הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק יסוד: ישראל - מדינת הלאום של העם היהודי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2017-07-26 09:30

אמיר אוחנה: בוקר טוב, רבותיי וגבירותיי.

אמיר אוחנה: אני עודכנתי ממש לפני מספר דקות על-ידי מזכיר הממשלה, כי ראש הממשלה, ככל הנראה, לא יגיע לאור התייעצות ביטחונית דחופה.

קריאות: אה.

אמיר אוחנה: יו"ר האופוזיציה, ראשי סיעות – אני מבקש, זה דיון שמטבע הדברים, מי שבא בשביל ראש הממשלה, מוזמן לצאת.

אמיר אוחנה: מי שבא בשביל הציבור, מוזמן להישאר.

אמיר אוחנה: אני בטוח שכולכם באתם בשביל הציבור, נכון?

עבדאללה אבו מערוף: מזכיר הממשלה הוא כאן?

עבדאללה אבו מערוף: אין הפרדה בין הרשויות?

אמיר אוחנה: מזכיר הממשלה כאן.

יואל חסון: למה הוא כאן?

יואל חסון: פיקוח הממשלה על הכנסת?

יואל חסון: שמזכיר הממשלה- - -

אמיר אוחנה: מי שמתפרץ, ייצא.

עבדאללה אבו מערוף: - - -

אמיר אוחנה: לא אזהיר.

אמיר אוחנה: חברים, שקט.

אמיר אוחנה: מי שיתפרץ, פשוט יצא.

אמיר אוחנה: יש לנו בסך הכול שעה וחצי.

אוסאמה סעדי: זה לפי התקנון?

אמיר אוחנה: כן.

אמיר אוחנה: ב-11:00 בדיוק אנחנו חייבים להיכנס למליאה.

אמיר אוחנה: מי שמבקש להישאר למען הציבור, מוזמן להישאר.

אמיר אוחנה: מי שיש לו אג'נדות אחרות, יכול ללכת.

אמיר אוחנה: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, שלום לך.

אמיר אוחנה: ראשי סיעות מכל חלקי הבית, השרים והח"כים המעורבים בקידום החוק עד כה, ובהם חברי שר התיירות יריב לוין, חברתי שרת המשפטים איילת שקד, היוזם והמניע, חברי חבר הכנסת אבי דיכטר, חברות וחברי כנסת נכבדים על כל הגוונים המרכיבים יחד – יחד - את הפסיפס הישראלי.

אחמד טיבי: למה מיקי גנור לא פה?

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אחמד טיבי, לצאת בבקשה החוצה.

אחמד טיבי: סליחה?

אחמד טיבי: זה לא חוקי.

זהבה גלאון: זה לא חוקי.

אחמד טיבי: - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טיבי, פעם שנייה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חברות וחברי נכבדים על כל הגוונים המרכיבים יחד את הפסיפס הישראלי.

אמיר אוחנה: מגיע אדם לפרקו – מקבל תעודת זהות.

אמיר אוחנה: ממנה ניתן ללמוד מה שמו, מה שם הוריו, מי הוא.

אמיר אוחנה: והנה מדינת ישראל מתקרבת לשנתה השבעים – ותעודת זהות – אין.

ציפי לבני: מגילת העצמאות.

ציפי לבני: איזו תעודת הלידה?

אמיר אוחנה: חברת הכנסת לבני, פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: אין תעודת זהות למדינת ישראל?

יואל חסון: אפילו בגין לא חשב על זה, יצחק שמיר לא חשב על זה?

יואל חסון: אתם גדולי הדור?

אוסאמה סעדי: מחכים לאבי דיכטר, שיגיד מה זה תעודת זהות של מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: אפילו הממשלה לא הציעה הצעת חוק.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, קריאה ראשונה.

אוסאמה סעדי: מחכים לאבי דיכטר.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, קריאה שנייה.

אוסאמה סעדי: הממשלה לא הציעה הצעת חוק.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, קריאה ראשונה.

אמיר אוחנה: בבקשה לצאת.

אמיר אוחנה: כשתירגע, תחזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי 68 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (חבר הכנסת אוסאמה סעדי יוצא ממליאת הוועדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: )

אמיר אוחנה: והנה מדינת ישראל מתקרבת לשנתה השבעים – ותעודת זהות – אין.

אמיר אוחנה: "בשביל לרחוץ מעל גופנו ונשמתנו את אבק הגלות, את עקבות הסבילות בת שנות אלפיים" אמר ז'בוטינסקי, "נזדקק לזמן ולמים רבים".

עמר בר-לב: - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת עמר בר-לב, פעם ראשונה.

ציפי לבני: שוויון, אמר ז'בוטינסקי.

אמיר אוחנה: האם עבר די זמן?

אמיר אוחנה: האם זרמו כאן די מים?

אמיר אוחנה: מטרתה של הועדה הזו, שתייחד עצמה לעיסוק בנושא זה בלבד – להוציא תחת ידיה מסמך מכונן, שיקבע מי היא ומה היא מדינת ישראל, מה אופייה ומה טיבה, ולאורו תפעלנה רשויות המדינה ומוסדותיה.

רויטל סויד: אנחנו לא יודעם מהי מדינת ישראל?

זהבה גלאון: אני מזמינה אותך- - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת זהבה גלאון, תודה רבה.

אילן גילאון: מאז- - -

אמיר אוחנה: בימים האחרונים קיימתי מגוון של שיחות עם אישים פוליטיים, עם אנשי אקדמיה ועם עמך ישראל.

אמיר אוחנה: אין כמעט מי שלא מכתיר את החוק הזה בכתר "דבר החקיקה החשוב ביותר מאז הקמתה של מדינת ישראל, ובוודאי מאז 1992", בין אם ינוסח כך בין אם אחרת וזאת יש לדעת: לכל מילה, לכל הא הידיעה ולכל פסיק ונקודה עשויות להיות משמעויות מרחיקות לכת.

אמיר אוחנה: על כן נקפיד בדיונים הבאים לעמוד על קוצו של יוד, לשמוע את מגוון דעות הבעד והנגד, אך בסופו של דבר – כן, גם להכריע.

אמיר אוחנה: מי שטוען כי החוק הזה הוא גזענות – כמוהו כטוען כי הציונות היא גזענות.

אמיר אוחנה: הציונות היא התשובה לגזענות.

אמיר אוחנה: בזמנים בהם העם היהודי נזקק למדינת ישראל יותר מכל – היא לא היתה.

אמיר אוחנה: לדבר הזה אנו כולנו אומרים – לא עוד.

אמיר אוחנה: זוהי זכותו הטבעית של העם היהודי להיות ככל עם ועם עומד ברשות עצמו- - -

אורן אסף חזן: עם תומך טרור וגם בלי שכל.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חזן, קריאה ראשונה.

אורן אסף חזן: תסתכל איך הוא מזלזל בך.

אורן אסף חזן: תראה.

אמיר אוחנה: כן, יש בה ולעולם יהיו בה מיעוטים כבכל מדינת לאום, ובין היתר גם מיעוטים שקשרו את גורלם בגורלה של מדינת ישראל בברית אחים לחיים ולמוות דוגמת המיעוט הדרוזי, שרק לאחרונה איבדנו שניים מבנינו בני המיעוט הדרוזי, אחיי כמיל שנאן והאיל סיתאווי, שהגנו בגופם על מדינת ישראל ושלום תושביה ושילמו על כך בחייהם, יהי זכרם ברוך.

אמיר אוחנה: וזכויות האדם תישמרנה לכולם באופן מלא, גם אם הדבר מאתגר ודורש ויתורים מצד הרוב – אך זכויות לאומיות בארץ ישראל יש לעם היהודי, ולו בלבד.

אמיר אוחנה: זאת, ממש כפי שנאמר בהכרזה על הקמתה של המדינה: "מתוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית".

אמיר אוחנה: את החוב הזה של הגדרתה של מדינת ישראל במפורש ולא במשתמע, באמירה גלויה ולא מרומזת, במבט ישיר בעיניים ולא בקריצה, אנו חייבים לא רק לתושבי הארץ כולם, ולא רק לשמונים דורות של יהודים שבליבותיהם פעם אותו חלום בן אלפיים שהתגשם בינתיים "לשנה הבאה בירושלים", אלא גם ובעיקר – לדורות הבאים.

אמיר אוחנה: אותם דורות שנולדו וייוולדו בעולם בו יש מדינת ישראל וישאלו מה היא.

אמיר אוחנה: מה מייחד אותה מאחיותיה במשפחת העמים, מהו הקוד הגנטי שלה.

אמיר אוחנה: מדינת ישראל היא מדינה חזקה, חדשנית, פורצת דרך שרואה בכל אתגר גם הזדמנות ומפיקה מכל הזדמנות את המיטב, אך הגדרה ברורה ואחידה אין לה.

אמיר אוחנה: מה פירוש מדינה יהודית?

אמיר אוחנה: מה פירוש מדינה דמוקרטית?

טלב אבו עראר: פירושה מדינה גזענית.

אמיר אוחנה: האם אנחנו מספיק חזקים כחברה כדי להתכנס סביב האתוס הציוני המשותף ולהגדירו?

אמיר אוחנה: האם אנחנו יותר מפולגים או יותר מאוחדים?

אמיר אוחנה: את השאלות האלה נעמיד במבחן במהלך הדיונים שיתקיימו.

אמיר אוחנה: הילכו השתיים יחדיו?

אמיר אוחנה: כן – כי נועדו.

מיכל רוזין: נתניהו שלח בפקס או באימייל?

מיכל רוזין: לפי החוק החדש, אפשר לשלוח אימייל.

אמיר אוחנה: אני, והלוואי שכך ינהגו כל חברות וחברי הוועדה, מגיע לדיונים הללו בלב פתוח ובנפש חפצה לשמוע כל דעה ועמדה, גם אם בסוף נאלץ להכריע כמקובל במוסד דמוקרטי מפואר זה.

יואל חסון: ברוב קואליציוני.

מיכל רוזין: ברוב קואליציוני- - -

אחמד טיבי: - - -

אורן אסף חזן: אבל התמיכה שלך בטרור זה לא הצגה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טיבי, קריאה שלישית.

אמיר אוחנה: תודה, להתראות.

זהבה גלאון: באנו להצגה של אמיר אוחנה?

אורן אסף חזן: אם לא טוב לכם פה בארץ ישראל,

זהבה גלאון: - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת זהבה גלאון, קריאה ראשונה.

אורן אסף חזן: זהבהל'ה, אתם יכולים לעבור לעזה, אם לא טוב לכם בארץ ישראל.

אורן אסף חזן: לא טוב לכם – תעזבו.

אמיר אוחנה: אני מודה לראש הממשלה- - -

יואל חסון: על מה אתה מודה לו?

יואל חסון: על זה שהוא ברח?

אמיר אוחנה: אומר מייד.

אמיר אוחנה: אני מודה לראש הממשלה שנתת בידי את הזכות והעול הללו.

אמיר אוחנה: כשקיבל את פני לכנסת לאחר נאום ההשבעה שלי, אמר שלדעתו אהיה- - -

יואל חסון: אי-אפשר שכל דיון יהיה- - -

מיכל רוזין: זה או הליכוד או הבית היהודי.

מיכל רוזין: זה המלחמה ביניהם.

אורן אסף חזן: זה הרוב, מה לעשות?

אורן אסף חזן: הרוב קובע.

מיקי רוזנטל: - - - לכן הוא לא בא.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת רוזנטל, קריאה ראשונה.

אילן גילאון: נקבל פה זכות דיבור?

אמיר אוחנה: מייד אומר את סדר הדברים, כל סיעה תישמע.

אמיר אוחנה: כל סיעה תקבל דובר.

אילן גילאון: שמענו.

אילן גילאון: העיקרון ברור.

אילן גילאון: זה רגע היסטורי גדול.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת גילאון, קריאה ראשונה.

אילן גילאון: - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת גילאון, קריאה שנייה.

מיכל רוזין: בוא נראה אם אתה יודע את ההמנון בעל-פה, אילן.

מיכל רוזין: בוא נבדוק.

אמיר אוחנה: את מפריעה, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: אני מדברת עם חברי לסיעה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טיבי, למה אתה עוד כאן?

אחמד טיבי: אני הייתי כאן לפניך, ואהיה אחריך.

אמיר אוחנה: אתה לא תהיה כאן – לא עכשיו ולא אחר כך.

מיכל רוזין: הנה, קפץ לך.

מיכל רוזין: (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא ממליאת הוועדה.

מיכל רוזין: )

אורן אסף חזן: - - -

מיכל רוזין: אתה אל תדבר אתי.

מיכל רוזין: יש פה חומה.

אורן אסף חזן: עם עוכרי ישראל כמוך לא צריך לדבר.

מיכל רוזין: אתה לא קיים.

מיכל רוזין: אתה אוויר.

אמיר אוחנה: כשקיבל אותי ראש הממשלה, אמר שלדעתו אהיה גשר בין חלקי הציבור השונים.

אמיר אוחנה: בדיוק באופן הזה אני רואה את המשימה שהוטלה עליי.

אמיר אוחנה: ניסיון לייצג – חברת הכנסת רוזין, זה מפריע – ניסיון לייצג- - -

מיכל רוזין: ממש לא רלוונטי, אבל זו נקמנות.

מיכל רוזין: אנחנו מכירים את זה.

אמיר אוחנה: לא סקטור אחד ולא מגזר אחד, אלא חיבור בין החלקים השונים בחברה הישראלית, ברוח–ליברלית של תנועת הליכוד שלנו.

יואל חסון: מה ליברליות?

אמיר אוחנה: אני פונה עכשיו אל חברי כל הסיעות, ומייד בהמשך, חבר הכנסת גילאון, גם נשמע נציג מכל סיעה, להתעלות מעל הציניות המאפיינת את היומיום הפוליטי.

אמיר אוחנה: אנו לא מחוקקים כאן עוד חוק.

אמיר אוחנה: אנחנו מגדירים כאן את הדבר הגדול הזה הנקרא מדינת ישראל לדורות הבאים.

אמיר אוחנה: אנו עושים זאת למען ילדינו, נכדינו וצאצאיהם.

אמיר אוחנה: הרבה אחרי שכבר לא נהיה כאן, כאן בכנסת וכאן בכלל, תעודת הזהות הזאת תלווה את מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: "אסור לחשוב כי הציונות נודדת על פני הדרכים ומושיטה ידה לבקש מכל עובר אורח נדבת אהדה.

אמיר אוחנה: אנו קודם כל זוכרים היטב, כי לא אהדתם של אנשים מן הצד היא שתושיענו אלא פעולתנו העצמאית", כה אמר זאב ז'בוטינסקי.

אמיר אוחנה: בואו נעשה טוב, חבר הכנסת חזן, ונצליח.

אורן אסף חזן: יישר כוח.

מיקי רוזנטל: היה ראוי שתגנה עכשיו את הדברים שאמר הרב של צפת.

אמיר אוחנה: אני אסביר איך זה יתקדם.

אמיר אוחנה: אנחנו כרגע נשמע מספר דוברים שמעורבים בחוק הזה.

אמיר אוחנה: לאחר מכן כל אחת מסיעות הבית, לפי החלטת יושב-ראש הסיעה, העבירה לנו את שם הדובר.

אמיר אוחנה: אשמח בדיונים הבאים לשמוע את כולם, אבל ב-11:00 יש לנו מליאה ולא נספיק עד אז לשמוע את כל מי שרוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תסיים עד 11:00?

אמיר אוחנה: כן.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת השר יריב לוין, גם בשמו של ראש הממשלה.

יריב לוין: רבותיי, בוקר טוב.

אילן גילאון: יש לי שאלה – למה אתם צריכים את זה?

מיקי רוזנטל: מה זאת אומרת?

אורן אסף חזן: עם ישראל צריך את זה.

אורן אסף חזן: שיעור בהיסטוריה – זה 120 שנה.

מיקי רוזנטל: עד עכשיו אנחנו לא יודעים מי אנחנו.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת רוזנטל, קריאה שנייה.

מיקי רוזנטל: איפה היינו עד עכשיו?

אמיר אוחנה: חברות הכנסת רוזין ובן ארי וסויד.

אמיר אוחנה: מרב.

מירב בן ארי: אני עושה לך פה סדר, אגב.

אמיר אוחנה: זה פחות עוזר.

אמיר אוחנה: השר יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: רבותיי, בוקר טוב.

יריב לוין: אני חושב שזה בהחלט רגע חגיגי, רגע חשוב, כאשר הכנסת מתחילה את דיוניה בהצעת חוק הלאום, שמוביל מזה שנים בנחישות ובהתמדה חברנו חבר הכנסת אבי דיכטר.

יריב לוין: אליו הצטרפו שורה ארוכה של חברי כנסת בהצעת החוק הפרטית שמונחת כאן בפנינו, אשר הממשלה, ובראשה ראש הממשלה בנימין נתניהו, תומכים בהצעה הזו תמיכה חדה וברורה, ואנחנו בהחלט מבקשים, אדוני היושב-ראש הוועדה, מהכנסת, לפעול בצורה יעילה ובצורה נחושה כדי להשלים את חקיקת החוק הזה, ולהביא להכללתו בספר החוקים.

יריב לוין: החוק הזה, מכובדיי, אינו בא לקבוע דברים חדשים.

יריב לוין: אם היו אנשים באופוזיציה שחששו מזה, הנני להרגיע אותם.

יריב לוין: החוק הזה בא לומר במידה רבה את המובן מאליו – שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי.

יריב לוין: נוצר מצב, שמאז חקיקתם של חוקי יסוד שנתנו ביטוי לצעד החשוב מאוד של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית שיש בה שמירה על זכויות אדם וזכויות אזרח, מאז חקיקת חוקים כאלה דוגמת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, חוק יסוד: חופש העיסוק, נוצרה מציאות של חוסר איזון, כאשר החקיקה שותקת ביחס לזהותה היהודית של המדינה, ולעומת זאת מביאה לידי ביטוי ברור חד זכויות- - -

מיכל רוזין: אז אתה מטה בחוק - אתה מבטל את החלק הדמוקרטי ממגילת העצמאות.

אמיר אוחנה: קריאה שנייה.

יריב לוין: האמיני לי, אם היית מחכה בסבלנות עוד משפט, גם היית מקבלת תשובה.

מיכל רוזין: כבר חצי שעה אנחנו בדיון.

מיכל רוזין: באנו לדון על החוק – בינתיים אנחנו שומעים נאומים.

מיכל רוזין: זה אפשר במליאה.

מיכל רוזין: זה לא דיון ועדה.

מיכל רוזין: בדיון ועדה לא נותנים לכל אחד חצי שעה נאום.

יריב לוין: אני בדיוק בא לנקודה שהעלית.

אילן גילאון: חוק מכירת חמץ?

יריב לוין: איך אתם מנהלים ישיבות סיעה במרצ?

מיכל רוזין: מעולה.

מיכל רוזין: יש דמוקרטיה לעומת הליכוד, שראש הממשלה מדבר וכולם עושים כן עם הראש.

מיכל רוזין: אצלנו יש דמוקרטיה.

יואל חסון: מזכיר הממשלה נשלח לצפות- - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חסון, קריאה ראשונה.

מיכל רוזין: - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, אני מצטער.

אמיר אוחנה: אי-אפשר ככה.

אמיר אוחנה: אנא, צאי.

מיכל רוזין: לא מקיימים דיון.

מיכל רוזין: לא באנו לשמוע הרצאות.

מיכל רוזין: באנו לקיים דיון.

אורן אסף חזן: את יכולה לעזוב.

יואל חסון: כל אחד עושה פה מופע פריימריז.

אורן אסף חזן: החוצה.

אורן אסף חזן: ביקשו ממך לצאת החוצה.

אורן אסף חזן: תלמדי לכבד.

מיכל רוזין: אתה תשתוק.

מיכל רוזין: אני אצא, אבל כרגע תגן אותי מפני חברי כנסת אחרים, שהם גם לא חברי הוועדה.

אורן אסף חזן: תלמדי להתנהג בהתאם.

אילן גילאון: תשאיר אותה – אני אצא, כי אם לא, אני לא בטוח מה יהיה.

אילן גילאון: אני לא אתן לך לעשות בבית הזה קרקס.

אילן גילאון: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת ממליאת הוועדה.

אילן גילאון: )

אמיר אוחנה: חבר הכנסת גילאון, קריאה שלישית.

אמיר אוחנה: תודה.

אילן גילאון: גיבור גדול.

אילן גילאון: נשמע את האירוע הדרמטי וההיסטורי.

אמיר אוחנה: תודה לך, חבר הכנסת גילאון.

אמיר אוחנה: אנחנו מודים לך.

אמיר אוחנה: אתה מפריע.

אורן אסף חזן: תראה את השידור בטלוויזיה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חזן, אל תפריע.

אילן גילאון: - - -

אורן אסף חזן: כתבת את הבדיחה לבד?

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חזן, קריאה שנייה.

אמיר אוחנה: (חבר הכנסת אילן גילאון יוצא ממליאת הוועדה.

אמיר אוחנה: )

יריב לוין: אני בכל אופן כן אתייחס להערה שנשמעה כאן, כי אני חושב שהתשובה לעניין הזה היא מאוד ברורה.

יריב לוין: אני חושב שכאשר נחקקו חוקי היסוד, שעוסקים, כפי שאמרתי, בנושאים החשובים והראויים של זכויות אדם וזכויות אזרח, לא היתה בשום שלב שום כוונה שהדברים האלה יבואו במקום ועל חשבון זהותה היהודית של המדינה, אלא שבהיעדר הסדר חוקי מקביל, שעיגן את מדינת ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, היו מי שפירשו את המצב כאילו הוא משנה את מושכלות היסוד שעמדו ביסוד הקמתה של מדינת ישראל, וכאילו הוא מטה את המשקל לכיוון אחר מזה שאליו התכוונו כאשר כוננה המדינה ולאורך כל שנותיה.

יריב לוין: החוק הזה בא להשיב את הסדר בעניין הזה על כנו; בא להבהיר את מה שבעיני רבים אינו כלל טעון הבהרה, אבל מסתבר שכן טעון הבהרה בעיני אחרים, בא להשיב את מרכזיותה של מדינת ישראל, שייחודה- - -

טלב אבו עראר: היא לא מרכזית עד היום?

יריב לוין: ייחודה הוא בהיותה מדינת הלאום של העם היהודי.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, בעקבות הרבה מאוד שיחות ומגעים שהיו גם בתוך הקואליציה בין הסיעות השונות, אני חושב שישנה שורה של הסכמות, לפחות בין מרכיבי הקואליציה, באשר לתיקונים שונים בהצעה הזו, שאפילו משפרים ומחדדים ומבהירים את הדברים במקומות שהדבר הזה נדרש.

יריב לוין: יש נושאים שנותרו פתוחים.

יריב לוין: אני משוכנע שהוועדה הזאת בדיונים - - -

מסעוד גנאים: מה עם השפה הערבית?

אמיר אוחנה: אין שאלות.

מסעוד גנאים: היום זה רק נאומים?

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: יש לראש הרשימה שלכם הזדמנות.

אמיר אוחנה: הוא מייד יאמר את דברו.

אמיר אוחנה: אתם מפריעים כרגע.

מסעוד גנאים: - - -

אמיר אוחנה: מסעוד גנאים, קריאה ראשונה.

מסעוד גנאים: הפרעה אחת גדולה.

אמיר אוחנה: אתה בקריאה שנייה.

מסעוד גנאים: הערבים הם- - -

שולי מועלם-רפאלי: ערבים הם אזרחים, אבל זו מדינת הלאום של העם הזה.

מסעוד גנאים: מה זה אזרחים?

אמיר אוחנה: מסעוד גנאים, קריאה שלישית.

אמיר אוחנה: אתה מפריע.

שולי מועלם-רפאלי: אזרחים זה אומר שיש להם כל הזכויות.

שולי מועלם-רפאלי: אין להם הזכות של השיבה.

מסעוד גנאים: להדיר את האוכלוסייה הערבית.

מסעוד גנאים: רק תצא.

אמיר אוחנה: אנחנו נדיר מכאן את כל מי שיפריע.

אמיר אוחנה: מבטיח לך.

אמיר אוחנה: (חבר הכנסת מסעוד גנאים יוצא ממליאת הוועדה.

אמיר אוחנה: )

יואל חסון: מה היחס לחברי ועדה?

יואל חסון: לשמוע נאומים והרצאות?

יואל חסון: איזה דיון זה?

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חסון, אתה מפריע.

מיקי רוזנטל: לא היה ראוי להגיע להבנות גם עם האופוזיציה בנושא כל כך חשוב?

יריב לוין: אני משוכנע שהוועדה במהלך הדיונים שלה תידרש לכל מרכיבי החוק, ובוודאי יהיו לה ההתייחסויות והתוספות והתיקונים שהיא תמצא לנכון להכניס.

יריב לוין: אני בהחלט תומך, חבר הכנסת רוזנטל, בשביל זה בדיוק מתקיימים הדיונים בוועדה, כדי לשמוע את כולם וכדי לצאת בסופו של דבר עם התוצאה הטובה והמדויקת ביותר.

מיקי רוזנטל: לא נראה כך, שבאתם לתווך.

מיקי רוזנטל: נראה שבאתם להכתיב.

מיקי רוזנטל: לא נראה שבאתם להידבר.

מיקי רוזנטל: כך נראה לי.

יריב לוין: אני עושה מאמץ, אבל אין משפט שלם שהצלחתי עד עכשיו להגיד.

יואל חסון: אתה מסתדר לא רע.

יריב לוין: למדתי משהו עם השנים.

יריב לוין: מאז שקלטת אותי פה בכנסת, התקדמתי.

יואל חסון: התקדמת יפה מדי.

יריב לוין: מכובדיי, אסיים ואומר את הדבר הבא.

יריב לוין: הצעת החוק הזו היא הצעת חוק שכל מפלגה ציונית צריכה לתמוך בה.

יריב לוין: היא מבטאת את היסודות העמוקים ביותר של הציונות ואת היסודות העמוקים ביותר שעל בסיסם נבנתה מדינת ישראל.

יואל חסון: הנוסח הזה או זה שיהיה בסוף?

יריב לוין: אני חושב שיש כאן מבחן גם אישי גדול מאוד לכל אחד ואחת מחברי הכנסת.

יריב לוין: יש כאן ודאי מבחן אישי אולי הכי משמעותי שהיה עד היום, גם ליו"ר הנבחר של מפלגת העבודה אבי גבאי וגם ליו"ר יש עתיד יאיר לפיד.

יריב לוין: אני חושב שבהתייחסות שלכם להצעת החוק הזו, אתם תיבחנו במעשים ולא בדיבורים.

רויטל סויד: זה איום?

רויטל סויד: מה זה, אתם תיבחנו?

יעל גרמן: אם לא תצביעו כמונו – אז?

יריב לוין: אנחנו מצפים והציבור מצפה שאתם תתמכו בהצעת החוק ותוכיחו את המחויבות שלכם לערכים שבשמם את מרבים לדבר מעל כל במה.

יעל גרמן: לא שמעתי דבר כזה.

יעל גרמן: איום?

יעל גרמן: סחטנות.

רויטל סויד: הציבור?

רויטל סויד: איזה ציבור?

יריב לוין: אדוני הישוב-ראש, אני מאחל לוועדה עבודה פורייה.

יריב לוין: אני מאוד-מאוד מקווה שאכן נצליח, אחרי שלב הצעקות וההערות הלא ענייניות, לקיים דיון רציני, ענייני, שיסתיים בחקיקה שתזכה לתמיכה הרחבה שהיא ראויה לה.

יריב לוין: תודה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, יצחק הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני יושב-ראש הוועדה, קודם כל אני פונה אליך.

יצחק הרצוג: אם ראש הממשלה היה פה, הייתי פונה גם אליו – אתם משחקים באש.

יצחק הרצוג: אתה לא שם לב כמה דברים עפו בחצי השעה האחרונה בביטויים שאתה פשוט לא מאמין שזה כנסת ישראל.

יצחק הרצוג: אני שומע שר בישראל אומר: אתם תיבחנו במידת הנאמנות.

יריב לוין: לא אמרתי את המילה נאמנות ואל תסלף את דבריי.

רויטל סויד: אמרת שזה המבחן.

יריב לוין: המילה נאמנות לא נאמרה על-ידי בשום שלב.

יצחק הרצוג: מה אתה הולך להגיד לשכיב שנאן, שהיה פה חבר כנסת, שאתמול נתניהו היה אצלו בניחום אבלים.

יצחק הרצוג: מה אתה הולך לומר לו - שיש לו כתם על המצח כי הוא לא יהודי?

יצחק הרצוג: ככה זה נשמע מתוך הדברים שלכם.

יצחק הרצוג: אתם פשוט לא שמים לב.

יצחק הרצוג: אתה אומר, חבר הכנסת אוחנה: אין למדינת ישראל תעודת זהות.

יצחק הרצוג: במלאת שבעים שנה למדינה המדהימה הזאת אתה קובע שאין לה תעודת זהות?

יצחק הרצוג: אתה יודע לומר עליה כל דבר כשאתה מופיע בכל במה בעולם, ופה אתה אומר: אין לה תעודת זהות.

יצחק הרצוג: אני לא מאמין שאתה אומר את זה.

יצחק הרצוג: מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, נקודה.

יצחק הרצוג: זה ברור, זה קבוע במגילת העצמאות.

יצחק הרצוג: זה קבוע בהחלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר 1947, שהקימה מדינה יהודית וקראה להקמת מדינה ערבית.

יצחק הרצוג: זה הכול מובן מאליו.

יצחק הרצוג: מדינה שיש בה רוב יהודי, ויש בה מיעוט ערבי, ואזרחיה שווי זכויות, ומדינה שמקיימת דמוקרטיה תוססת, ולא צריכה בחוסר ביטחון עצמי להגדיר את עצמה שוב ושוב ושוב.

יצחק הרצוג: מה שאתם מוכיחים, כמו שאני קובע כבר שנים, שלימין יש חוסר הביטחון הכי גדול שנוגע לעתידה של מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: למה – הבעיה נוצרת בגלל תפישתכם, שלא גוררת היפרדות מהפלסטינים, רוצה את כל חבלי הארץ, מאבדת את הרוב היהודי במדינת ישראל, ומכאן זה בא.

יצחק הרצוג: אין שום צורך בחוק הזה.

יצחק הרצוג: כלום.

יצחק הרצוג: והבעיה הכי גדולה בחוק הזה – שהוא מחלל את הקודש כשזה נוגע לשווין מלא.

יצחק הרצוג: פה אני אזכיר לכם.

יצחק הרצוג: מדינת ישראל תהא מושתתת על שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור.

יצחק הרצוג: למה זה לא מופיע בחוק?

יצחק הרצוג: זה מופיע במגילת העצמאות.

יצחק הרצוג: יתרה מכך – מגילת העצמאות קוראת לערביי ישראלי ליטול חלק בבניין המדינה על יסוד אזרחות מלאה ושווה.

יצחק הרצוג: האם הם לא נוטלים חלק בבניין המדינה?

יצחק הרצוג: אתם יודעים היטב, בכל תחום ותחום בחיי המדינה, ערביי ישראל הם חלק מבניין המדינה.

יצחק הרצוג: מה שאתם עושים פה – אתם מכניסים עז זרה שתקרע את המדינה הזו לגזרים, במקום הפוך – בתהליכי הכלה והשתלבות ושוויון והתקדמות משותפת וחתירה משותפת לחזון לאומי גדול, שאומר: המדינה הזאת תהיה מדינה מצוינת.

יצחק הרצוג: אבל מה שאתם עושים עם החוק הזה, כשאתם בכוונה – ואני אומר את זה גם לאבי דיכטר, כי אני לא מאמין שמי שהיה ראש שב"כ לא מבין את המשמעות של דחיקת מיעוט לפינה בצורה כל כך בוטה – המיעוט המוסלמי והמיעוט הדרוזי, אגב.

יצחק הרצוג: מי שלא מסתובב בציבורים הללו ולא שומע מה חושבים על החוק, לא מבין את המשמעות של הירידנדה, של הפילוג, של העימות הלאומי המיותר בתוך מדינת ישראל, שכבר שבעים שנה כולנו יודעים מהי ומיהי, ורק אתם לא יודעים מהי ומיהי.

יצחק הרצוג: אז אזכיר לך.

יצחק הרצוג: זאב ז'בוטינסקי אמר:

יצחק הרצוג: לעולם לא נפר שוויון זכיות בקרב אזרחי המדינה, והנה אתה מפר.

יצחק הרצוג: אתה פשוט מפר.

יצחק הרצוג: אתה מפר את זה בצורה גלויה ובוטה, בלי להסביר למה.

יצחק הרצוג: אתה לא אומר למה.

יצחק הרצוג: ברור למה.

יצחק הרצוג: לכן אני אומר לכם, שכשאני מדבר על פשיזציה, זו דוגמה קלאסית.

יצחק הרצוג: אוסיף יותר מכך – כשאבא שלי, עליו השלום, עמד בעצרת האו"ם כנגד הקביעה שהציונות היא גזענות, הוא חזר והדגיש שמדינת ישראל היא מדינה שוויונית לכל דבר ודבר, בין יהודים לערבים בארץ הזו, וסליחה שאני מדגיש את זה, אבל כשהסבא שלי, הרב הרצוג, הופיע בפני ועדת אונסק"ו, וגם מנחם בגין דיבר עם נציגי אונסק"ו, דוד בן-גוריון וחיים ויצמן וכל גדולי הדור - הם התחייבו שזו תהיה מדינה שיהודים וערבים יחיו בה בשוויון מלא, ואתה בחוק היסוד הזה לא מוכן לקבוע שיהיה שוויון בין יהודים לערבים.

יצחק הרצוג: אז איך אתם רוצים להתקדם מפה?

יצחק הרצוג: לאן אתם מביאים את העם שלנו?

יצחק הרצוג: איך אתם קורעים קריעה גדולה ומרה בתוך העם שלנו, שברור שאחרי שבעים שנה אי-אפשר לשחק באש?

יצחק הרצוג: אני רוצה לסיים בככמה אמירות נוספות.

יצחק הרצוג: קודם כל, מה שעולה מהדיון הזה, מהשיח הזה, מההתעקשות של ראש הממשלה זה דבר מאוד מטריד.

יצחק הרצוג: זה חוסר אמונה בצור ישראל ובעתיד מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: זה מה שאתם מפגינים.

יצחק הרצוג: במקום להראות ביטחון עצמי מלא – מהי מדינת ישראל, לאן היא הולכת, כמה היא גדולה, אתם משחקים באש בדיוק בנושא הכי שחוב.

יצחק הרצוג: פתאום אתם מראים לעם שאתם לא מאמינים במדינת ישראל בעצמה.

יצחק הרצוג: אתם כל כך צריכים את הנייר הזה, שאתם מתעקשים לשחק בכל מיני ניואנסים ולהשפיל ולפגוע וליצור בדלנות במקום השתלבות.

יצחק הרצוג: והדבר השני, שאתם מנסים לעקוף את ההכרעה הגורלית המשמעותית של הדור, שהיא מתי אנחנו מגיעים להיפרדות מהפלסטינים כדי להבטיח מדינת הלאום של העם היהודי לדורות עם רוב יהודי מוצק על בסיס החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר 47' שקבעה שתקומנה פה שתי מדינות.

יצחק הרצוג: תודה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: גברתי שרת המשפטים, בבקשה.

יצחק הרצוג: רק עוד בקשה אחת.

יצחק הרצוג: אני חושב שאתם חייבים לקיים דיאלוג עם האופוזיציה.

יצחק הרצוג: אתם לא מקיימים דיאלוג עם מפלגות האופוזיציה.

יצחק הרצוג: אתם חייבים.

יצחק הרצוג: זה נושא כל כך גורלי ומהותי, שלא ייתכן שבבית הזה לא יהיה שולחן לדיאלוג על החוק הזה.

רויטל סויד: ובנוסף, אתם אומרים שקיימת דיאלוג ביניכם, בתוך הקואליציה, ושיש שינויים והבנות, ואנחנו לא יודעים בכלל.

רויטל סויד: יש לנו רק החוק המקורי.

רויטל סויד: אנחנו לא יודעים על מה דיברתם, לא יודעים מה השינויים ומה התיקונים שאתם כבר החלטתם להכניס.

רויטל סויד: אני לא חושבת שוועדה כזאת – נכון שהגעתם להסכמות שאנחנו לא יודעים מהן.

אמיר אוחנה: הדיון הזה הוא דיון ראשון, ולמרות שהוא מאוד קצר בזמן, כל סיעות הבית תישמענה בדיון הזה.

יואל חסון: אבל אתה חייב לחשוף מה היו ההסכמות.

רויטל סויד: אנחנו לא יודעים על איזו הצעת חוק אנחנו יושבים.

אמיר אוחנה: יש לכם הנוסח שעבר קריאה טרומית?

רויטל סויד: הנוסח הזה הוא לא הנוסח שאתם מסכימים עליו.

יואל חסון: זה לא הנוסח שאתה מתכוון להניח פה.

יואל חסון: זה לא הנוסח שעבר פה.

יצחק הרצוג: למה בני בגין לא?

אמיר אוחנה: שרת המשפטים איילת שקד, בבקשה.

יואל חסון: אני רוצה שאתה תגיד מה אתם מתכננים.

אורן אסף חזן: נתת לבוז'י לדבר – תן גם להם לדבר.

אמיר אוחנה: אני מבקש ממך להפסיק.

יואל חסון: אני רוצה לדעת.

רויטל סויד: אנחנו רוצים באמת לדעת, מה הצעת החוק שמונחת היום?

אורן אסף חזן: בואו נשמע מה יש לה לומר.

אורן אסף חזן: הדיון לא נגמר.

אורן אסף חזן: תנו לה לדבר, ואחרי זה תגידו.

אורן אסף חזן: טיפה סבלנות.

אמיר אוחנה: יש הצעת חוק שעברה קריאה טרומית.

אמיר אוחנה: אתם מכירים אותה.

יואל חסון: אתה אומר שיש הסכמות של הקואליציה, ואנחנו רוצים לדון בהסכמות האלה.

יואל חסון: תגיד לנו מהן.

שולי מועלם-רפאלי: אל תהיו צבועים.

שולי מועלם-רפאלי: גם בדיונים אחרים- - -

רויטל סויד: לא קרה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רויטל סויד, פעם ראשונה.

רויטל סויד: היתה לנו- - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רויטל סויד, פעם שנייה.

שולי מועלם-רפאלי: אל תהיו צבועים.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת שולי מועלם, פעם ראשונה.

רויטל סויד: אנחנו צבועים?

רויטל סויד: אנחנו דורשים שוועדה תעמוד במה שהיא צריכה לעמוד בו.

אורן אסף חזן: הוא הניח הצעת חוק.

אורן אסף חזן: עליו דנים.

אורן אסף חזן: מה אתם רוצים?

אורן אסף חזן: אם יהיו שינויים, יבואו לפה.

יואל חסון: תביא את מגילת העצמאות.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חסון, פעם שלישית.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: בבקשה לצאת.

יואל חסון: אתה חותם על מגילת העצמאות?

יואל חסון: כן או לא?

יואל חסון: אז תביא את מגילת העצמאות, מה הבעיה?

אורן אסף חזן: ודאי.

אורן אסף חזן: (חבר הכנסת יואל חסון יוצא ממליאת הוועדה.

אורן אסף חזן: )

איילת שקד: חברת הכנסת רויטל סויד, את צודקת.

איילת שקד: צריך להביא גם את הסיכומים של הקואליציה.

איילת שקד: אני בטוחה שיושב-ראש הוועדה - גם שוחחתי אתו – יביא בפניכם.

רויטל סויד: חברת מפלגתך זעמה על כך שאנחנו רק מבקשים שנדע על מה אנחנו מדברים.

איילת שקד: חברי הכנסת מהקואליציה, שהם חברי הוועדה, אני בטוחה שהם יעשו את זה, וגם היושב-ראש כמובן.

איילת שקד: בכל מדינה שיש בה חוקה, ויש המון מדינות שיש בהן חוקות, החוקה בדרך כלל מורכבת משלושה חלקים: חלק ראשון הוא מגילת הזכויות.

איילת שקד: אצלנו, שאין לנו חוקה, מגילת הזכויות – bill of rights - החלק הזה מעוגן אצלנו בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוקה יסוד: חופש העיסוק.

איילת שקד: החלק השני, החלק המשטרי, שנמצא בחוקות, מעוגן אצלנו בחוק יסוד: הכנסת, חוק יסוד: השפיטה, חוק יסוד: הממשלה.

איילת שקד: חסר עדיין חוק יסוד: החקיקה, שמגדיר את מערכת היחסים בין הרשויות השונות.

איילת שקד: אני מקווה שאצליח בקדנציה שלי לסיים גם את זה.

איילת שקד: והפרק השלישי, פרק המבוא בדרך כלל, אצלנו הוא חסר.

איילת שקד: בחוקות רבות בעולם יש פרק כזה, שמגדיר את ערכי הדמינה, את ההמנון, את השפה, את הדגל.

יעל גרמן: יש מגילת העצמאות.

איילת שקד: אני מדברת על משהו חוקתי.

איילת שקד: סתם כמה נתונים: ב-120 מדינות ההמנון מוגדר בחוקה, ביניהן צרפת ופורטוגל.

איילת שקד: 136 מדינות – הדגל מעוגן בחוקה, ביניהן ברזיל, אירלנד.

איילת שקד: ב-170 מדינות השפה מעוגנת בחוקה, ביניהן אוסטריה, קולומביה, ויש הרבה מאוד מדינות אגב שעיגנו את הכנסייה – בדרך כלל מדינות אירופאיות – בחוקה.

מיקי רוזנטל: וגם את חופש הדיבור, שאצלנו- - -

עמר בר-לב: לפי המספרים שנתת - ברובם לא.

איילת שקד: הדוגמאות שנתתי הן בדיוק הפוך.

איילת שקד: ההפך.

איילת שקד: אמרתי – לא הקשבת למספרים – ההמנון ב-120 מדינות, הדגל ב-136 מדינות.

איילת שקד: אני מליצה לחברי הכנסת, שחברים בוועדה הזאת – אני חושבת שכולכם קיבלתם את הספר של מכון בגין, מאוד-מאוד יסודי ומעניין גם על החוק הזה וגם ספר השוואתי על מה שקורה בעולם.

איילת שקד: אני מבקשת מכם – כמו שאמר חבר הכנסת אמיר אוחנה, וגם אמרתי לו את זה בשיחה פרטית שלנו – החוק הזה הוא חוק היסטוריה, והוועדה הזאת היא היסטוריות, וכל אחד מחברי הכנסת שיושב פה יצוק את התוכן שלו לתוך החוק.

איילת שקד: לכן מאוד חשוב לעשות פה עבודה רצינית.

איילת שקד: אמרנו בינינו שכל הא הידיעה וכל פסיק חשובים בחוק הזה, ולכן חברי הכנסת שחברים בוועדה הזאת, אני מבקשת – עשו את העבודה הכי רצינית שיש.

איילת שקד: זה יישאר אתנו אחר כך לנצח נצחים.

איילת שקד: המדינה שלנו היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

איילת שקד: אני מאמינה ששני הערכים האלה מקבילים.

איילת שקד: אחד לא עולה על השני.

מירב בן ארי: משטר דמוקרטי זה בסוריה.

מירב בן ארי: מה זה המילה הזאת, משטר?

רויטל סויד: איך את מתייחסת, גברתי השרה, לסעיף הראשון בהצעת החוק?

רועי פולקמן: זה החוק.

רועי פולקמן: הבית הלאומי של היהודים.

מירב בן ארי: מה כתוב בחוק?

קריאות: - - -

איילת שקד: הערכים הדמוקרטיים של המדינה מעוגנים כבר בחוק יסוד.

איילת שקד: אני חושבת שיש לנו כאן הזדמנות גדולה לעגן גם את הערכים היהודיים.

איילת שקד: הערך הדמוקרטי, עצם היותה של המדינה מדינה דמוקרטית לא סותר את היותה מדינה יהודית, ולערכים האלה, כפי שאני חושבת, יש קונצנזוס בבית הזה, צריכים להיות ערבים מקבילים, ויכולים להיות.

איילת שקד: אני מבקשת מכל אחד ואחד מחברי הוועדה לעשות עבודה רצינית, ליצוק את סולם הערכים שלו לחוק הזה.

איילת שקד: אני מצטרפת לחברי, לשר יריב לוין, לקריאה ליושב-ראש האופוזיציה, לאבי גבאי וליאיר לפיד.

איילת שקד: תצטרפו, תהיו פעילים.

איילת שקד: שהסיעות שלכם יהיו פעילות.

איילת שקד: אני חושבת וגם מסכימה שצריך להידבר עם האופוזיציה.

איילת שקד: ביחד אפשר לעשות פה היסטוריה.

איילת שקד: תודה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: עכשיו ידבר חבר הכנסת אבי דיכר, שהוא גם יוזם ודוחף את החוק.

אמיר אוחנה: לאחר מכן כל סיעה מסיעות הבית נתנה לנו את הדובר שלה.

אמיר אוחנה: נתחיל לפי גודל, עם סיעת המחנה הציוני, אבל זה יקרה מייד לאחר חבר הכנסת דיכטר.

אבי דיכטר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אבי דיכטר: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי – זה חוק היסוד שהתחלתי לעבוד עליו ביחד עם רבים וטובים, חלק מהם לימים הצטרפו, גם השר אלקין, שלא נמצא פה, השר לוין, השרה שקד.

אבי דיכטר: אגב, היו ניסוחים שונים, אם של בני בגין ואם של חברי סלומינסקי.

אבי דיכטר: נדמה לי שבסופו של דבר, כשאתה חוזר למקור, גם ממשלת ישראל בהחלטה מס' 2227 מיום 23.11.2014 קבעה את קווי המדיניות שלה לחוק יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי.

אבי דיכטר: רוב הסעיפים מהצעת החוק הפרטית מופיעים גם כקווי מדיניות של הממשלה.

אבי דיכטר: אין שום סעיף בקווי המדיניות של הממשלה שעומד בניגוד להצעת החוק הפרטית שלי.

אבי דיכטר: יש תוספות שנמצאות אצלי ולא נמצאות בהחלטת הממשלה.

אבי דיכטר: העובדה שכפי שקראו חלק מכאן, גם יושב-ראש האופוזיציה – הדברים קבועים במגילת העצמאות, כתובים בהחלטת האו"ם - מה לעשות, לא מגילת העצמאות, לא הכרזת האו"ם בכ"ט בנובמבר - זה ולא זה הם חוקים במדינת ישראל.

אבי דיכטר: ונדמה לי שבספר החוקים של מדינת ישראל לא יכול להיות שייעדר חוק שמגדיר את זהותנו במובן הכי בסיסי - ישראל מדינת הלאום של העם היהודי.

אבי דיכטר: נכון שהסעיף המקומם ביותר – חלק, אולי חלק קטן מהיושבים פה – הוא הסעיף שאומר:

אבי דיכטר: הזכות למימוש ההגדרה העצמית הלאומית במדינת ישראל ייחודית לעם היהודי.

אבי דיכטר: נדמה לי שזה סעיף שמגדיר בצורה הכי ברורה ברמה הלאומית את הזכות של העם היהודי, ולא נותן ולא מקנה זכות דומה לאף מיעוט אחר.

אבי דיכטר: הוא לא פוגע כהוא זה בזכויות האישיות.

אבי דיכטר: הוא עוסק בזכויות המיעוט, בין אם זה מיעוט לאומי, בין אם זה מיעוט דתי או מיעוט על רקע אחר.

אבי דיכטר: בדקתי את זה, מאחר שדובר על הצורך בדיון ציבורי – הלכתי לבדוק את חוקי היסוד, הכי מדוברים בהם – חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק.

אבי דיכטר: בדקתי, מה היה הדיון הציבורי שעברו שני החוקים האלה.

אבי דיכטר: קצת לשים את הדברים בפרופורציה – הרי הדיון הזה מתקיים במקום הצבעה היום בכנסת על קריאה ראשונה.

אבי דיכטר: חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו- - -

רויטל סויד: מה זה?

רויטל סויד: לא הבנתי.

אבי דיכטר: הדיונים, שהיו אמורים להתקיים בוועדה שקמה, חוק יסוד: כבוד אדם וחירותו, שעבר בטרומית עם 13 חברי כנסת בלבד, וכפי שכותב יושב-ראש ועדת חוקה דאז אוריאל לין, אומר: היו שלוש ישיבות: הראשונה נכחו ארבעה חברי כנסת, השנייה היתה קצרה, והשלישית היתה קצרה מאוד.

אבי דיכטר: זה הוגש לקריאה ראשונה, שעברה בשעה 03:00 בבוקר עם מעט מאוד חברי כנסת נוכחים.

אבי דיכטר: זה שעות מעניינות לחוק - אגב, חוק יסוד: חופש העיסוק- - -

מיקי רוזנטל: תקראו לזה הסכמות בכנסת.

מיקי רוזנטל: לא, זה עיוות של ההיסטוריה.

מיקי רוזנטל: היו הסכמות עם כל סיעות הבית.

אבי דיכטר: חוק יסוד: חופש העיסוק, עבר בטרומית ב-15 חברי כנסת שנכחו באולם, והדיונים הסתכמו בדיון אחד בלבד שהיה בוועדה.

אבי דיכטר: אני אומר את זה כי נער הייתי גם זקנתי.

אבי דיכטר: אני כבר ראיתי צביעות וצבעים למכביר.

אבי דיכטר: אני הייתי המום גם בדיון פה.

אבי דיכטר: חלק מהאנשים שיושבים פה בדיון – אגב, לאו דווקא השקטים במיוחד - היו חתומים על הצעת החוק הזו, כשהיו בקונסטלציה פוליטית אחרת.

אבי דיכטר: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, ממפלגתך היו חברי כנסת שהיו חתומים על הצעה יותר קיצונית מההצעה הזו.

ציפי לבני: אני- - -

אבי דיכטר: גברתי ציפי לבני.

אבי דיכטר: במפלגה שאת עומדת בראשה היו חתומים מספר גדול מאוד- - -

ציפי לבני: עד שהסברתי להם על מה הם חתומים, והם חזרו בהם.

יצחק הרצוג: בדקה הראשונה אמרנו שהחוק הזה בעייתי.

יצחק הרצוג: אתה לא נוגע במהות.

אבי דיכטר: גבירותיי ורבותיי, מי שזורק האשמות – אגב, האשמה פשיסטית בכלל- - -

יצחק הרצוג: מכיוון שאתה מוריד את אלמנט שוויון.

יצחק הרצוג: תסביר, למה אתה מוריד אותו?

אבי דיכטר: זה לא חוק היסוד היחיד בספר החוקים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אבל מרגע זה- - -

מיקי רוזנטל: אל תבלבל את הציבור.

מיקי רוזנטל: זה ה-חוק יסוד.

אבי דיכטר: את הליכוד בצביעות וכיוצא מזה –טול קורה מבין עיניך.

אבי דיכטר: היינו בסרט הזה.

אבי דיכטר: זה עוד חוק יסוד בהיעדר חוקה, ולכן אני אומר – כשמאשימים פה – במקרה הזה את הליכוד בצביעות וכיוצא בזה – טול קורה מבין עיניך.

אבי דיכטר: היינו בסרט הזה.

אבי דיכטר: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, לא להתפתות אחר המשפט לא היה דיון ציבורי.

אבי דיכטר: אני אומר לך – שש שנים מתקיים דיון ציבורי בחוק הזה בכנסת ומחוצה לו.

אבי דיכטר: אני אישית השתתפתי גם בדיונים בכנסת וגם מחוצה לה, ונדמה לי שתחת המטריה הזו, שמנסים למרוח את החוק הזה ולמשוך אותו בכל מיני יוזמות שאני שומע לכאן ולכאן, אני ממליץ לך מאוד למקד דיונים עניינים, כדי שהמושב הבא של הכנסת ייפתח בישיבה שבה החוק הזה עובר בקריאה ראשונה, ואני מקווה מאוד, שמשם עד קריאה שנייה ושלישית, עם הבנות, עם הסכמות, נדמה לי שאפשר יהיה להכניס אותו לספר החוקים של מדינת ישראל לכבודה של הכנסת ולתפארת מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: יש לנו 40 דקות עד המליאה.

אמיר אוחנה: פירושו של דבר שיש לכל סיעה ארבע דקות, החל מחברת הכנסת ציפי לבני, המחנה הציוני.

אמיר אוחנה: בבקשה.

אמיר אוחנה: מצטער שאאלץ להקפיד על הזמנים.

ציפי לבני: כשהתמניתי להיות שרת החוץ של מדינת ישראל, ביקשו ממני להצטלם, כי אמרו שבשגרירויות בעולם שמים את תמונת שר החוץ.

ציפי לבני: אמרתי להם: אין צורך לשים תמונה של אדם - שימו את מגילת העצמאות, כי אתם נאבקים עבור מדינת ישראל מחוץ לגבולותיה בשם הערכים שמייצגת מדינת ישראל, והם אלה שכתובים מגילת העצמאות.

ציפי לבני: אצל נתניהו זה יהיה כמובן הזה – תמונתו שלו, והחוק הזה הוא חוק הקבורה למגילת העצמאות, לא פחות.

ציפי לבני: ומגילת העצמאות היא תעודת הלידה ותעודת הזהות של המדינה הזו, ואתם אלה שמבקשים לשלול את תעודת הזהות ואת הזהות של המדינה הזאת.

ציפי לבני: מגילת העצמאות קובעת בקיצור רב, שישראל היא מדינת העם היהודי, שתקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדלי דת, גזע ומין.

ציפי לבני: אם היום מוגשת מגילת העצמאות לממשלת ישראל הנוכחית, אתם לא יכולים לחתום עליה, כי אתם אלה שמסרבים להכניס את המילה שוויון לחוק שקובע את זהותה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

אבי דיכטר: אגב, המילה דמוקרטיה לא מופיעה במגילת העצמאות.

ציפי לבני: המילה שוויון מופיעה.

אבי דיכטר: שוויון היא מילה חשובה.

אבי דיכטר: דמוקרטיה היא מילה לא פחות חשובה, למרות שהיא לא בעברית.

ציפי לבני: אני ביקשתי להכניס את המילה שוויון, ואתם דוחים את החוקים האלה, שקובעים שישראל היא מדינת העם היהודי, שיש בה שוויון לאזרחיה.

אבי דיכטר: היא מדינת הלאום – לא מדינת העם היהודי.

ציפי לבני: כי אני הגשתי הצעת חוק כזאת, שאתם דוחים אותה, ובני בגין, שכל הוועדה הזו כונסה רק כדי שבני בגין לא יוכל להיות חבר בה, כי הוא חבר בוועדת חוקה, והוא הגיש הצעת חוק שאומרת שזו מדינת הלאום של העם היהודי עם שוויון זכויות לאזרחיה.

ציפי לבני: רוצים אחדות בלי צביעות, לא עם גלגולי עיניים?

ציפי לבני: תוסיפו מילה אחת: שוויון.

ציפי לבני: תקבלו אחדות.

ציפי לבני: ואם תימנעו מלהוסיף את המילה שוויון, תקבלו מלחמה וכלים דמוקרטיים על ערכי המדינה הזאת.

אבי דיכטר: האם אתם מוכנה שמיעוט אחר יגדיר את ישראל כמדינת הלאום שלו?

ציפי לבני: דיכטר, אני מבקשת להשלים את דבריי.

ציפי לבני: ז'בוטינסקי?

ציפי לבני: כ"ט בתמוז השבוע?

ציפי לבני: הייתם שם על הר הרצל?

ציפי לבני: ז'בוטינסקי אמר:

ציפי לבני: הנני מוכן להישבע בשמנו ובשם צאצאינו – אנחנו צאצאיו - שלא נפר לעולם שוויון זכויות זה, ולא נעשה ניסיון לדחוק את רגליו של מישהו.

ציפי לבני: הרי זה אני מאמין.

ציפי לבני: כשאתם חוזרים למצודת זאב, קחו את פסל הבזלת, אם הוא עוד שם, ותעיפו אותו החוצה.

ציפי לבני: לא אותו אתם מייצגים.

ציפי לבני: זה לא הליכוד לא של ז'בוטינסקי ולא של בגין.

ציפי לבני: שוויון כאיזה מין חובה לדמוקרטיה?

ציפי לבני: אני לא מדברת על דמוקרטיה.

ציפי לבני: בואו נדבר על יהדות.

ציפי לבני: שוויון זה הרי קודם כל ערך יהודי.

ציפי לבני: ואהבת לרעך, ואהבת את הגר.

ציפי לבני: זה כתוב בתנ"ך.

ציפי לבני: גם את זה אתם רוצים לשלול מאתנו?

ציפי לבני: כי בסך הכול יש פה מהלך של החוק הזה, יחד עם חוקי המשפט העברי, שנועדו להפוך את מדינת ישראל ממדינת הלאום של העם היהודי, שיש לו שוויון, למדינת הלכה, שמי שזה קובע, אדוני היושב-ראש הוועדה.

ציפי לבני: אתה חבר גאה בקהילה הגאה.

ציפי לבני: אתה היום הופך להיות שותף שבה ממנה ומחבריך יישלל השוויון, ומה ששמעתי בדרך מהרב אליהו על המחלה שאתם חולים בה, זה מה שייקבע, כי זה מה שיהיה התרגום שהחוק הזה יוביל.

ציפי לבני: אתם דואגים מחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו?

ציפי לבני: הנה ביטלתם אותו.

ציפי לבני: מה קובע החוק?

ציפי לבני: האמור בחוק יסוד זה ובכל דבר חקיקה אחר יפורש לאור הקבוע בסעיף זה.

ציפי לבני: על הדרך גם תבטלו את כל התפישה החוקתית הערכית של מדינת ישראל.

ציפי לבני: מה הבעיה שלכם עם שוויון?

ציפי לבני: תעזבו רגע את הערבים, בדרוזים.

אמיר אוחנה: ארבע דקות.

ציפי לבני: כולנו ניחמנו.

ציפי לבני: הלך ראש הממשלה אתמול לנחם את הורי החילים שנהרגו בשמירה על מדינת העם היהודי, ומהם אתם שוללים שוויון.

אמיר אוחנה: תודה, חברת הכנסת לבני.

ציפי לבני: ברית חיים – לא רק ברית דמים.

ציפי לבני: אמרתם – קיבלתם.

ציפי לבני: ואסיים בזה.

ציפי לבני: מדינה מפוארת.

ציפי לבני: אתם יכולים ליצור אתנו, עם כולנו, אחדות סביב משפט אחד: מדינת הלאום של העם היהודי עם שוויון זכיות לכל אזרחיה.

ציפי לבני: ואתם משאירים אחריכם ורוצים להשאיר אחריכם פילוג, שנאת חינם - ערב תשעה באב ובכלל.

ציפי לבני: מדינה מסוכסכת, לא לאומית אלא לעומנית, ואנחנו על העתיד של הילדים שלנו, על הערכים שאנחנו משאירים להם, אנחנו נילחם.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי.

מיקי רוזנטל: יפה מאוד.

מיקי רוזנטל: דברים כדורבנות.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, אני מתבונן בחוק וגם בחוק.

איימן עודה: אני רואה אנשים חלשים.

איימן עודה: אתם אנשים שלא בטוחים בעצמכם.

איימן עודה: אחרי 69 שנים באים עם הצעת חוק, שמדינת ישראל היא מדינת הלאום היהודי.

איימן עודה: מה הסיפור?

איימן עודה: אתם לא בטוחים במפעל, בגירוש, בנישול, בהפקעות?

איימן עודה: לכן אתם צריכים להוכיח כל הזמן, כל הזמן.

איימן עודה: רק מדינה לא נורמלית מתנהגת כך.

איימן עודה: אני אומר לכם, ששום חוק גזעני לא ישכתב את ההיסטוריה ואת העובדות.

איימן עודה: אנחנו בני המולדת הזו, ואין לנו מולדת אחרת מלבדה.

איימן עודה: אנחנו חיים בה, והיא חיה בתוכנו.

איימן עודה: אנחנו לא מתכוונים לעזוב את המולדת שלנו.

איימן עודה: אנחנו לא באנו למדינת ישראל.

איימן עודה: מדינת ישראל באה אלינו ועלינו.

איימן עודה: שום חוק לא ימחק ולא יחליש את השפה הערבית.

איימן עודה: היא שפת המקום.

איימן עודה: היא שפת בני המקום.

איימן עודה: היא חלק מהמרחב, חלק מהנוף, חלק מהמולדת, וכך היא תישאר.

אבי דיכטר: והיא גם מופיעה בחוק.

איימן עודה: לפי החוק הזה ברור, שכל ספר החוקים יכרע ברך בפני הזהות היהודית, כלומר זה חוק על, מעל חוקי היסוד במדינת ישראל.

איימן עודה: אי רוצה לומר, שאף חוק אפרטהייד לא ימחק את העובדה שיש במולדת הזו שני עמים, ואני בטוח שיש רוב גדול בקרב שני העמים שעוד ייאבק בממשלה הזו, ועוד יעיף אותה.

איימן עודה: ואנחנו ניאבק למען מקום שיחיו בו שני העמים בשלום, בדמוקרטיה, בשוויון, בערכים אוניברסליים.

איימן עודה: הערכים הללו עוד ינצחו אתכם.

איימן עודה: תודה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: תודה, אדוני.

יעל גרמן: אני רוצה להעיר בתחילת דבריי שהעובדה שראש הממשלה לא נמצא כאן, היא בלתי-ראויה.

יעל גרמן: אני מבינה שיש לו עניינים ביטחוניים מאוד-מאוד דחופים.

אמיר אוחנה: לא, לנו.

יעל גרמן: לנו, והוא עוסק בזה.

יעל גרמן: ובכל זאת, החוק הזה, אין מה למהר אתו.

יעל גרמן: אנחנו לא נעביר אותו אפילו לא בקריאה הראשונה היום.

יעל גרמן: לכן מן הראוי היה שנדחה את הישיבה הזאת, ונקיים אותה בנוכחות ראש הממשלה, ואם- - -

ציפי לבני: אומר לך מה קורה עם ראש הממשלה.

ציפי לבני: כל פעם שהוא נכשל ביטחונית, זה ככה.

יעל גרמן: אני מבקשת, שבדיון הבא, שגם בו לא נצביע, ראש הממשלה יהיה נוכח.

יעל גרמן: חשוב לשמוע את דעתו, ועוד יותר חשוב שישמע את דעתנו.

יעל גרמן: נאמר כאן שזהות מדינת ישראל אינה ברורה.

יעל גרמן: אני לא מבינה, מי כאן בחדר הזה, חושב שזהותה של מדינת ישראל אינה ברורה?

יעל גרמן: היא ברורה, היא ידועה, והיא אפילו מקובלת על הרוב – אני לא אומרת שעל הכול.

יעל גרמן: אף פעם שום דבר לא מקובל על כולם, אבל הרוב היושב כאן בחדר, הרוב במדינת ישראל, הרוב בכנסת, ברור לו שזהותה של מדינת ישראל ברורה, ידועה, ויש בחוק שקיים.

יעל גרמן: ישראל הא מדינת הלאום של העם היהודי.

יעל גרמן: רובם מסכימים.

יעל גרמן: הוויכוח שיהיה כאן

יעל גרמן: בחדר הזה סביב החוק הזה לא יהיה על הזהות; הוא יהיה על אופיה של מדינת ישראל.

יעל גרמן: על כך אנחנו חולקים.

יעל גרמן: אנחנו עומדים על כך שמדינת ישראל אכן תהיה מדינה יהודית, אבל גם דמוקרטית.

יעל גרמן: אבל החוק הזה מעלים, מפחית, ממזער את כל האלמנט הדמוקרטי.

יעל גרמן: אתם באים כאן, ובאמת בגרונכם רוממות הקונצנזוס.

יעל גרמן: אתם אומרים שאתם מעוניינים להגיע לקונצנזוס, ויכול להיות שיש חלקים מכם שבאמת היו רוצים שנגיע לקונצנזוס, אבל יש חוק שרוב חברי הכנסת יחתמו עליו.

יעל גרמן: יש חוק שבני בגין, בשר מבשרכם, הגיש.

יעל גרמן: אולי כדאי פשוט לקרוא אותו, כי פשוט שכחנו.

אמיר אוחנה: אני לא בטוח שיהיה לנו זמן.

יעל גרמן: אני אעמוד בזמן.

יעל גרמן: ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי.

יעל גרמן: היא מושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום, ומקיימת שוויון זכויות לכל אזרחיה.

יעל גרמן: זה הדבר שאתם לא מוכנים בשום פנים ואופן לוותר עליו.

יעל גרמן: במקום זה, אתם בחרתם בחוק שנוי במחלוקת, שמעורר מחלוקת, שמחזק את התדמית שכבר קיימת למדינת ישראל – אני לא חושבת שאנחנו אפרטהייד, אבל היא עומדת על סף האפרטהייד.

יעל גרמן: זו מדינה שמבקשת להפלות ולהדיר חלקים בעם.

יעל גרמן: זו מדינה וממשלה שקודם כל מפלה ומדירה את הנשים, בחוקים רבים שקשורים לדת ולמדינה.

יעל גרמן: זו מדינה שבה הנכים אינם יכולים לקיים את עצמם.

יעל גרמן: זו מדינה שהקהילה הגאה אינה יכולה לקיים שוויון זכויות ואינה יכולה לממש את זכותם היסודית להיות הורים.

יעל גרמן: זו המדינה שבה אנו חיים.

יעל גרמן: זו מדינה שהערבים בה סובלים מהדרה ומאפליה למרות שב- - - אולי הם לא צריכים, אבל דה פקטו הם סובלים.

יעל גרמן: בתחום רבים המדינה הזו מפלה.

יעל גרמן: אנחנו יכולים להגיע בקלות להסכמה, אם באמת זהו רצונכם.

טלב אבו עראר: החוק הזה לא בא להיטיב עם יהודים; בא לפגוע בערבים.

יעל גרמן: בואו נאמץ את הנוסחה של בני בגין.

יעל גרמן: היא מקובלת, היא נכונה והיא צודקת.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: לפי סדר הדברים, חברת הכנסת פלוסקוב – אתן לך לנשום קצת.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, שהיא אחת הוועדות שמרכיבות גם את הוועדה הזאת.

אמיר אוחנה: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: תודה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהחוק הזה הוא חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו אחרי אלפיים שנה חזרנו הביתה.

ניסן סלומינסקי: מה זה הביתה?

ניסן סלומינסקי: מה זה מגדיר?

ניסן סלומינסקי: צריכים להגדיר את הבית.

ניסן סלומינסקי: יש בציבור שחושבים שבאנו להקים מדינה כמו צרפת, ספרד – עוד מדינה.

ניסן סלומינסקי: לא, זה הבסיס של הציונות, שחזרנו הביתה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות, שככל שעובר הזמן מתברר שלא הגדרנו.

ניסן סלומינסקי: גם מי שהסכים, ואמר מדינת הלאום, וחזרנו הביתה, אבל הוא לא הגדיר מה המשמעות, ומתחיל להתברר שיש צורך - נכון, אחרי שבעים שנה - כנראה יש צורך להגדיר מהו הבית, והחוק הזה מנסה להגדיר מה המשמעות של הבית.

ניסן סלומינסקי: ולבית הזה, אנחנו יודעים, יש גם אורחים, יש מיעוט שנמצא פה, ויש לתת לו את כל הזכויות והחובות, אבל הוא צריך לדעת שהוא מיעוט, שהבית הזה הוא הבית של העם היהודי, עם המשמעויות שכתובות בחוק הזה.

ניסן סלומינסקי: גם בתוכנו יש בבית הזה הרבה חדרים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לשאוף לא לבנות חומות, ואת הקירות שבבית, להנמיך כמה שאפשר.

ניסן סלומינסקי: ודאי שיהיה חדר אחד, כמו בכל בית, רק נורמלי, שיש בו חדר משפחה או סלון שהוא משותף לכל החדרים כולם, אבל זה הבית היהודי.

ניסן סלומינסקי: ואני רוצה, לאחר שהקריאו כאן את דברי ז'בוטינסקי, אני רוצה לומר לחבריי ממפלגת העבודה, המלך של מפלגת העבודה, באמת, יש לו עולם הבא גדול, אני אומר ברצינות – בן-גוריון, שהקים את המדינה, שאם הוא לא היה אז, המדינה לא היתה קמה.

ניסן סלומינסקי: היה לו האומץ לדפוק על השולחן.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להקריא לכם את מה שהוא כותב, מצאתי את זה עכשיו, כי היא הקריאה את דברי ז'בוטינסקי – אילו הועמדה לפניי השאלה, מדינה יהודית בכל מערב ארץ ישראל תמורת הסתלקות מהזכות ההיסטורית על ארץ ישראל כולה, הייתי דוחה את המדינה.

ניסן סלומינסקי: לא הייתי מסכים.

ניסן סלומינסקי: אין רשות לשום יהודי לוותר על זכות העם היהודי בארץ.

ניסן סלומינסקי: אין זו מסמכותו של שום יהודי.

ניסן סלומינסקי: אין זו מסמכותו של שום גוף יהודי.

ניסן סלומינסקי: אין זו אפילו מסמכותו של העם היהודי כולו החי אתנו כיום, לוותר על איזשהו חלק שהוא בארץ.

ניסן סלומינסקי: זוהי זכות האומה היהודית לדורותיה.

ניסן סלומינסקי: זכות שאינה ניתנת להפקעה בשום תנאי.

ניסן סלומינסקי: אילו גם היו יהודים באיזה זמן שהוא מכריזים על הסתלקותם מזכות זו, אין בכוחם או בסמכותם להפקיע זכות זו מהדורות הבאים.

ניסן סלומינסקי: שום ויתור ממין זה אינו מחייב ואינו קושר את העם היהודי.

ניסן סלומינסקי: זכותנו על הארץ כולה קיימת ועומדת לעד, ועד ביצוע הגאולה המלאה והשלמה, לא נזוז מזכותנו ההיסטורית בכל זמן ובכל שעה.

ניסן סלומינסקי: נעמוד על זכות זו בכל האמצעים הכשרים והמוסריים אשר בידינו – דוד בן-גוריון, הקונגרס הציוני בציריך, 1937.

מיקי רוזנטל: ואז הוא- - - את הארץ, וטוב שעשה את זה – אחרת לא היתה לנו מדינה עד היום.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים עד הפרת.

מיקי רוזנטל: למה לא עד הפרת, מהחידקל?

ניסן סלומינסקי: או לא שמעת את בן-גוריון, או אתה לא מבין אותו.

מיקי רוזנטל: אין עוררין על זה, על הזכויות.

ניסן סלומינסקי: יש, לצערי.

מיקי רוזנטל: לא.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אם נסיים את הסיעות, אאפשר גם לחברי הכנסת שלא נרשמו, אז אל תמנע מבעדך את זכות הדיבור.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר – אנחנו חזרנו הבית.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים להגדיר מה זה הבית הלאומי.

ניסן סלומינסקי: גם אם נדגיר, למשל - ואני לא מדבר רק על זה, אבל זכותנו על ארץ ישראל, לא תמיד אתה יכול לממש את זה באותו רגע, באותה שעה, אבל לפחות שנדע מה זה הגדרת הבית, ושלא נתבייש שאכן זה הבית של העם היהודי, ואנחנו רוצים שהמשטר בו יהיה משטר דמוקרטי, לא בורח מזה, ושיהיה שוויון, אבל זה הבית היהודי.

מיקי רוזנטל: בורחים?

מיקי רוזנטל: משפט אחד – מדינת הלאום של העם היהודי, שוויונית ודמוקרטית.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

ניסן סלומינסקי: מה זה הבית הלאומי היהודי?

ניסן סלומינסקי: הרי אתה לא יודע להגדיר.

מיקי רוזנטל: זה כל הוויכוח.

מיקי רוזנטל: אין ויכוח אחר.

ניסן סלומינסקי: אין הגדרה היום, מה זה הבית הלאומי היהודי, ואנחנו בחוק הזה רוצים אחת ולתמיד לנסות, אם נצליח, להגדיר מה זה הביתה, מה זה הבית שלנו, מה זה הבית הלאומי היהודי, ואחר כך גם יהיה שוויון וכל הדברים האחרים, אבל קודם כל מה זה הבית.

ניסן סלומינסקי: את זה אנחנו מנסים לעשות.

ניסן סלומינסקי: אדוני, אני מקווה, מהרגע שתתחיל את הישיבות, לעשות את זה באינטנסיביות, כמה שאפשר יותר להגיע להבנות ולהסכמות עם כל המפלגות הציוניות, ואם אפשר גם עם האחרים, אם ירצו, אבל קודם כל עם המפלגות ששייכות לבית היהודי, להגדיר את זה, ולפחות בתחום האחד – זה רק תחום אחד, על זכותנו על הארץ – נאמץ את דבריו של בן-גוריון, מה צריכים יותר מזה?

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: ודאי התכוונת לבית היהודי במובן הרחב ולא במובן הסיעתי.

ניסן סלומינסקי: ודאי במובן הרחב.

ניסן סלומינסקי: נשמח.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני אהיה מאוד קצרה, משתי סיבות – אל"ף, כי אני חייבת לרוץ לוועדת הכנסת, והשנייה, כי ההערות שאני רוצה להעלות כאן, הן מאוד מצומצמות.

טלי פלוסקוב: מה שאני אומרת עכשיו זו עמדת סיעת כולנו.

טלי פלוסקוב: לנו יש בעיה עם סעיף 1, כאשר בסעיף הזה, מלבד כל הסעיפים האחרים, יש הגדרה – מדינת ישראל כמדינה יהודית.

טלי פלוסקוב: אנחנו פה בבית הזה רגילים להשתמש – אגב, לכל הסיעות – במושג: מדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

טלי פלוסקוב: מה שעשינו פה בסעיף הראשון, אמרנו שהזכות למימוש הגדרה עצמאית ולאומית במדינת ישראל, ייחודית לעם היהודי, והסעיף הבא אומר, שהאמור בחוק יסוד זה או בכל דבר חקיקה אחר יפורש לאור הקבוע בסעיף זה, כלומר בכל החוקים אנחנו כבר לא נשתמש בהגדרה מדינה יהודית ודמוקרטית, אלא נשתמש בהגדרה מדינה יהודית.

טלי פלוסקוב: זה הסעיף שאנחנו כסיעה לא נוכל להסכים.

טלי פלוסקוב: נצטרך כמובן, לשבת ולחשוב איך אנחנו משנים את זה, כי מה לעשות, במדינה שלנו נכון לעכשיו, גרים אזרחים לא רק יהודים, אבל הם אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני מדברת גם על מיעוט של ערבים, אנחנו מדברים גם על אנשים שעלו מברית המועמות לשעבר שאינם יהודים, אבל הגיעו מתוך חוק השבות, כלומר יש פה עוד קבוצת אנשים שאנחנו לא לוקחים בחשבון.

טלי פלוסקוב: לכן לא נוכל להסכים עם ההגדרה מדינה יהודית, אלא נסכים ונשמח ונבקש להשתמש במושג מדינה יהודית ודמוקרטית.

טלי פלוסקוב: זאת עמדתנו נכון להיום.

טלי פלוסקוב: תודה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: הזמנו גם נציגי סיעות אחרות, שלא הגיעו משום מה, אבל יש לנו חברי כנסת- - -

אורן אסף חזן: זה דיון למצלמות.

אורן אסף חזן: כל אחד בא, צעק, קיבל איזו שורה בעיתון וברח כמו תרנגולת מהלול.

אמיר אוחנה: כנראה שלא באו למען הציבור – באו אולי למען סיבה אחרת.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

אמיר אוחנה: לאחר מכן חברת הכנסת שרן השכל.

אורן אסף חזן: אומר זאת בצורה הכי פשוטה.

אורן אסף חזן: נאמרו פה הרבה דברים כל כך שמדינת ישראל, שקמה בארץ ישראל, היא ביתו ומבטחו של העם היהודי.

אורן אסף חזן: אגב, יש מיש כבר הספיקו לשכוח – כנראה שהזיכרון שלהם לוקה לא רק בחסר – הוא לוקה ממש.

אורן אסף חזן: בדיוק לפני שבעים שנה, או קצת לפני, כשהיינו ממש צריכים אותה, היא לא היתה.

אורן אסף חזן: מאז ועד היום כחלק בלתי-נפרד מהתיישנות הדורות, אנחנו מתרחקים מזהותנו.

אורן אסף חזן: היום בחקיקה מוגדרים כבר הסמל, הדגל, ההמנון.

אורן אסף חזן: זכיתי להיות זה שהכניס את שם המדינה כחלק מחוק במדינת ישראל, שמדבר על דבר מאוד פשוט – השם שעליו הכריזו והגדירו חברי מועצת העם הזמנית ביום ה' באייר התש"ח, יום הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: מה זה ישראל בכלל?

אורן אסף חזן: צעקו פה הרבה חברים מהאופוזיציה.

אורן אסף חזן: לדעתי, הם פשוט לא מבינים מה יוצא להם – תביאו את מגילת העצמאות – נחתום עליה.

אורן אסף חזן: החוק הזה, שאנחנו מביאים היום, לא מכיל אפילו 255 ממגילת העצמאות.

אורן אסף חזן: אם הם היו מוכנים לחתום על מגילת העצמאות, כמו שהיא היום, אנחנו צריכים לעשות את זה אנחנו עכשיו.

אורן אסף חזן: צועקים פה: דמוקרטית.

אורן אסף חזן: המילה דמוקרטיה בכל גרסה שהיא, לא הוזכרה בכלל במדינת העצמאות, בשום פנים ואופן.

אורן אסף חזן: מה שכן הוזכר – מדינת ישראל – מדינת העם היהודי.

אורן אסף חזן: בן-גוריון קרא ליהודים בכל העולם לבוא לכאן.

אורן אסף חזן: אנשים שחיו לאורך הדורות בחדרי-חדרים, בפחד בזמנים הכי קשים, עשו הכול כדי לשמור על דבר אחד – על הזהות היהודית שלנו.

אורן אסף חזן: הם הדליקו נרות במרתפים, הם שמרו כשרות בדרך לא דרך, הם הניחו תפילין בלי חוט כדי לשמור על הזהות שלנו, אז אנחנו, שכבר זכינו להיות עם חופשי בארצנו, כבר זכינו כמעט גאולה, להגיע חזרה לארץ ישראל, לא נעשה את הדבר הזה?

אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין מה ההתנגדות.

אורן אסף חזן: אני מניח שלאורך הדיונים שיש כאן ויהיו כאן דבר אחד בטוח יקרה – ייחשף פרצופם האמתי של חברי וחברות כנסת שמדברים על עצמם כציוניים, כמחנה ציוני, אבל דה פקטו בפועל כל קשר בינם לבין האחריות שלנו לשמור על הזהות היהודית של העם היהודי בארץ ישראל, לא קיים בכלל.

אורן אסף חזן: אני מברך אותך, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני מברך את ראש הממשלה, את כל הנוגעים בדבר.

אורן אסף חזן: אני מקווה שמאוד, שנשכיל להיות מספיק אמיצים כדי ללכת עם הדבר הזה עד הסוף, כי אנחנו חייבים את זה לא לנו אלא אנחנו חייבים את זה לאלה שהשאירו לנו את המדינה הזאת – לא כדי לשמור עליה; קודם כל כדי להיות ראויים לה.

אורן אסף חזן: אנחנו חייבים את זה לאלה שבאים אחרינו.

אורן אסף חזן: אני זוכר את עצמי בתקופת תוכנית ההתנתקות הארורה מסתובב פה בכנסת.

אורן אסף חזן: אבא שלי היה חבר כנסת באותה תקופה, ובאחת השיחות שלנו הוא אמר לי – יודעים אגב כולם, שהוא היה חבר טוב של ראש הממשלה שרון ז"ל, שרון גם עזר לו להיכנס לכנסת.

אורן אסף חזן: בהקשר הזה הוא לא עמד לצדו.

אורן אסף חזן: תמיד הייתי שואל אותו: אני מבין את החינוך שקיבלתי על ארץ ישראל, על עם ישראל.

אורן אסף חזן: אבל תסביר לי מעבר.

אורן אסף חזן: הוא אמר: יש משהו אחד שמפספסים: ארץ ישראל היא לא רק מושג אמורפי, שאנחנו מדברים – היא ניתנה לנו לנחלה, לרשתה, לשמור עליה.

אורן אסף חזן: היא שייכת לא רק לי ולחברים שלי פה בכנסת; היא שייכת שם לאבא שלי ולסבא שלי עליהם השלום ולך ולבן שלך ולנכד שלך ולנין שעתידים לבוא.

אורן אסף חזן: לכן אין לנו שום זכות לגעת בה, לחלק אותה, להתעסק אתה.

אורן אסף חזן: אנחנו רק צריכים לשמור עליה.

אורן אסף חזן: אני מקווה שנעשה את הדבר הזה, כי בסופו של יום זה הדבר שהכי חשוב.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אמיר אוחנה: תודה לך.

אמיר אוחנה: רק להעמיד דברים על דיוקם, גם בהקשר לדבריך וגם בהקשר לדברים קודמים שנשמעו – אקריא את סעיף 2 של החוק: חוק יסוד זה, מטרתו להגן על מעמדה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי כדי לעגן בחוק יסוד את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ברוח העקרונות שבהכרזה על הקמת מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: זה לא סותר את מה שאמרתי.

אמיר אוחנה: לא, לא סותר.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני חושבת, קודם כל, שזה רגע מאוד משמעותי ודרמטי מבחינתנו, מבחינת ההיסטוריה של המדינה.

שרן השכל: לכן גם צריך לברך על המעמד, שהגענו, שניסו להתחמק שנים מהגדרה של מה זו מדינה יהודית ודמוקרטית.

שרן השכל: רצו לעגן את זה שנים בחוקי יסוד, וכל פעם דחו ודחו – לכן הרי גם הוקמה ועדת חוקה, חוק ומשפט, על-מנת לייצר חוקה למדינת ישראל, שמגדירה בעצם מהי מדינה יהודית ודמוקרטית.

שרן השכל: אז וקדם כל אני רוצה לברך את חבר הכנסת אבי דיכטר, שיזם את החוק החשוב הזה, את השר יריב לוין, שמקדם אל מול הממשלה ודוחף את החקיקה הזו, וכמובן לך, חבר הכנסת אמיר אוחנה, שנבחרת כאדם ראוי ולנהל את הוועדה ואת החקיקה הזו.

שרן השכל: אני חושבת שיש דברים שבמה שנאמר פה גם מצד האופוזיציה, שאנו מנסים לבוא עכשיו ולהגדיר את הערכים ואת האופי של מדינת ישראל.

שרן השכל: הוא משהו שהיה צריך להיעשות לפני שנים, משהו שרבים מנבחרי הציבור התחמקו ממנו עד היום, ולכן אני חושבת שגם מבחינת חוקי היסוד, היתה משמעות מאוד גדולה וחשובה לצד הדמוקרטי, כלומר מדינה יהודית ודמוקרטית, והתעלמו מההגדרה היהודית.

שרן השכל: לא לחלוטין, אבל היתה איזו התעלמות מסוימת.

שרן השכל: לכן גם בבית משפט, כאשר בודקים מקרים מסוימים, שמשפיעים באופן ישיר על ההשפעות של על המדינה, על האזרחים, מבחינת איך אנו רוצים לראות אותה בעתיד, מבחינת מדינה יהודית ודמוקרטית, יש פה חוסר איזון.

שרן השכל: לכן מטרת החקיקה הזו עכשיו היא לאזן בין המונחים האלה, גם מבחינת חוקי יסוד, גם מבחינת בית המשפט, גם מבחינת איך אנחנו מסתכלים, גם מבחינת איך הילדים שלנו יסתכלו לאורך הדורות, איך אנחנו מגדירים את האופי, את הערכים, של באיזו מדינה אנחנו רוצים לחיות, כאשר ההגדרה היא יהודית ודמוקרטית.

שרן השכל: ועכשיו סוף-סוף אנחנו באמת פותחים את זה לדיון – מה זה מדינה יהודית, איך אנחנו מגדירים את הסמלים, את ההמנון, את השפות.

אורן אסף חזן: מוגדר.

אורן אסף חזן: הכול בחוק.

שרן השכל: זה לא מוגדר.

שרן השכל: חוק יסוד.

שרן השכל: לכן עכשיו התפקיד שלנו, תפקיד מאוד משמעותי בהיסטוריה – לבוא ולהגדיר את זה.

שרן השכל: לתת לזה משקל שווה - כמו דמוקרטית, גם יהודית.

שרן השכל: השאלה הרצינית היא איך אנחנו נגדיר אותה עכשיו.

שרן השכל: אולי החוק הזה לא מושלם.

שרן השכל: לכן נדון בוועדה, לכן נעשה גם תיקונים, אם יש צורך, כדי להגיע להגדרה המושלמת של איך אנו רוצים לבוא ולראות גם את ילדינו, דורי-דורות קדימה, את ההגדרה כזו.

שרן השכל: למה שנעשה בתקופה הקרובה יש משמעות רבה.

שרן השכל: אני רוצה לברך, ומקווה שיהיו הרבה יותר נוכחים לאורך כל הדיונים.

שרן השכל: אני יודעת שבאים ויוצאים – יש חשיבות גדולה לדיונים שנערוך פה.

אמיר אוחנה: היו פה הרבה יותר אנשים כשחשבו שראש הממשלה מגיע, אבל כששמעו שראש המשלה אינו מגיע, כנראה לא באו בשביל הציבור.

אורן אסף חזן: אמרה רוזין למרב בן ארי: עזבי, את לא צריכה לדבר.

אורן אסף חזן: אנחנו פה לצעוק.

אורן אסף חזן: הייתי בהלם.

אורן אסף חזן: לא מופתע, אבל בהלם.

שרן השכל: אני חושבת שיש משמעות אדירה לכך שיהיו כמה שיותר חברי כנסת בתוך הדיונים האלה, לשמוע את מגוון הדעות, העמדות, ולראות איך אנחנו מגיעים לתוצאה הסופית, תוצאה שנוכל לעומד בראש זקוף, לדורי-דורות ולומר: אנחנו חיים במדינה יהודית ודמוקרטית, ואנחנו מעגנים את שני הערכים הללו בחוקי יסוד.

שרן השכל: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני מתנצל – אבי, מראש התרגשות – לפעמים מה שהכי ברור, הופך לא.

אורן אסף חזן: שכחתי לומר לך ברכות, יישר כוח.

אורן אסף חזן: אני אומר את זה באהבה.

אורן אסף חזן: הערכתי את הדבר הזה, שנלחמת על זה לאורך כל הדרך, והרבה צריכים ללמוד מהעקשנות שלו על הנושא הזה.

אורן אסף חזן: עוד משפט אחד, אם אפשר, להכניס לחוק.

אורן אסף חזן: בכנסת הזו נבחרה גם, לצערי - לא יודע אם לצער כולם – גם רשימה שבעיני היא הרשימה הפלסטינית המאוחדת.

אורן אסף חזן: היא לא מייצגת את אותו מיעוט של ערביי ישראל שנמצאים פה, שכן צריכים שיהיה להם ייצוג.

אורן אסף חזן: אולי בחקיקה נצטרך למצוא את הדרך, כדי שייבחרו לפה נציגים אותנטיים של המיעוט בישראל ולא גיס חמישי , כפי שיש היום.

אמיר אוחנה: יכול להיות, אבל זה יותר מתאים בחוק יסוד: הכנסת.

אורן אסף חזן: יכול להיות.

אורן אסף חזן: אולי זה הזמן לדון בזה דווקא במקום הזה.

אמיר אוחנה: בכל אופן, אני מודה מאוד לשר יריב לוין, לחבר הכנסת אבי דיכטר על הנחישות, על הפעילות רבת השנים בהקשר לחוק הזה.

אמיר אוחנה: את הברכות באמת נברך בקריאה השלישית, שאני מקווה שתגיע לפני יום העצמאות הבא, וכך נעניק למדינת ישראל בשנתה השבעים את תעודת הזהות שלה.

אמיר אוחנה: תודה רבה לכל מי שהיה כאן, לכל מי שסייע ועזר, ובהצלחה.

אמיר אוחנה: תודה רבה, הישיבה נעולה.