהאוצר.

משה גפני: לא אעכב את הגנת הסביבה – הם באמת מצביעים בעד.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אם אתה כבר מכניס כל כך הרבה נושאים- - -

משה גפני: לא מכניס נושאים.

אילן גילאון: התחלת עם הר הבית, עברת לבקבוקים.

משה גפני: תעלה את זה, אני אתך.

משה גפני: בבקשה.

מיקי רוזנטל: כולנו בעניין הזה, את הנפגעות.

משה גפני: רואים שזו מרב מיכאלי.

משה גפני: ..

אילן גילאון: לא אקרא את המשפט הזה, כי כבר חצי שנה מנסות להעביר.

אילן גילאון: בינתיים המרכז בבאר-שבע לפני סגירה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: היום אטפל בזה פעם נוספת.

משה גפני: לא אשתוק על כך, זה לא בסדר.

משה גפני: אבל אני מסכים אתך וגם אתה.

משה גפני: היא צודקת.

מיקי רוזנטל: לא נעשה העברות.

אילן גילאון: עכשיו אני רוצה לדבר על טבע.

איילת נחמיאס ורבין: לפרוטוקול – שזה יעבור היום.

אילן גילאון: זה יהיה קצר, כי אין עוד סופרלטיבים להשאיר.

אילן גילאון: אני לא מהאו"ם, רועי פולקמן.

אילן גילאון: ברור לנו לגמרי.

אילן גילאון: אנחנו באים לכאן כי אנחנו חרדים לעבודתם של אנשים.

אילן גילאון: מבחינתי, חוק עידוד השקעות הון נועד להשיג עבודה ולא הון.

אילן גילאון: צריך להיות ברור לגמרי – ההון צריך להיות למטרות עבודה.

אילן גילאון: לכן אין שום סיבה בעולם, איך שלא תיקחו את זה, בעידן פרות הבשן האלה ובכל קנה מידה, כי אמר קודם יוסי יונה – אנחנו בעד כלכלת שוק, אנחנו לא בעד חברת שוק, מאוד מתנצלים, ובעיקר הבעיה התקדימית, שרגא, עם כזאת אוניית דגל שמתחילה להכתיב מקצב.

אילן גילאון: לכן אין סיבה לפיטורי האנשים האלה בתוך הלוויתן הגדול הזה, גם אם יש בו קשים, ודאי לעומת הדברים שהוזכרו כאן קודם.

אילן גילאון: לא הייתי רוצה להוסיף סופרליטיבים, כי אם תגידו: מגן דוד אדום – אני אגיד שיהיה יותר אדום.

אילן גילאון: לא משנה.

אילן גילאון: אני מבקש להיכנס לרזולוציות, ולעשות פתרון.

אילן גילאון: צריך להיכנס ולראות איך פותרים את הבעיה הזאת, לעשות פריז במצב הזה בינתיים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לגבי הנושא של נפגעות תקיפה מינית, מרב מיכאלי צודקת לחלוטין.

משה גפני: יש הרבה דברים שאני חולק עליה.

מיקי רוזנטל: זה לא עוזר שהיא צודקת.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים את הכסף.

איילת נחמיאס ורבין: אז תסגור את זה.

משה גפני: אני לא יכול לומר את מה שאמרתי לך בחוץ עם הסופרלטיבים האלה.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: זה לא בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אז תעביר את זה היום.

מיקי רוזנטל: לא, אין.

מיקי רוזנטל: זה בתקציב משדר הבריאות.

מיקי רוזנטל: לא נעביר היום כספים.

משה גפני: נראה מה יש, מה אין.

משה גפני: מיקי רוזנטל, אחרון הדוברים מבין חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: לא אחזור על מה שאמרו קודמיי.

מיקי רוזנטל: קודם כל, דאגתי באמת היא לעובדים.

מיקי רוזנטל: אני לא מסתיר את זה.

מיקי רוזנטל: אבל אני גם חרד למשבר של החברה.

מיקי רוזנטל: החברה הזו מעסיקה הרבה מאוד עובדים במדינת ישראל, היא חשובה מאוד לתעשייה הישראלית, ואנחנו צריכים לדאוג שהיא יוצאת מהמשבר חזקה ובמצב טוב.

מיקי רוזנטל: הסכום הוא אדיר.

מיקי רוזנטל: בעשור האחרון טבע קיבלה הטבות מס ב-18 מיליארד שקלים.

מיקי רוזנטל: 18 מיליארד שקלים, חברים.

מיקי רוזנטל: זה סכום שהוא בכלל בלתי-נתפש.

מיקי רוזנטל: נכון שאין התליה בין ההטבה הזאת לבין העסקת עובדים, ואנו לא רוצים עכשיו להניף את המקל.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא חושבים שזה נכון, זה לא השלב, וגם דיברתי עם הצדדים – גם עם העובדים וגם עם ההנהלה.

מיקי רוזנטל: צריך להקפיא את המצב הנוכחי.

מיקי רוזנטל: העובדים לא ינקטו צעדים חד-צדדיים, ההנהלה לא תפטר באופן חד-צדדי - לשלושה חודשים, עד אחרי החגים, ובזמן הזה שיישבו שרגא אחרים, יישבו עם העובדים וההנהלה וידונו על מה ניתן להסכים – פרישה מרצון ודברים מהסוג הזה.

מיקי רוזנטל: זו הצעתי.

מיקי רוזנטל: אני מניח אותה פה על השולחן כי אני יודע, שהצדדים פחות או יותר נוטים לקבל אותה, כי באווירה גרועה זה לא ייגמר טוב, גם מבחינת העובדים אבל גם מבחינת ההנהלה.

מיקי רוזנטל: יש לנו שוטים - זה לא נכון להפעיל אותם עכשיו.

מיקי רוזנטל: עכשיו נכון שהצדדים יידברו, יגיעו להבנות, והחברה תצא לדרך חדשה.

מיקי רוזנטל: זו הצעתי, ואני מקווה שהוועדה תקבל אותה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני לא דוחה את מה שהצעת.

משה גפני: מר דוד לוסטיג, אתה הסמנכ"ל הבכיר בטבע.

משה גפני: אני רוצה שתאמר את מה שאתה רוצה לומר, אבל שתהיה גם התייחסות למה שהעלו החברים.

<דוד לוסטיג: ודאי.

<דוד לוסטיג: קודם כל תודה רבה, חברי כנסת, יושבי-ראש הוועדה, הרב גפני, שזימנת אותנו כאן לדיון.

משה גפני: דע לך שזה דיון מתון ממש בוועדת הכספים.

משה גפני: היו פה דיונים שהיו מאוד-מאוד נשכניים, כשהיה מדובר בפיטורי עובדים; כשהיה מדובר במפעלים, שהמדינה סייעה להם.

משה גפני: הדיון הזה מאוד מתון, והוא לא נעשה סתם במתינות; במכוון הוא נעשה מתון.

<דוד לוסטיג: אני מקווה שנשמור אותו כך עד סוף הדיון.

משה גפני: תכף נשמע.

משה גפני: לפטר עובדים בלי הסכמה ולהביא תחתיהם עובדי קבלן – לא יעבור פה בשקט.

מיקי רוזנטל: לא יהיה.

משה גפני: בבקשה.

<דוד לוסטיג: תודה.

<דוד לוסטיג: קודם כל אני רוצה להציג את עצמי.

<דוד לוסטיג: שמי דוד לוסטיג, אני עובד בטבע 23 שנה.

<דוד לוסטיג: התחלתי במפעל בכפר סבא – אחד המפעלים שאנחנו דנים בו היום.

<דוד לוסטיג: ניהלתי את המפעל בכפר סבא.

<דוד לוסטיג: היתה לי הזכות להקים מפעל בירושלים, ניהלתי אותו.

<דוד לוסטיג: ניהלתי את כל המפעלים של טבע באירופה.

<דוד לוסטיג: לפני שלוש שנים חזרתי ארצה כדי לנהל את התפעול בישראל.

<דוד לוסטיג: מאז עד היום כל מה שאני עושה כל יום זה רק כיצד לחזק את טבע בישראל.

<דוד לוסטיג: אני רואה את זה בתור משימה עיקרית ובלעדית שיש לי.

<דוד לוסטיג: העובדים חשובים לנו, החברה חשובה לנו, ומדינת ישראל חשובה לנו.

<דוד לוסטיג: טבע נמצאת במשבר.

<דוד לוסטיג: זה הוצג פה – לא אגע בנקודה.

<דוד לוסטיג: אני רוצה להתמקד, מה אנחנו עושים כאן בישראל כדי לחזק את ישראל.

<דוד לוסטיג: ראשית, במשוואה הזו יש שלושה אלמנטים: אחד, שבו אנו צריכים להביא עבודה לישראל, ואנחנו מביאים עבודה לישראל.

<דוד לוסטיג: כדי לעשות זאת יש להשקיע, בראש ובראשונה.

<דוד לוסטיג: השקענו כמיליארד שקל רק בתפעול בשנים האחרונות רק בשביל להביא עבודה לישראל.

<דוד לוסטיג: צריך שיהיו לנו העובדים הנכונים ושיהיו לנו ההכשרות הנכונות.

<דוד לוסטיג: טבע בישראל היא החברה שמובילה את תעשיית הפארמה; זה לא כמו במקומות אחרים, שאתה מפרסם מודעה בעיתון ומקבל עובדים מיומנים.

<דוד לוסטיג: פה אתה צריך להכשיר את העובדים, וכך אנו עושים.

<דוד לוסטיג: עשרות-מיליוני שקלים אנחנו משקיעים מדי שנה כדי להכשיר את העובדים.

<דוד לוסטיג: האלמנט השלישי הוא להביא את המוצרים הנכונים; מוצרים שיחזיקו כאן לאורך זמן, וימשיכו ויחזקו את התעשייה שיש לנו פה בישראל.

<דוד לוסטיג: אני רוצה להביא שתי דוגמאות שיסבירו מה אנחנו עושים בשנים האחרונות.

<דוד לוסטיג: אחת, טבע רכשה חברה שבאה עם בשורה - יש לה מוצר ביולוגי למיגרנה.

<דוד לוסטיג: מי מאתנו לא סובל ממיגרנה?

<דוד לוסטיג: אצלי זו הבת שלי.

<דוד לוסטיג: מוצר אדיר, אין כזה היום מוצר בשוק.

<דוד לוסטיג: אנחנו נמצאים בשלבים אחרונים של פיתוח המוצר, בתקווה שנצא לשוק בשנה הבאה.

<דוד לוסטיג: ביום שבו נחתמה העסקה עם החברה, להביא את המוצר הזה, לקלוט את המוצר, התחלנו לקלוט את המוצר בישראל.

<דוד לוסטיג: לצורך כך יש בראש ובראשונה להשקיע.

<דוד לוסטיג: השקענו במפעל הסטרילי בכפר סבא בטכנולוגיות ייחודיות כדי להביא את המוצר הזה לישראל.

<דוד לוסטיג: פתחנו מעבדה ביולוגית – אין לנו הידע הזה בכפר סבא.

<דוד לוסטיג: קלטנו 25 אנשים דוקטורנטים בעלי תואר ראשון ושני כדי לפתח את הידע הזה בתחום הביולוגיה, ובנובמבר השנה אנחנו מתכוונים לעשות את - - - הרישום בכפר סבא, שיאפשרו לנו לייצר את המוצר הזה בישראל.

<דוד לוסטיג: זו דוגמה אחת.

<דוד לוסטיג: הדוגמה השנייה היא כחול-לבן.

<דוד לוסטיג: בישראל פותח מוצר שנקרא "טבע אדפטור".

<דוד לוסטיג: זה מוצר שבא להגן על החיות שנוגעות במוצרים ציטוטוקסיים.

<דוד לוסטיג: הוא פותח בישראל.

<דוד לוסטיג: בגלל הפלטפורמה שיש לנו בטבע, אנחנו משווקים אותו היום בכל העולם – בארצות הברית, באירופה, בישראל, גם ביפן.

<דוד לוסטיג: החלטנו לייצר את המוצר הזה בקריית שמונה, ובשנה האחרונה במפעל בקריית שמונה – הכפלנו את מצבת העובדים בקריית שמונה.

<דוד לוסטיג: יש היום 300 עובדים בקריית שמונה במפעל הזה, וקיבלנו תקציב נוסף, של מספר עשרות-מיליוני שקלים, להמשיך לפתח את הדור הבא של המוצר, שגם ייוצר בקריית שמונה, בתקווה שאנחנו משיקים אותו ב-2019.

<דוד לוסטיג: זה צד אחד של המשוואה.

משה גפני: עד כאן בסדר.

משה גפני: עכשיו לבעיות.

<דוד לוסטיג: ודאי שיש בעיות.

<דוד לוסטיג: יש הצד השני - אנחנו מספר שנים מתמודדים עם קשיים לא פשוטים בתעשייה הגנרית.

<דוד לוסטיג: התחלנו בראש ובראשונה לטפל במנהלים.

<דוד לוסטיג: ביטלנו פונקציות משותפות, הורדנו שכבות ניהול מיותרות.

<דוד לוסטיג: במפעל בכפר סבא לפני שלוש שנים המפעל היה שני מפעלים.

<דוד לוסטיג: איחדנו אותו למפעל אחד – לא צריך שני מנהלי מפעלים, לא צריך שני מנהלי ייצור.

<דוד לוסטיג: הורדנו עשרות מנהלים במפעל בכפר סבא.

<דוד לוסטיג: יצאנו ב-2015 בתוכנית של פריצה מרצון, שבאה לתת מענה בדיוק למה שציינתי – כדי להתמודד עם התעשייה אתה צריך שיהיו לך העובדים הנכונים במקום הנכון.

<דוד לוסטיג: יש עובדים, לצערנו, שלא מצליחים להשתלב בטכנולוגיה החדשה.

<דוד לוסטיג: אז פנינו אליהם בצורה וולונטרית.

<דוד לוסטיג: זה היה תהליך וולונטרי לחלוטין.

<דוד לוסטיג: לראיה – העובדים שרצו, יצאו מהמפעל – עשינו את זה במפעלים נוספים בטבע, בתנאי פרישה מצוינים, בסכום של 1.09 מיליון שקל ממוצע לעובד, יצאו העובדים.

<דוד לוסטיג: כמובן, זה תהליך וולונטרי.

<דוד לוסטיג: יש עובדים שלא יצאו והם נמצאים עד היום במפעלים.

<דוד לוסטיג: הפעילות שעשינו עד היום – מצד אחד של הכנסת העבודה, ומצד שני - ולא נגעתי בחיסכון באנרגיה ומה שאנו משקיעים באנרגיה ירוקה וכל מה שניתן לעבוד פה, כדי שתהיה תעשייה חזקה בישראל – אגב, היום בישראל יש פעילות חזקה מאוד של טבע בישראל.

<דוד לוסטיג: אנחנו היום מישראל מוכרים, כ-25% מהמכירות של טבע מגיעות מישראל.

<דוד לוסטיג: המוצר הזה שציינתי אותו למיגרנה, למשל, הוא מוצר אדיר, הקופקסון הבא, והוא ייוצר כאן בישראל.

<דוד לוסטיג: אלה הבשורות שיש לנו.

<דוד לוסטיג: לצערנו, בכל הפעילות הזאת אנחנו נאלצים בתוך המשבר המאוד קשה השנה – נאמרו פה המספרים שקורים בעולם, רה-ארגון מלא בעולם; נאלצים בבדיקה שלנו לצמצם את כוח האדם לשני מפעלים בלבד.

<דוד לוסטיג: כל הפעילות שעשינו וכל המספרים שהיו בעבר הם שונים לחלוטין.

<דוד לוסטיג: אנחנו משמעותית נמוכים ממה שצוין בעבר, וזה ממוקד בשני מפעלים בלבד.

איילת נחמיאס ורבין: זו הזדמנות טובה לומר לאלירן קוזליק שאתם לא קוראים לו בריון יותר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא טקטיקה, אלא סוג של אמירה מול הכנסת.

שלי יחימוביץ': מצאתם למי לקרוא בריון.

איילת נחמיאס ורבין: מתנצלת שהפרעתי לך.

משה גפני: אין לי פריימריז, אז התקשורת לא כל כך חשובה לי.

משה גפני: מר לוסטיג, האמירות בתקשורת נגד העובדים לא תרמו לשום דבר.

משה גפני: עשו נזק – בראש ובראשונה לכם.

משה גפני: זו הבמה שאתה יכול לומר מה אמרתם, מה לא אמרתם.

שלי יחימוביץ': אגב, זה לא אמין, כי זה לא ועד אנרכיסטי שיוצא לרחובות.

משה גפני: זה משהו אחר.

משה גפני: מר לוסטיג, לא התקבל טוב אצלנו.

משה גפני: אנחנו יודעים במה המדובר.

משה גפני: יש לפעמים ועדים שהם קשים מאוד.

משה גפני: זו לא אמירה שמוסיפה לשום דבר, במיוחד אם אנחנו הולכים לנושא של הידברות.

משה גפני: הבמה לרשותך.

שני דברים: הצהרה שנייה – יש לנו מסורת רבת שנים עם הוועד.

שני דברים: אני מכיר את אלירן באופן אישי.

שני דברים: אני מכיר את כל חברי הוועד.

שני דברים: עבדתי בכפר סבא.

שני דברים: אני מכיר גם הרבה מאוד אנשים שלצערי נמצאים ברשימות הפיטורים.

שני דברים: אני בקשר אישי עם אנשים שיצאו- - -

קריאה: אמרו שאין רשימות.

<דוד לוסטיג: אנשים שיצאו בתהליך שך פרישה מוקדמת – גם אתם אני בקשר אישי.

<דוד לוסטיג: אנחנו נמשיך וננהל את התהליך הזה לפי החוק בישראל, בצורה מסודרת ובהיוועצות מלאה עם הוועד ועם ההסתדרות, ודאי.

<דוד לוסטיג: זו הצהרה שלנו.

קריאה: האם אתה מקבל את ההצעה של מיקי?

משה גפני: שנייה.

משה גפני: נחזור אליך.

משה גפני: ועד, בבקשה.

<אלירן קוזליק: שמי אלירן קוזליק.

<אלירן קוזליק: אני יושב-ראש ועד העובדים.

<אלירן קוזליק: קודם כל, אני נמצא פה, ולא נעים לי, כי אני עובד בחברת טבע, וחברת טבע מאוד חשובה לי, וחשובה לעובדים.

<אלירן קוזליק: לצערי הרב, האמירות שנאמרות פה עוד יותר פוגעות.

<אלירן קוזליק: סמנכ"ל בכיר ציין לפני רגע שיש רשימות.

<אלירן קוזליק: אנחנו לא יודעים על רשימות.

<אלירן קוזליק: אמרו היוועצות.

<אלירן קוזליק: תגידו לי אתם – יום ראשון ב-10:00 בבוקר קראו לי לחדר ההנהלה.

<אלירן קוזליק: הגעתי עם כל חברי הוועד, ואמרו לנו באותה נשימה: טבע יוצאת בתהליך פיטורין.

<אלירן קוזליק: כשאנחנו יושבים בחדר מנהל האתר, הוא מקבל מסרונים מעובדים שמרכזים אותם ומעדכנים אותם על התהליך.

<אלירן קוזליק: חברה, זו לא היועצות.

<אלירן קוזליק: כשאומרים פה רשימות, ואין לנו רשימות – זו לא היוועצות.

<אלירן קוזליק: כשאדוני שרגא ברוש מציין שיש 7,000 עובדים בישראל, ובפועל יש 6,800 – יש פה בעיה.

<אלירן קוזליק: יש פה 200 עובדים שחסרים לי.

<אלירן קוזליק: זה שאומרים שאין עובדי קבלן בכפר סבא, זה לא נכון.

<אלירן קוזליק: אני מזמין אתכם לראות כמה עובדי קבלן יש בכפר סבא.

<אלירן קוזליק: יש עשרות עובדים שעזבו את טבע, ומגויסים כעובדי קבלן.

<אלירן קוזליק: הם יוצאים מסל עלויות של פר ייצור למיליארד טבליות.

<אלירן קוזליק: החישוב הפרמצטי הוא מאוד חשוב: צריכים כמות עובדים למיליארד ייצור טבליות.

<אלירן קוזליק: ברגע שהסל הזה הולך לסל של עובדי הקבלן, הוא לא נרשם במדד.

<אלירן קוזליק: לשמחתי הרבה, באתר כפר סבא יש המון עבודה ויש מעט כוח אדם.

<אלירן קוזליק: בפועל אנחנו יודעים שבאתר כפר סבא צריך לגייס קרוב ל-60 עובדים, ואם תיכנסו לכל מיני מודעות דרושים, תראו שיש צורך בגיוס עובדים בכפר סבא.

<אלירן קוזליק: זה לא מסתדר באותה נשימה.

<אלירן קוזליק: הנהלת טבע שלחה מייל לעובדים בזמן שאנחנו במאבקים – ושוב, זה מאבק.

שלי יחימוביץ': יש מודעות חיפוש?

<אלירן קוזליק: יש.

<אלירן קוזליק: תיכנסי לאינטרנט, לאתרי חיפוש עבודה ותראי מהנדסים, הנדסאים.

מיקי רוזנטל: הדרך לעשות את זה, זה הסבת עובדים.

מיקי רוזנטל: לא ככה.

רועי פולקמן: אבל לומר - שלי, אי-אפשר לנהל פה- - -

משה גפני: אנחנו עוד לא מנהלים.

שלי יחימוביץ': למה אתה מגן עליהם?

רועי פולקמן: אין לי היוהרה לומר שאני יודע אילו עובדים צריך במפעל.

שלי יחימוביץ': איזו יוהרה?

שלי יחימוביץ': מה אתה קופץ אוטומטית להגן עליהם?

שלי יחימוביץ': זה רפלקס כזה.

רועי פולקמן: בשיח הזה יש כל כך הרבה יהירות.

רועי פולקמן: לפחות צניעות.

רועי פולקמן: אולי הוא צריך מהנדס?

משה גפני: חבר הכנסת פולקמן, אנחנו באמצע הדיבורים.

משה גפני: אנחנו עוד לא מסכמים.

רועי פולקמן: היועצות אני מסכים.

רועי פולקמן: יש גבול ליהירות.

רועי פולקמן: אני לא יודע איך מנהלים מפעל תרופות.

מיקי רוזנטל: ראית שמה שהיה פה זה לא היוועצות.

מיקי רוזנטל: אני יודע- - -

משה גפני: חבר הכנסת פולקמן, מיקי.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: בבקשה, תשלים את הדברים.

משה גפני: נגיע לסיכום ונראה מה עושים.

משה גפני: תשלים את הדברים, בבקשה.

<אלירן קוזליק: תרשו לי להשמיע את קולי.

<אלירן קוזליק: קולי הוא קולם של 350 עובדים שנמצאים בחשש מאוד גדול.

<אלירן קוזליק: הנהלת טבע שלחה מייל לעובדים - מדובר ב-350 עובדים בלבד.

<אלירן קוזליק: המילה בלבד?

<אלירן קוזליק: איפה האנושיות?

<אלירן קוזליק: המילה בלבד לא מסתדרת באמירה כזאת של בכירים ששולחים לעובדים.

<אלירן קוזליק: העובדים נמצאים בעננה מאוד קשה.

<אלירן קוזליק: חוסר הוודאות ידוע.

<אלירן קוזליק: אני פונה לידידי חבר הכנסת.

<אלירן קוזליק: אני מבין אותך.

<אלירן קוזליק: אנחנו ועד מאוד הגיוני.

רועי פולקמן: אני מסכים.

רועי פולקמן: לכן צריך להיוועצות אתם.

<אלירן קוזליק: בהיוועצות אפשר לקדם הרבה דברים, ולראיה – סמנכ"ל בכיר יושב פה.

<אלירן קוזליק: עשינו הרבה מאוד צעדים בתוך הארגון לקדם ולשנות את הדברים, ולראיה גם נושא פרישה מרצון – בהתחלה ההנהלה באה באופן חד-צדדי, ומעורבות הוועד גרם להוצאה – במקום 40 איש עלינו ל-102 עובדים פרישה מרצון, בהסכמה ובשיתוף שלנו.

<אלירן קוזליק: כשזה היה בלי שיתוף, היו בקושי אנשים שיצאו החוצה.

משה גפני: מה אתה מבקש מאתנו?

<אלירן קוזליק: אני מתחבר להצעתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, לעצור את העננה הזאת.

<אלירן קוזליק: אי-אפשר לנהל מגעים עם חרב על הצוואר.

<אלירן קוזליק: כמובן, הכול בהסכמת ההסתדרות.

<אלירן קוזליק: הידברות זה שם המשחק.

<אלירן קוזליק: אנחנו לא רוצים לפגוע בחברה.

<אלירן קוזליק: מצד שני, אנחנו רוצים שהעובדים האלה יהיו מוגנים, ולדעת איך אנחנו שומרים להם על מקום העבודה ועל התעסוקה שלהם.

<אלירן קוזליק: תודה.

משה גפני: יוסי, בבקשה.

<אלירן קוזליק: חבר הכנסת יונה, היו מקרים בשבועות האחרונים של עובדים עם מגבלות רפואיות, ומצד שני, ההנהלה היתה צריכה עובדים.

<אלירן קוזליק: הסברנו להם את הצורך.

<אלירן קוזליק: פנינו לגורמים – רופא תעסוקתי ודברים כאלה.

<אלירן קוזליק: הבטחנו להתאים את העובד למשרה עצמה, כלומר הצענו עוד עובד בטבע.

<אלירן קוזליק: זה ניתן.

<אלירן קוזליק: הכול שאלה של רצון.

<אלירן קוזליק: אנחנו מאוד יצירתיים, אפשר לפתור הכול.

<אלירן קוזליק: שם המשחק הוא הידברות, ואני מפציר בכם – בואו נעשה את זה בהידברות.

משה גפני: בבקשה.

מיקי רוזנטל: יש לציין שהדברים של הוועד היו מאוד מתונים והגונים.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים הידברות.

משה גפני: נוכחנו בזה.

משה גפני: היינו שם.

משה גפני: בבקשה.

<הרצל יאקה: הרצל יאקה, יושב-ראש עובדי המזון והפארמצבטיקה.

<הרצל יאקה: אני יושב-ראש האיגוד.

<הרצל יאקה: הייתי רוצה שתינתן זכות הדיבור לקאמל, יושב-ראש ועד העובדים בטבע טק, ברמת חובב, שם יש גם חרב- - -

משה גפני: בבקשה.

<קאמל אלדנפירי: שלום, שמי קאמל אלדנפירי.

<קאמל אלדנפירי: אני יושב-ראש ועד טבע טק בדרום.

<קאמל אלדנפירי: אנחנו רק מבקשים שיתוף פעולה.

משה גפני: ברמת חובב, כמה עובדים?

<קאמל אלדנפירי: כאלף.

<קאמל אלדנפירי: מפטרים 175, ברמת חובב.

<שרגא ברוש: חצי מה-350.

משה גפני: קיבלנו את דבריך.

<קאמל אלדנפירי: אנחנו מבקשים שישתפו אותנו בכל החלטה.

משה גפני: תודה.

<יקיר אוקנין: אבל לא התייחסתם ולו במעט לעניין הנגב.

משה גפני: הוא העלה את זה - קיבלנו את זה.

<יקיר אוקנין: אבל הוא לא סיים את דבריו.

<יקיר אוקנין: הוא פה.

<יקיר אוקנין: יש לו כל כובד המשקל לדבר ולהוסיף יותר ממשפט אחד.

משה גפני: בבקשה, סיים.

<קאמל אלדנפירי: העניין שלנו בדרום – אתם יודעים שאנחנו פריפריה, ודורשים שיתייחסו אלינו יותר, כי עם כל הכבוד לטבע, את כל הטבות המס נותנים כי אנחנו פריפריה, וצריך לקלוט עובדים, והפוך, זה מה שנעשה, שמפטרים עובדים.

<קאמל אלדנפירי: אנחנו מבקשים קודם כל – כפי שאמרתי, אנחנו רוצים להיות שותפים לכל החלטה ושישתפו אותנו לפני שיורים כבור.

משה גפני: יש ועד עובדים של רמת חובב בנפרד מכפר סבא?

משה גפני: אין קשר ביניכם?

<קאמל אלדנפירי: אין קשר.

<קאמל אלדנפירי: זה נפרד.

<אלירן קוזליק: אותה צרה.

<אלירן קוזליק: טבע מנהלת 11 אתרים בישראל, ולכל אתר יש ועד משלו.

משה גפני: אין קשר.

מיקי רוזנטל: זה רע מאוד.

מיקי רוזנטל: ראוי שתקיימו משא ומתן משותף.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מבקש את זה, כי אי-אפשר לקבל תמונה מלאה אחרת.

משה גפני: רבותיי, אאפשר לך, מר לוסטיג, להתייחס, ואבקש גם משרגא.

משה גפני: אומר לך מנקודת ראותי.

משה גפני: גם אני חבר בוועדה.

משה גפני: אני לא רק היושב-ראש.

משה גפני: אני מרגיש שהאווירה היא ברת שיח.

משה גפני: יש לפעמים מצב שאנחנו רואים נתק מוחלט, ואז אנחנו צריכים להתערב בכל הכוח, ואז אני מתחיל לדבר כל מיני דיבורים על מיליארדים שחברת טבע קיבלה, וזה מכספי משלם המסים.

משה גפני: אני לא מזכיר את זה בכלל.

משה גפני: זה לא עומד לדיון.

משה גפני: מה שהם נתנו עד היום הטבות מס לחברת טבע היה צריך לתת, ובתנאי שכאשר יש שעת מבחן, ההנהלה של החברה מתנהגת כפי שמתנהגים ברי שיח עם עובדים שעשו עבורכם את העבודה.

משה גפני: אני מציע שתתייחס להצעה של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

משה גפני: כולנו מקבלים את זה.

משה גפני: אנחנו מעוניינים שזה מה שיקרה.

משה גפני: אנחנו לא רוצים להתערב, זה לא התפקיד שלנו.

משה גפני: אם אכן מגיעים לשיח – ואני מתכוון גם לנגב.

משה גפני: נגיע לשיח.

משה גפני: הרי אם הולכים לפטר 350 עובדים, זה חלק מכפר סבא וזה חלק מהנגב.

משה גפני: אנחנו לא רוצים שיהיו פיטורים שהם לא בהסכמה.

משה גפני: אנחנו לא מתנגדים לפיטורים כאשר הוועד הוא שותף לעניין הזה, ולא מביאים עובדים במקומם או לוקחים אותם עובדים ופוגעים בזכויות שלהם והופכים אותם לעובדי קבלן.

משה גפני: אם זה בהסכמה, אנחנו נותנים לזה יד.

משה גפני: אם זה לא בהסכמה, אנחנו יודעים להיאבק על זה.

<אילנה אברהם: כמה זמן לוקח פרויקט?

<אילנה אברהם: לא יכול להיות שהם יהיו ארבע שנים פרויקט.

משה גפני: אני שפה אחרת לא מבין.

<אילנה אברהם: אבל אני מדברת דברים הגיוניים.

משה גפני: עברית אני מבין ממש.

משה גפני: אני לא אאפשר את זה.

<אילנה אברהם: אבל זה קיים אצלנו בחברה.

משה גפני: אני לא הובנתי, כנראה.

משה גפני: אני מבקש לקבל את ההצעה של חבר הכנסת רוזנטל.

מיכל בירן: גם אם צריך לעשות שינוי ביעדים, שינסו לעשות הכשרה.

משה גפני: זה ברור לחלוטין.

משה גפני: אנחנו מבקשים, היות שמדובר על תהליך שנותן פסק זמן, לשבת ולחשוב על הדברים האלה, גם על הפרויקטים שהעלתה הגב' אילנה אברהם וגם על הנושא הזה של להכניס עובדים מבחוץ מבלי שנותנים הכשרה מקצועית לעובדים הקיימים.

משה גפני: אותו דבר גם לגבי כפר סבא וגם לגבי הנגב – בסוף התהליך הזה, אם באים שני הצדדים ואומרים: הכול בסדר, כל הבעיות נפתרו - מקובל עלינו.

משה גפני: אם זה לא יקרה חלילה, ותהיינה בעיות, יאמרו לנו אותן – נחדש את הדיון.

משה גפני: בבקשה, מר לוסטיג, תשובתך.

<דוד לוסטיג: קודם כל, אני מסכים לחלוטין – יש לנו אווירה רבת שנים של שיתוף פעולה מלא גם עם ההסתדרות וגם עם הוועד.

<דוד לוסטיג: יש תהליך חוקי במדינת ישראל, וברגע שהתחלנו את התהליך שבו בחנו את הצורך העסקי שלנו, והיינו צריכים לפנות למנהלים שיכינו את המצע שלהם, את התוכניות – יש לנו בנצ'מרק מלא, איך נראה מפעל ייצוא – היינו צריכים ודאי ליידע את הוועד, וזה מה שעשינו בדיוק ביום ראשון שעבר - יידענו את המנהלים, נתנו להם יעדים.

<דוד לוסטיג: אנחנו עובדים במדדים מאוד סדורים בטבע, וגם יידענו את הוועד, והתחלנו.

משה גפני: לגבי ההצעה של חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: להקפיא את כל הצעדים של ההנהלה ושל העובדים לשלושה חודשים.

משה גפני: לדבר.

מיקי רוזנטל: איך הדברים ייעשו.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מתערבים לכם, איך ייעשו הדברים, אבל שהם ייעשו בהסכמה.

מיקי רוזנטל: אדוני מקבל את זה או לא מקבל את זה?

מיקי רוזנטל: אנחנו מבינים את הדקלרציות.

משה גפני: מר לוסטיג, יש הצעה של הוועדה – שאנחנו הולכים עכשיו לתקופת חגים, ואנחנו רוצים את ההידברות הזאת.

משה גפני: כדי לבצע את ההידברות וכדי להעמיד את האנשים שהם רוצים את ההידברות הזאת, הם מסכימים שיצטרכו לפטר עובדים ככל הנראה, שבמשך שלושה חודשים לא ייעשו דברים חד-צדדיים – לא מצד העובדים ולא מצד ההנהלה.

משה גפני: תהיה הידברות במשך הזמן הזה.

משה גפני: אתם יכולים לבוא בעוד חודש ולומר: הגענו להסכמות – הכול בסדר.

<דוד לוסטיג: אנחנו כבר נמצאים בתהליך- - -

משה גפני: כלומר הוועדה מיותרת.

<דוד לוסטיג: יש לנו יחסי עבודה טובים.

<דוד לוסטיג: נשמור על יחסי עבודה טובים.

משה גפני: לא זו השאלה.

משה גפני: אני לא דן יותר על יחסי עבודה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם ההצעה הזאת מתקבלת.

משה גפני: הצעה נורא פשוטה.

משה גפני: ועדת הכספים לא תיכנס עכשיו ליחסי עבודה.

משה גפני: אם אין דיון כזה, אין דיון כזה.

משה גפני: אז אנחנו נשקול את הצעדים שלנו, בסדר.

משה גפני: אם מדובר על זה שאתם מקבלים את ההצעה הזו, ומוכנים ללכת להקפאת כל ההליכים האלה אלא בהסכמה – הקפאת כל ההליכים עד אחרי החגים, ובמשך הזמן הזה תשבו אתם, תגיעו להסכמה בשבוע הבא - מקובל עלי.

שלי יחימוביץ': אבל הוא אומר שיש להם כבר רשימות מוכנות של מפוטרים.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אפשר לומר שיש רשימות מוכנות ושולחים מכתבי פיטורים.

שלי יחימוביץ': זה נכון?

שלי יחימוביץ': יש רשימות מוכנות?

<דוד לוסטיג: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שוב - התהליך הוא תהליך שבו אנו עכשיו עובדים, בודקים את הצרכים העסקיים, יושבים עם הוועד.

<דוד לוסטיג: התחלנו לדון אתם גם- - -

שלי יחימוביץ': חבל שלא עשיתם בדיקות יסודיות כאלה לפני הרכישות המטורפות והכושלות שלכם.

שלי יחימוביץ': חבל.

<דוד לוסטיג: לשאלה של הרב גפני, אנחנו בוודאי רוצים לנהל את התהליך בצורה הוגנת, ודאי לא חד-צדדית.

<דוד לוסטיג: אין שום רשימה ולא יצא שום מכתב, חבר הכנסת רוזנטל.

<דוד לוסטיג: לא יצא שום מכתב ולא ייצא שום מכתב.

<דוד לוסטיג: יש תהליך.

משה גפני: מר לוסטיג, תקשיב לי.

משה גפני: הייתי בהרבה משאים ומתנים, אז אני מכיר את האמירות האלה.

משה גפני: אני מבקש שתתייחס ספציפית לעניין הזה.

משה גפני: אתם אומרים שאתם לא עושים שום דבר באופן חד-צדדי אלא עם הוועד.

משה גפני: אין לכם רשימות של מפוטרים, כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אתה מדבר מדברים יפים, מקובלים על כולנו, ועל זה באה שאלת הוועדה.

משה גפני: אנחנו מבקשים את מה שאמרת, במשך שלושה חודשים לא תעשו שום דב חד-צדדי, גם לא הוועד יעשה כך.

משה גפני: אמרת את זה.

משה גפני: זה שאתה מסרב לומר את המילה כן, מדליקה אורות אדומים כי אנחנו מבקשים שבמשך הזמן הזה תידברו ביניכם.

משה גפני: שלא יבואו לכאן – ויתחילו להיות דיונים מסוג אחר.

משה גפני: אם אתה מסכים להצעה הזאת, עשינו את חלקנו ואנחנו מחכים לראות, בתקווה ובתפילה שזה הולך להיות מסודר.

<דוד לוסטיג: הרב גפני, כפי שעשינו עד היום, אנחנו מנהלים משא ומתן עם ההסתדרות ועם הוועד.

<דוד לוסטיג: אני לא חושב שנכון, לא ראוי, לא מכובד ואפילו לא אמתי לתחום אותו בשלושה חודשים.

<דוד לוסטיג: ייתכן שזה ייקח יותר, ייתכן שזה ייקח פחות.

שלי יחימוביץ': כל עוד אתם לא מפטרים- - -

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אתה יכול לעשות את זה בחודש.

משה גפני: תעשה את זה בחמישה חודשים.

משה גפני: נורא פשוט.

מיקי רוזנטל: אם אתה אומר לנו, אין פה תום לב.

מיקי רוזנטל: אז בואו נוריד את הכפפות ונדבר על כמה מענקים צריך להעביר עכשיו ונתקע אותם.

<אלירן קוזליק: יש סכסוך עבודה על עובדי קבלן.

משה גפני: רגע.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אתה רוצה לתת תשובה בעוד שלושה ימים?

<דוד לוסטיג: אני רוצה לתת תשובה.

משה גפני: אל תחזור על הדברים.

משה גפני: זה הבנו.

משה גפני: זה שאתם עושים הכול בהידברות, הכול בסדר.

משה גפני: השאלה אם התשובה היא כן או לא.

משה גפני: אם אתה רוצה עוד שלושה ימים, לדבר עם הממונים עליך - בסדר.

<דוד לוסטיג: אוקיי.

משה גפני: אני רק רוצה לחזור על ההצעה – ההצעה היא שבמשך שלושה חודשים, עד אחרי החגים, לא עושה הוועד פעולות חד-צדדיות, לא עושה ההנהלה פעולות חד-צדדיות, היא מקיימת הידברות כנה גם לגבי עובדי הקבלן, גם לגבי הרשימות, גם לגבי כל הדברים שעלו פה, שאמרת שחלקן לא נכונות – בסדר.

משה גפני: גם לגבי פרויקטים.

משה גפני: תוך שלושה ימים תן לי תשובה, האם אתם הולכים על המהלך הזה שלא משנה שום דבר דרמטית מעבר לעובדה שהוא אומר:

משה גפני: שלושה חודשים אנחנו שקטים שאין פיטורים וכל מיני פעולות אחרות אלא אם כן הגעתם להסכמה.

משה גפני: נורא פשוט – סיכמתי את הדברים שלך במתחם של פרויקט של כמה ימים.

משה גפני: תן לנו תשובה.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מבקש לקבוע ישיבה ליום ראשון הבא אם אין הסכמות, כי אז נעשה צעדים אופרטיביים.

מיקי רוזנטל: יש רוח טובה ויש רוח לא טובה.

מיקי רוזנטל: אני ניסיתי רוח טובה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בבקשה.

<אלה אדמוב: שלום, שמי אלה אדמוב, אני חברת ועד טבע טק.

<אלה אדמוב: אני רוצה רק להסביר שמיום ראשון שעבר, כשקיבלנו את המייל מההנהלה, העובדים נמצאים במתח היסטרי.

<אלה אדמוב: הרי אף אחד לא יודע מי מועמד לפיטורין.

<אלה אדמוב: זה מצב לא בריא – לא לעובדים ולא למפעל.

<אלה אדמוב: אנחנו מפעל כימי, לאנשים רועדות הידיים.

<אלה אדמוב: הם לא יכולים לתפקד ככה.

<אלה אדמוב: אנחנו כעובדי המפעל, אנחנו אוהבים את המפעל.

<אלה אדמוב: המפעל חשוב לנו, אבל דרכים כאלה ופתרונות צריך לחפש יחד, בשיתוף פעולה עם הוועד.

<אלה אדמוב: אני בטוחה שאם יהיה שיתוף פעולה, נמצא את הדרכים היצירתיות והטובות ביותר לשני הצדדים כדי למנוע פיטורי עובדים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

<אלברט מלה: שמי אלברט מלה, אני חבר ועד בטבע- - - אני רוצה לומר שההצעה של חברי הכנסת היתה הצעה הוגנת.

<אלברט מלה: לא עושים את זה בערב תשעה באב ולא עד ראש השנה.

<אלברט מלה: אני מכיר את דוד לוסטיג המון שנים.

<אלברט מלה: לא פיטרנו ולא הוצאנו לפרישה מרצון לפני החג.

<אלברט מלה: הרשימות האלה שלא ייראו בכלל.

<אלברט מלה: אני מקווה שההצעה תהיה קבילה של ההנהלה, ונשב ונדבר.

<אלברט מלה: עשינו את זה בעבר.

<אלברט מלה: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

<אלירן קוזליק: תודה.

<אלירן קוזליק: אני מחזק את דברי חברת הוועד מטבע טק.

<אלירן קוזליק: החששות הם חששות אמתיים.

<אלירן קוזליק: אנחנו חייבים, אם נקבל החלטה, אנחנו חייבים לתקשר את זה נכון לעובדים, שיבינו שהחרב לא על צווארם.

<אלירן קוזליק: יש תסכול מאוד גדול מהשטח, שהוא ישפיע גם על תפוקות החברה, וזה אנחנו לא רוצים שייפגע.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מר לוסטיג, אני מחכה לתשובה.

משה גפני: בשבוע הבא, ככל הנראה ביום ראשון, נקיים ישיבה.

מיקי רוזנטל: אי מבקש לקבוע כבר עכשיו ישיבה.

מיקי רוזנטל: מקסימום נבטל אותה, אדוני.

משה גפני: מיקי, תוך שבוע תהיה ישיבה.

משה גפני: זו פגרה.

מיקי רוזנטל: אדוני, העובדים לא יכולים להישאר בחוסר ודאות כזאת.

מיקי רוזנטל: אין דבר כזה.

משה גפני: חבר הכנסת רוזנטל, אתה משכנע אותי שצריך לעשות ישיבה?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אני רוצה שנקבע ישיבה, ונבטל אותה אם לא יהיה צורך בה.

קריאה: הוא צודק.

קריאה: זה דיני נפשות.

משה גפני: מר לוסטיג, תהיה ישיבה בתוך שבוע - ככל הנראה ביום ראשון.

משה גפני: זה יכול להיות מקסימום ביום חמישי.

משה גפני: תהיה ישיבה, ואם תהיה בה תשובה חיובית, יהיו פה שירות ותשבחות לחברת טבע.

משה גפני: אם התשובה תהיה שלילית, או שהיא לא תהיה תשובה ברורה, אנחנו יכולים להיות גם אחרת, לא רק מחייכים.

משה גפני: עזרנו לכם מאוד במשך השנים, התגאינו בכם.

משה גפני: אנחנו רוצים להמשיך להתגאות בכם.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.