ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 344, 2017-02-01 09:00

דוד אמסלם: רבותיי, בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא:

דוד אמסלם: הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016 (מ/1057) – הכנה לקריאות שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: מי רוצה להציג את הנושא?

דוד אמסלם: הגברת מירי כהן?

<מירי כהן: כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

<מירי כהן: אנחנו במקביל ננסה להעלות את המצגת הזו.

<מירי כהן: בעצם, קצת סקירה מה קבינט הדיור עשה עד היום.

<מירי כהן: אנחנו עד היום הכרזנו על 67 מתחמים שכוללים כ-238 אלף יחידות דיור.

<מירי כהן: מתוכם, 22 מהם, מהמתחמים, כוללים כ-50 אלף יחידות דיור ביישובי מיעוטים.

<מירי כהן: עד כה קיבלו תוקף כ-20 תכניות שכוללות כ-64 אלף יחידות דיור.

<מירי כהן: אנחנו יודעים להגיד היום שבוותמ"ל, ההליכים בעצם מייצרים קיצור.

<מירי כהן: אנחנו, תוך שנה, מצליחים לאשר את התכניות האלה.

<מירי כהן: אני בטוחה שמי שחווה קידום תכניות כאלה במוסדות תכנון חלופיים מבין שמדובר פה על קיצור שהוא מאוד-מאוד מהותי.

<מירי כהן: לאור היתרונות האלה ולאור ההתמודדות הכי גדולה שלנו היום עם משבר הדיור זה הגדלת ההיצע, אנחנו בעצם מציעים היום להרחיב את הסמכויות של הוותמ"ל לשני סוגי תכניות נוספות.

איתן ברושי: מי זה "אנחנו"?

<מירי כהן: הוועדות - - - בעצם, סוג אחד של קרקעות שאנחנו רוצים להוסיף לסמכות הוותמ"ל זו קרקע פרטית מרובת בעלים.

<מירי כהן: מדובר על קרקע שיש בה מעל ל-50 בעלים, כשלאף אחד מהבעלים אין יותר מ-15% מבעלות הקרקע.

דוד אמסלם: אני מבין שבכלל תכנית הוותמ"ל בעצם באה לקדם בנייה במתחמים גדולים - - -

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: זה בעצם כל הרעיון.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: אחרת, נלך במסלולים הרגילים.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: אנחנו באים מזווית הבינוי.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: אז למה המגבלה של 50 בעלים?

<מירי כהן: הסיטואציה של קרקע פרטית בהגבלה.

<מירי כהן: אנחנו איתרנו בסיטואציה של קרקעות פרטיות ואמרנו: למה לא מקדמים אותן?

<מירי כהן: בעצם, אפשר לייצר שם הרבה יחידות דיור.

<מירי כהן: למה לא מקדמים אותן?

<מירי כהן: ואחת הבעיות היא שאין בעצם מישהו אחד שיכול לקחת אחריות על - - -.

<מירי כהן: ובגלל זה ריבוי בעלים – זה היה הזיהוי של - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי.

<מירי כהן: למה 50 מול 40?

<מירי כהן: זאת שאלה מצוינת.

דוד אמסלם: לא, לא זאת השאלה.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: השאלה שלי היא עוד בשלב הפרלימינרי.

דוד אמסלם: הרי כל הוותמ"ל, גם של המדינה, בא מזווית הפרויקט, הגודל של הפרויקט.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בעצם הוותמ"ל – הגבלתם את זה ל-750 יחידות דיור.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: למה?

<מירי כהן: על קרקע פרטית זה - - -

דוד אמסלם: לא קרקע פרטית.

דוד אמסלם: הרי אני בא מזווית הבינוי, בכלל לא מהקרקע.

דוד אמסלם: הרי לכאורה גם המדינה זה קרקע של בעלים אחד.

דוד אמסלם: בוא לא ניתן גם לה להגיש.

<מירי כהן: נכון.

דוד אמסלם: אלא מאי?

דוד אמסלם: כל הרעיון היה מזווית הבינוי.

דוד אמסלם: עכשיו, אם אנחנו רוצים לעודד בינוי; אחרת, את לא היית פה ולא היינו מציגים כלום, והכול שייתקע בוועדות הרגילות והכול בסדר.

דוד אמסלם: באה המדינה ואומרת: תקשיבו, גם בקרקעות פרטיות אנחנו רוצים לקדם תכנון מהיר יחסית על מנת לפתוח את הפלונטר הזה ושייבנו.

דוד אמסלם: אז מה הרבותא בכך אם יש שם 20 בעלים או בעלים אחד?

דוד אמסלם: מה שצריך לבוא לשם, לדעתי, זה בדיוק כמו המדינה – מגבלת ה-750 יחידות דיור.

<מירי כהן: אני אתן לעורכת הדין כרמית יוליס לענות על השאלה הזאת.

<מירי כהן: היא ממשרד המשפטים.

<מירי כהן: מאחר וזה בא ממנו, אז אני אתן להם להתייחס.

<כרמית יוליס: בוקר טוב, אדוני.

<כרמית יוליס: תודה.

<כרמית יוליס: אני שמחה להתייחס לזה עוד לפני שאנחנו צוללים לדיון, בגלל שגם בשיחות המקדימות בתוך הממשלה וגם בגלל שצפינו את הדיון שיהיה בכנסת, אז אני מניחה שזו שאלה שנידרש לה.

<כרמית יוליס: אז אני רוצה להסביר כך: בעצם, הסוגיה הזאת עלתה גם בעבר – גם כשדיברנו על חוק הווד"לים וגם בראשית הדרך ביחס לוותמ"ל.

<כרמית יוליס: אני רוצה פשוט להזכיר מה הוותמ"ל עושה: הוותמ"ל מאפשר להביא קרקע שמתוכננת עליה כמות מסוימת של יחידות דיור.

דוד אמסלם: מה זה "מסוימת"?

<כרמית יוליס: זה תלוי באיזו קטגוריה אתה נכנס.

דוד אמסלם: מה המגבלה?

<כרמית יוליס: אם זו קרקע של רשות מקרקעי ישראל, - -

דוד אמסלם: מדינה, מדינה.

דוד אמסלם: בואי נבוא לעיקרון.

<כרמית יוליס: - - זה 750 יחידות דיור.

דוד אמסלם: אז 750 יחידות דיור.

<כרמית יוליס: ועכשיו אני מסבירה ככה: הוותמ"ל מעוניין לתמרץ תכניות למגורים שהן תכניות, מה שאנחנו מכנים מפורטות.

<כרמית יוליס: כלומר שאפשר מיד לממש אותן באמצעות הוצאת היתרים, ויש גם סעיפים שמבטיחים את הביצוע המהיר.

<כרמית יוליס: כדי לעשות את זה, מעבר לזה שיש ועדה ייעודית שדנה בזה, הקונספט של החוק בעצם מאפשר להתגבר על מושכלות הייסוד של ההליך התכנוני.

<כרמית יוליס: מכיוון שאם יש תכנית מתאר והתכנית שרוצים לקדם בוותמ"ל סותרת אותה – זה המוסד האפשרי שניתן - - -

דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, תעני לי.

<כרמית יוליס: אבל לזה - - - בתשובה.

דוד אמסלם: תעני לי למה יש מגבלת בעלים?

דוד אמסלם: ולמה המגבלה היא לא בדיוק כמו המדינה?

<כרמית יוליס: אוקיי.

<כרמית יוליס: אז אני מסבירה: אתה בעצם שואל למה לא כל אחד יכול להגיש תכנית לוותמ"ל אם התקיים בה התנאי של יחידות הדיור?

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: למה לא?

<כרמית יוליס: אז אני מסבירה.

<כרמית יוליס: בגלל שהוותמ"ל מאפשר לך כיזם תכנית להתגבר על כל הנורמות התכנוניות, שיש סולם עדיפויות - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם הנורמות של המדינה.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: גם בקרקע המדינה אותן הנורמות קיימות.

<כרמית יוליס: נכון.

דוד אמסלם: נו, ו-.

<כרמית יוליס: אבל זה בדיוק ההבדל.

דוד אמסלם: מה ההבדל?

<כרמית יוליס: שכיוון שהמדינה היא הריבון - -

דוד אמסלם: אז מותר לה.

<כרמית יוליס: - - וכיוון שהיא רוצה לפתור את משבר הדיור, ובעצם הסמכות השלטונית - - -

דוד אמסלם: אהה, והם לא חלק מפתרון משבר הדיור?

<כרמית יוליס: אני חושבת שזה הרבה יותר בעייתי לאפשר לגורם פרטי להתגבר על תכנית מתאר ארצית, למשל.

דוד אמסלם: אני לא חושב ככה – מתקדמים.

דוד אמסלם: לא חושב ככה – לא יהיה.

דוד אמסלם: זה יהיה גם על קרקע פרטית.

<כרמית יוליס: לא.

<כרמית יוליס: אז אנחנו לא מסכימים להצעה הזאת.

דוד אמסלם: אז תמשכו את החוק.

דוד אמסלם: חבל לי על הדיון, תמשכו את החוק.

דוד אמסלם: אני יכול לנעול את הדיון עכשיו?

<כרמית יוליס: אנחנו יכולים לדבר?

<כרמית יוליס: נשמח גם - - -

דוד אמסלם: לא, לא, שאלתי.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אני אומר: אתם רוצים למשוך את החוק או להתקדם?

דוד אמסלם: אם אתם מתקדמים, אז אני מודיע לכם: זה יהיה זהה למדינה, תהיה קרקע פרטית, אפילו בעלים אחד, וזו תהיה מגבלת ה-750 יחידות דיור.

דוד אמסלם: אם אתם לא מסכימים, אנחנו נועלים את הישיבה.

דוד אמסלם: יש לי מה לעשות.

<כרמית יוליס: אדוני, כל זה נולד אחרי המון-המון זמן של - - -

דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, יש לי קרחת מהדברים האלה.

דוד אמסלם: תאמינו לי שאני מכיר את - - - האלה יותר טוב מכם.

דוד אמסלם: עסקתי בזה עשרות שנים.

דוד אמסלם: אני גם לא מבין את המוסר הכפול.

<כרמית יוליס: זה לא מוסר כפול.

<כרמית יוליס: - - - את השיטה הזאת - - -

דוד אמסלם: אז אמרתי: אני מסתכל.

דוד אמסלם: בעיני רוחי יש לי את נושא הדיור.

דוד אמסלם: אחרת, אנחנו לא היינו הולכים לוותמ"ל ולא היינו מקימים אותו.

<כרמית יוליס: אני מבינה מה אתה אומר.

<כרמית יוליס: אתה אומר: אם מישהו יכול לייצר לי 750 יחידות דיור, לא מעניין אותנו מי הגורם.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אני אומר דבר מאוד פשוט.

דוד אמסלם: בגלל שאין לזה רבותא.

דוד אמסלם: אין לזה שום משמעות.

דוד אמסלם: להיפך.

דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך שהכוח בכלל, גם בנושא התכנוני; הרי כשהוא בא מול יזם פרטי, הוא הרבה יותר חזק מאשר מול המדינה.

דוד אמסלם: גם לבקש ממנו כל מיני התניות בתוך התכנון.

דוד אמסלם: אז אל תספרי לי עכשיו איפה מתכננים יותר טוב.

דוד אמסלם: עכשיו, באה המדינה, החליטה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לוויכוח.

דוד אמסלם: מדינת ישראל החליטה שכרגע משבר הדיור מבחינתה יושב בסדר העדיפויות, ולכן היא עושה ועדה מהירה בפרויקטים מעל 750 יחידות דיור.

דוד אמסלם: את יכולה להתווכח – נכון, לא נכון.

דוד אמסלם: מדיניות ממשלה – בסדר, מקבל.

דוד אמסלם: יש אחד שיגיד: לא צודק ויש אחד שיגיד: צודק, ושניהם צודקים.

דוד אמסלם: השאלה מאיזו זווית אתה בא.

דוד אמסלם: אבל לבוא ולעשות - - -?

דוד אמסלם: עכשיו, אם לקחת את העיקרון ואתה אומר: תשמע, אני בא מזוויות יחידות הדיור.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך סוד קטן: יחידות הדיור ומשבר הדיור זה לא רק בקרקעות מדינה.

דוד אמסלם: פותרים אותן גם באמצעות קרקעות פרטיות.

דוד אמסלם: בגלל שאם אני קונה דירה, לא מעניין אותי מי בנה אותה.

דוד אמסלם: אני רוצה בית.

דוד אמסלם: המדינה בנתה?

דוד אמסלם: קרקע פרטית?

דוד אמסלם: דרך אגב, בסוף זה גם איש פרטי.

דוד אמסלם: המדינה רק משווקת את הקרקע, ובאותו רגע גם יוצאת מהתמונה.

דוד אמסלם: אז לא הצלחתי להבין את כל - - -.

דוד אמסלם: אז הבנתי את העיקרון – 750 יחידות דיור.

דוד אמסלם: הייתם קובעים אז 1,000 – 1,000.

דוד אמסלם: הייתם קובעים 2,000 – 2,000.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: לא נכנס למספר.

דוד אמסלם: אבל אז קבעתם את העיקרון – מושכים אותו.

דוד אמסלם: לא אומרים: זה כן, זה לא.

דוד אמסלם: ואין לכם גם תשובה למה לא.

<כרמית יוליס: אני יכולה להסביר עוד פעם.

<כרמית יוליס: אבל תראה, אנחנו לא המצאנו את הקונספט הזה.

<כרמית יוליס: גם בווד"לים הוא היה קיים וכל החוקים המיוחדים האלה נועדו לקרקע שהיא - - - מרשות מקרקעי ישראל - - -

דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, אני מסביר: כרגע אין לך הסבר ואת מתישה אותי בדברים שהם לא קשורים לעניין, ולכן אני ישר, מאוד תכליתי ובא לנושא.

דוד אמסלם: אני חושב שאני הסברתי את עצמי מספיק טוב.

דוד אמסלם: אתם רוצים התייעצות של חמש דקות?

דוד אמסלם: תיקחו, ותגידו לי אם להמשיך את הדיון או שאני הולך.

<מירי כהן: היושב-ראש, אני רק אבקש להגיד שני דברים, גם ברמה הניהולית של מוסדות התכנון, שזה כן נקודה שהיא חשובה שתהיה פה: גם מבחינת הוותמ"ל – צריך בכל זאת להגן עליו, שהוא באמת יוכל עדיין להיות אפקטיבי ויעיל.

<מירי כהן: כי בסוף, אם אנחנו נגיד: כמעט כל סוגי הקרקעות יכולים להיכנס לשם, אנחנו נגיע למצב שהוא יהיה בסוף בדיוק כמו המחוזיות מבחינת העומס שלו ומבחינת היכולת.

דוד אמסלם: אז תעשו לו ועדות משנה.

דוד אמסלם: תקימו עוד ותמ"ל.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: עזבי.

דוד אמסלם: תתקדמו.

דוד אמסלם: חבר'ה, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים שאני אעצור - - -

<מירי כהן: טוב.

<מירי כהן: אוקיי.

<מירי כהן: אנחנו יכולים לסיים את ההצגה ואז לבקש התייעצות?

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: זה, מבחינתי, כרגע נקודה שחבל לי על הזמן.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים למשוך פה, תמשכו את החוק עכשיו.

דוד אמסלם: תחליטו.

דוד אמסלם: אתם רוצים שלוש דקות הפסקה?

<קריאה: כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: בואו תמשיכו בשאר הנקודות העקרוניות.

<ערן ניצן: היושב-ראש, מה שאנחנו מבקשים להציע זה להרחיב את - - - לטובת קרקע מרובת בעלים.

<ערן ניצן: אני מבין ששוחחו על זה.

<ערן ניצן: 1,500 יחידות דיור.

<ערן ניצן: אני יודע שאתה חולק על העניין, אבל ההצעה קובעת שלפחות 50 בעלים עד 15 לבעלים מסוימים.

דוד אמסלם: את זה ראיתי, ראיתי.

<ערן ניצן: אבל אני מדגיש גם שהדיון בוותמ"ל יקרה אחרי אישור קבינט הדיור ובהמשך לצוות מיוחד ומורחב שייבחן את סדרי העדיפויות.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה כמו כל תכנית ממשלתית רגילה.

דוד אמסלם: כמו קרקע ציבורית.

דוד אמסלם: אין בעיה.

<ערן ניצן: - - - משרד המשפטים, לדעתי - - -

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני מבקש שתהיה התאמה בדיוק.

דוד אמסלם: אני לא רואה דיפרנציאציה בין הקרקעות.

דוד אמסלם: אז לכן סעיפים 1, 2 ו-3 לא רלבנטיים.

דוד אמסלם: תתקדם.

<ערן ניצן: גם סעיף 4 שונה בקרקע פרטית, שבו הקבינט מוגבל לפעמיים בשנה לדון על קרקע פרטית בלבד.

דוד אמסלם: למה?

<ערן ניצן: כל זה מתוך ניסיון לבוא ולהימנע מנקודות לחץ נקודתיות.

דוד אמסלם: שאלתי: למה?

<ערן ניצן: אני מסביר: בשנה הקרובה נבין - - -.

<ערן ניצן: זה צבר הקרקעות הפרטיות שרוצים לדון בהן.

<ערן ניצן: הן עומדות בסדרי העדיפויות, כמו שהחוק - - -

דוד אמסלם: אבל למה לך להגביל?

דוד אמסלם: אתה בכל מקרה יכול לתזמן את עצמך לפי הזמן שיש לך.

<ערן ניצן: תראה, היושב-ראש, אני לא - - - קטן.

דוד אמסלם: היום כשאתה בא לוועדה המחוזית, יש הגבלת זמן?

דוד אמסלם: לפעמים היא יכולה לדון בתכנית שלך שנה.

<ערן ניצן: לא, לא, לא הסברתי כראוי.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מתכוון על ההכרזה.

עבדאללה אבו מערוף: על ההכרזה הוא מתכוון.

<ערן ניצן: כשמתקיים דיון בוותמ"ל - - - קבינט הדיור הכריז עליו.

<ערן ניצן: קבינט הדיור יוכל לעשות שתי הכרזות בשנה על מקבצי קרקעות פרטיות.

דוד אמסלם: ואם תעשה את זה ארבע פעמים בשנה?

<ערן ניצן: למה?

<ערן ניצן: אז אני מסביר.

<ערן ניצן: ארבע הנקודות הללו: מגבלות יחידות הדיור והבעלים והאחוזים ומתן אחוזים – כולן נועדו כדי לטייב את שיקול הדעת.

<ערן ניצן: במקרה הזה הוא קריטי ביחס לקרקעות פרטיות וביחס לקרקעות ציבוריות.

דוד אמסלם: לא הבנתי את הטענה, אבל תתקדם.

דוד אמסלם: לא חייבים לענות לי.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאין תשובה אינטליגנטית, לא עונים.

<ערן ניצן: אני מרגיש מאוד נוח עם התשובה הזאת, היושב-ראש.

דוד אמסלם: אז אני מציע לך לא להרגיש איתה נוח כל כך.

דוד אמסלם: אם אני נתתי לך הערה בנושא, כנראה שהיא לא מספיק חכמה.

דוד אמסלם: תתקדם.

<ערן ניצן: עוד נקודה שצריך להעיר פה, היושב-ראש, זה ש-15% מהיחידות יהיו להשכרה, ונחייב את היזם לעניין הזה.

<ערן ניצן: כלומר, אם אתה רוצה ליהנות מהמהירות, אתה תהיה מחויב ברמה הציבורית - - -

דוד אמסלם: את זה אמרתי.

דוד אמסלם: זה במסגרת אישור התכנית.

<קריאה: כן.

דוד אמסלם: זה לא נכנס בחקיקה.

דוד אמסלם: אתה תרצה גם 20%?

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: אני לא אומר לך כלום.

<ערן ניצן: אני רק מציג מה אנחנו מציעים.

דוד אמסלם: אני אומר: זה לא רלוונטי.

דוד אמסלם: אני אמרתי קודם: את המדינה זה היה חשוב להדגיש בקרקעות הציבוריות – 15%.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שהמדינה היא דורסנית.

דוד אמסלם: היא לא הייתה עושה 15%.

דוד אמסלם: היא רואה את הכסף והכול בסדר.

<ערן ניצן: הבנתי - - -

<קריאה: הורדנו מ-30 - - -

<כרמית יוליס: והפרטי מה?

<כרמית יוליס: יתנדבו - - -

דוד אמסלם: אני אסביר: הבעלים הפרטיים באים אליך לתכנית לאשר.

דוד אמסלם: אתה יכול להגיד להם: רבותיי, אני במתחם הזה גם מבקש 30%.

<ערן ניצן: נכון.

דוד אמסלם: מותר לך הכול.

<ערן ניצן: בסדר.

<ערן ניצן: אנחנו הצענו שהחוק - - -

דוד אמסלם: לא בחוק.

<ערן ניצן: הבנתי - - -

דוד אמסלם: לא, לא בחוק.

דוד אמסלם: אני יכול להגיד שבחוק עד 15%.

דוד אמסלם: אתה יכול להחליט שגם כלום.

<ערן ניצן: טוב.

<קריאה: למה לא 30%?

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: ההתניות התכנוניות הן התניות תכנוניות.

דוד אמסלם: תלוי.

דוד אמסלם: יש מקומות שזה יהיה נכון להכניס 30% ויש מקומות שלא נכניס.

דוד אמסלם: נכניס אפילו 0%.

דוד אמסלם: תלוי איפה הבעיה נמצאת.

<גיל גן-מור: - - - שאם אין לך הסמכה מפורשת בחוק - - -

דוד אמסלם: אתה קיבלת רשות דיבור?

דוד אמסלם: אני מדבר איתם.

<ערן ניצן: היושב-ראש, הפרק השני עוסק בהתחדשות עירונית.

<ערן ניצן: אני חושב שכולם שותפים לעמדה שצריך לקדם התחדשות עירונית.

<ערן ניצן: אנחנו מציעים שב-500 יחידות ומעלה, במתחמים שהרשות להתחדשות עירונית הכריזה אותם ככאלה, הוותמ"ל יוכל לקדם את התכניות.

דוד אמסלם: דווקא בהתחדשות עירונית יש לי יותר בעיה עם הנושא של הוותמ"ל.

דוד אמסלם: נספר לך, אם אתה שואל.

דוד אמסלם: ואם כבר, סגן היועץ המשפטי ארז קמיניץ קצת מכיר את התהליכים.

<ערן ניצן: אז אני אסביר.

<ערן ניצן: יש החלטה ממשלתית, שאנחנו ממקדים מאמצים לקידום התחדשות עירונית בישראל.

<ערן ניצן: מסלולי הוותמ"ל המהירים - - - בתוליות - - - – אנחנו רוצים להפנות אותם גם למתחמים גדולים להתחדשות עירונית.

<ערן ניצן: קשה מאוד לקדם שם תכנון.

<ערן ניצן: התהליכים לוקחים תקופה ארוכה ביותר בוועדות המחוזיות.

<ערן ניצן: נדמה לי, שבתיאום עם הרשויות המקומיות כמובן, אפשר לתת פה מזור - - -

דוד אמסלם: בכמה מתחמים יש לך 500 יחידות דיור?

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר מדובר בעיקר בקרקעות פרטיות.

<ערן ניצן: כן, אבל יש הרבה מאוד מתחמים.

<עינת גנון: יש הרבה פרויקטים בתוך תמהיל - - -

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: בהיקפים של 500.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם המכפיל הוא שלוש, אז אנחנו מדברים על בערך - - -

<עינת גנון: 150 יחידות.

<עינת גנון: קיימות.

<עינת גנון: 150 יחידות דיור קיימות, שהופכות ל-500 לצורך העניין.

דוד אמסלם: בדרך כלל כמה בניינים קיימים אלה?

<עינת גנון: כן, כן, הבנתי.

<עינת גנון: זה יכול לנוע בין עשרה ל-15 בניינים ומעלה.

דוד אמסלם: וואחד תיאום.

דוד אמסלם: את מבינה.

<עינת גנון: נכון.

<עינת גנון: נכון.

דוד אמסלם: ואין הרבה כאלה.

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: אין הרבה פרויקטים בסדרי הגודל של פינוי בינוי 500 יחידות דיור.

<עינת גנון: אין הרבה.

<עינת גנון: זה נכון שאין הרבה כאלה.

<עינת גנון: ולכן דווקא - - -

דוד אמסלם: נו.

דוד אמסלם: אז אתם עושים חוק עכשיו של אין הרבה?

<ערן ניצן: למה - - -?

<ערן ניצן: אתה יודע שגם במתחמי הוותמ"ל – כמה מתחמים יש למדינה מעל 500 יחידות דיור?

דוד אמסלם: אבל תעשה לבד את החישוב.

דוד אמסלם: אם המכפיל הוא שלוש, שלוש פלוס, אז תעשה את החשבון לבד.

דוד אמסלם: הרי מדובר בבניינים נמוכים – שתיים-שלוש-ארבע קומות, ברכבות האלה.

דוד אמסלם: אז תחשוב כמה.

דוד אמסלם: אז אתה צריך לפנות 150 משפחות, ובדרך כלל, כפי שאמרה הגברת עינת גנון, מדובר על כמה בניינים טובים.

דוד אמסלם: לך תתאם אותם, לך תפנה.

דוד אמסלם: אין הרבה בהיקפים האלה.

<ערן ניצן: אתה צודק, היושב ראש.

דוד אמסלם: אז לכן, מה אני רוצה להמליץ לך: אל תכניס את המספר.

דוד אמסלם: תשאיר את זה לשיקול דעתך.

<ערן ניצן: אני יכול להגיד משהו?

דוד אמסלם: כן.

<ערן ניצן: מה שאנחנו מציגים לך פה כהצעת חוק, זה נושא שעבדו עליו בחודשים האחרונים, בתיאום עם גופים רבים.

<ערן ניצן: ביניהם השלטון המקומי.

<ערן ניצן: הדוגמה שאני מציג לך פה, ואנחנו כולנו בעולם של פשרות, הייתה פשרה, שמקובלת עלינו עם השלטון המקומי, שאמר: חבר'ה, אתם אל תתעסקו לי בכל איזה בניין וחצי - - -.

<ערן ניצן: בסדר.

<ערן ניצן: הגענו למספר הזה.

<ערן ניצן: להגיד לך שהוא ירד מהר סיני?

<ערן ניצן: הוא לא ירד מהר סיני.

<ערן ניצן: הוא משקף הבנה עם השלטון המקומי.

<ערן ניצן: נושאים נוספים, היושב ראש, ובזה אנחנו נסיים: יש איזשהו ניואנס של הגדרה של קרקע, שהיא בעיקרה קרקע של רשות מקרקעי ישראל, שאנחנו רוצים לחדד אותו.

<ערן ניצן: אנחנו רוצים להרחיב - - -

דוד אמסלם: תסביר לי, הגדרת קרקע בבעלות רשות מקומית כקרקע שעיקרה רשות מקרקעי ישראל.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין.

דוד אמסלם: זה בחוק.

<ערן ניצן: כן.

<ערן ניצן: היום יש בחוק הגדרה מדויקת מהי קרקע של רשות מקרקעי ישראל, בסדר?

<ערן ניצן: כדי שאפשר יהיה להכריז בוותמ"ל היום.

<ערן ניצן: דהיום.

<ערן ניצן: ויש שם איזה ניואנס שמחדדים ביחס לעניין הזה - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, זו גם קרקע שהיא בבעלות של העירייה.

<ערן ניצן: כבר היום, למשל, ב-20:80 – כמה זה היום צריך להיות?

<ערן ניצן: - - - מדינה זה - - -

<דניאל מלצר: לעניין תנאי הסף של 20:80 – גם קרקע בבעלות עירייה - - -

דוד אמסלם: היא תיחשב כקרקע המדינה.

<דניאל מלצר: כן.

<דניאל מלצר: בהסכמת הרשות.

דוד אמסלם: כדי להביא את זה ל-80%.

<דניאל מלצר: נכון.

<רבקה לויפר: כן - - -

דוד אמסלם: בראבו.

דוד אמסלם: הבנו.

<ערן ניצן: בצד השני יש לנו הכרזות ותמל"יות בקווים כחולים, אבל בקבינט, היושב ראש.

<ערן ניצן: - - - כחול.

<ערן ניצן: ואז אתה נכנס לתכנית, והרבה פעמים יש שינויים של הקו הכחול.

<ערן ניצן: אדוני היושב ראש, הקבינט קובע את הקו הכחול.

דוד אמסלם: הקו הכחול של התכנית.

<ערן ניצן: כן.

<ערן ניצן: ואז הוותמ"ל יושב.

<ערן ניצן: לפעמים נדרשים שינויי בקו הכחול.

<ערן ניצן: היום, למעט שינויים מזעריים, צריך עכשיו להחזיר במידה - - -

דוד אמסלם: מה אתה מציע?

<ערן ניצן: מה שאנחנו מבקשים זה להסמיך את הוותמ"ל לנושא תשתית בלבד.

<ערן ניצן: כלומר, אני צריך כביש, אני צריך מעבר, - - - ל-20%, להימנע מלחזור לקבינט.

<ערן ניצן: בנושא השכירות – התאמת נושא השכירות: עוסקת במתחמים, אנחנו מוצאים את עצמנו לפעמים במתחמים בוותמ"לים שמרביתם הגדול הולך למחיר למשתכן.

<ערן ניצן: אני יודע שהדבר הזה היכה גלים, אבל אנחנו מבקשים להציע שבמקום שממילא היה צריך לבוא מחיר למשתכן, כולו או 80% ממנו, אז אפשר יהיה להפחית משיעורי ההשכרה בו, כי ממילא השמדת כבר כמעט את כל הקרקע שלו.

דוד אמסלם: זה לגבי קרקעות מדינה.

<ערן ניצן: כן.

<קריאה: כן.

<ערן ניצן: רק מדינה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאתה אומר זה כזה דבר.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הרעיון.

דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, איפה שיש כבר מחר למשתכן והפרויקט כבר הצליח, אז אנחנו בעצם לא צריכים כל כך השכרה במקום.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה, אבל בוא נגיד.

<כרמית יוליס: לא - - -

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: אתה יצאת מהנחת עבודה שכל מי שקנה במחיר למשתכן הוא גם מתגורר שם.

דוד אמסלם: במקום, ביישוב.

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: אני אגיד לך: לרוב, הרי מי שוכר במקום?

דוד אמסלם: אנשים שרוצים לגור במקום.

<ערן ניצן: בני המקום.

דוד אמסלם: בני המקום.

דוד אמסלם: בדיוק.

<ערן ניצן: נו, אז 50%.

<ערן ניצן: צריך 50% - - -

דוד אמסלם: אז עכשיו מה הקשר?

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: לא, לא הבנתי.

דוד אמסלם: הרי יש פה שני דברים שהם חשובים.

דוד אמסלם: כשאתה בא לשכירות אתה לא בא למי קנה.

דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, יש אנשים שלא יכולים לרכוש.

דוד אמסלם: גם במחיר למשתכן לא יכולים.

דוד אמסלם: אז אני מאפשר להם לשכור דירה.

דוד אמסלם: עכשיו, היות ובעצם השכירויות הן גבוהות, בגלל שאין מספיק דירות להשכרה, אז לכן אני בונה פוטנציאל.

דוד אמסלם: אחלה.

דוד אמסלם: עכשיו, תענה לי מה הקשר בין מה שאמרת עכשיו למה שאמרתי.

<ערן ניצן: אני אסביר: האקט של שיווק מתחמים מהסוג הזה, גם להשכרה וגם מחיר למשתכן, כרוך גם בשיח עם השלטון המקומי.

<ערן ניצן: עם הרשות המקומית.

<ערן ניצן: תמיד.

<ערן ניצן: בסדר?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: והם בעד?

<ערן ניצן: אני אומר: תן לנו את הגמישות, שברגע שאתה נכנס למתחם ש-80% ומעלה ממנו יוצא למחיר למשתכן, על כל המשמעויות לרשות המקומית – לשאת ולתת באופן חופשי יותר על שיעורי ההשכרה שם.

<ערן ניצן: זה הכול.

דוד אמסלם: אני לא הבנתי את התשובה שלך.

דוד אמסלם: לא חייבים לענות, אמרתי לך.

דוד אמסלם: לפעמים לא חייבים.

דוד אמסלם: אתה יכול גם להגיד לי: תשמע, אדוני היושב ראש, נוחה לי גמישות.

דוד אמסלם: זו גם תשובה.

דוד אמסלם: אבל אל תענה לי תשובה שאין לה היגיון.

<ערן ניצן: אבל אני אומר לך איך נראים החיים.

<כרמית יוליס: אפשר גם להגיד על זה משהו?

דוד אמסלם: בבקשה.

<כרמית יוליס: אני אומרת ככה: כשהחוק הזה הגיע לראשונה לכנסת, לא היה בו את הסעיף של יחידות הדיור שהן רק להשכרה.

<כרמית יוליס: אני מזכירה: חצי מהן השכרה רגילה לטווח ארוך וחצי השכרה במחיר מופחת.

<כרמית יוליס: זו הייתה בקשה של הכנסת, ובמגעים עם הממשלה זה נוסף.

<כרמית יוליס: כשבעצם מה הייתה האמירה שם?

<כרמית יוליס: האמירה הייתה: הממשלה רוצה להוסיף-להוסיף-להוסיף יחידות דיור על קרקע שהיא שלה, בואי תתני את מה שמכונה במירכאות סוג של תמורה חברתית, גם לאנשים שלא יוכלו לקנות את יחידות הדיור האלה.

דוד אמסלם: על הראסי.

<כרמית יוליס: אז עכשיו, מה אנחנו אומרים: הנתונים מראים שאם הפרויקט הוא ממילא מחיר למשתכן, שממילא המחיר שבו אנשים ייקנו את הדירות הוא נמוך ממחיר השוק – זה כל הרעיון של הפרויקט - - -

דוד אמסלם: אז אנשים אחרים.

דוד אמסלם: זה אנשים אחרים.

<כרמית יוליס: זה אנשים אחרים, אבל אנחנו רואים: המגרש הספציפי הזה, המתחם הספציפי – הוא כבר השיא את התרומה החברתית שלו.

<כרמית יוליס: לא בדרך של שכירות, בדרך של מחיר מופחת.

<כרמית יוליס: אז אי אפשר גם וגם.

<כרמית יוליס: זה גם מראה שהתכנית בסוף לא תהיה ישימה כלכלית.

<כרמית יוליס: כי גם וגם זה אומר שהוא לא יצליח.

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: גם לזה אני אתן לך תשובה, עורכת הדין כרמית יוליס.

דוד אמסלם: מדינת ישראל זה לא מוסד של גמילות חסדים.

דוד אמסלם: זו מדינה שצריכה לנהל את האזרחים שלה ולאפשר להם את השירות המתאים.

דוד אמסלם: וכל אזרח לפי השירות שהוא צריך לקבל.

דוד אמסלם: אז יש אחד שרוכש דירה בשוק החופשי היום.

דוד אמסלם: הוא לא צריך את המדינה.

דוד אמסלם: יש אחד שיכול לרכוש דירה כבר במחיר למשתכן, ויש אחד שגם את זה לא.

דוד אמסלם: לכן, באה המדינה והכנסת באה והרשויות, ולא משנה מי לחץ, ואמרה: רק שנייה, בואו נסדר.

דוד אמסלם: כל קטגוריה, נסדיר אותה.

דוד אמסלם: עכשיו, היות ומדובר במדינה, היא לא עושה טובה לאף אחד.

דוד אמסלם: זה האזרחים שלה.

דוד אמסלם: מי זה האזרחים שלה?

דוד אמסלם: המדינה זה האזרחים.

דוד אמסלם: זו לא מדינה שיש לה אזרחים, זה אזרחים שיש להם ממשלה.

דוד אמסלם: ולכן אין קשר.

דוד אמסלם: אני לא רואה שום קשר.

דוד אמסלם: זה לא שהמדינה תרמה יותר מדי פה, אז בואו עכשיו נדפוק את אלה.

<ערן ניצן: - - - יותר מדי.

<כרמית יוליס: לא, לא הבנת.

<כרמית יוליס: זה פשוט יכול להכשיל את הפרויקט.

דוד אמסלם: אמרת: היא שילמה כבר את המס, כאילו לטובת האזרחים, למסכנים.

<כרמית יוליס: לא.

<כרמית יוליס: התכוונתי שבפרויקט הספציפי הזה, זו תהיה הצורה שלו.

דוד אמסלם: הספציפי – לא משנה.

דוד אמסלם: נניח שיש פרויקט אחד - - -.

דוד אמסלם: אז לכן אין קשר בין הדברים.

דוד אמסלם: זה פעם אחת.

דוד אמסלם: לכן, אני לא קושר את האירוע לגמרי.

דוד אמסלם: אני חושב שאולי זה נכון לפתוח את זה ברמה שיש מקומות, באופן בסיסי בארץ, שאולי פחות שם נדרשת שכירות, ויש מקומות שיותר.

דוד אמסלם: זה בגלל שאתה מקבל החלטה רוחבית.

<כרמית יוליס: כן.

<כרמית יוליס: את זה יש - - -

<ערן ניצן: - - -

<קריאה: זה בדיוק - - -

דוד אמסלם: עכשיו, יכול להיות – דוגמה – שבדימונה, החבר'ה לא צריכים לשכור דירה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם רוצים רק לקנות והמחירים שם אטרקטיביים.

דוד אמסלם: הם רק קונים.

דוד אמסלם: עכשיו, אתה יכול לבנות דירות לשכירות.

דוד אמסלם: וואלה, כמעט אף אחד לא רוצה לשכור אותן.

דוד אמסלם: אז מה תעשה?

דוד אמסלם: אז יש היגיון לשנות בקצוות, אבל כתפיסה אני חושב שזה נכון.

<ערן ניצן: הבנתי.

<ערן ניצן: הבנתי את מה שאתה אומר.

<ערן ניצן: אוקיי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה קובע כלל ואתה מייצר תנאים מסוימים לחרוג מהכלל.

דוד אמסלם: זה מה שאני מצפה שיהיה.

<רבקה לויפר: אז לכן צריך לצמצם את הכלל - - -

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר: יש כלל.

דוד אמסלם: עד 20%?

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: יכול להיות באישור של קבינט הדיור ושר האוצר ובלי משרד המשפטים יכולים לחרוג.

דוד אמסלם: לא צריך לבוא לכנסת ולשנות את כל החוקים.

<ערן ניצן: כן - - - זה די מהר.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: יכול להיות שהם אומרים: תשמע, אתה יודע מה, בנינו בערבה.

דוד אמסלם: את מבינה מה אני מתכוון?

<כרמית יוליס: כן, אני מבינה.

דוד אמסלם: עכשיו, המדינה, היות וזו קרקע שלה, היא תמיד יכולה להוסיף.

דוד אמסלם: דרך אגב, עד היום המדינה הגבילה את עצמה.

דוד אמסלם: הרי אף אחד לא אמר לה.

דוד אמסלם: מדינת ישראל יכולה להוציא את כולם בשכירות של מאה אחוז.

דוד אמסלם: אף אחד לא אמר לה לא.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר, בשורה האחרונה, עכשיו אני אספר לך: זה בא במחיר הקרקע ממילא, אז אל תדאגי.

דוד אמסלם: אף אחד לא מוציא כסף מהכיס, כמדינה.

<ערן ניצן: אפשר להשלים, היושב ראש?

דוד אמסלם: בבקשה.

<ערן ניצן: הנקודה האחרונה עוסקת במה שאתה דיברת.

<ערן ניצן: היום יש אפשרות לקבינט הדיור לקבל איזשהו שיקול דעת בנוגע לאחוזי ההשכרה במתחם המוכרז, כשהחוק מצמצם אותם למה שנקרא מקרים חריגים, ואז נפתח לך דיון שלם האם המקרה נופל בגדר מקרה חריג או לא נופל.

<ערן ניצן: אנחנו רוצים להרחיב את זה בדיוק לשיח שעכשיו חוללת.

<ערן ניצן: אם, למשל, ברבעים 12 ו-13 בקצרין כוללים 6,000 יחידות דיור, אני חושב שנכון יהיה שהחוק יבוא ויגיד שאם אנחנו מראים כלכלית שאין שום סיבה להקים 2,000 יחידות דיור בקצרין; אין שוק לעניין הזה, אין שום דבר לעניין הזה, נוכיח את זה.

<ערן ניצן: אז תהיה לנו סמכות.

דוד אמסלם: אני מסכים - - -

איתן ברושי: ממתי יישבו את הארץ לפי חשבון כלכלי?

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: תקשיב למה שהוא אומר.

דוד אמסלם: אתה לא מקשיב.

דוד אמסלם: ישר "חשבון כלכלי".

איתן ברושי: אני שמעתי.

דוד אמסלם: הוא אומר:

דוד אמסלם: נניח עכשיו בקצרין יש 6,000 יחידות דיור, ולפי הכפולות כאן – 20% מ-6,000 כמה יוצא?

דוד אמסלם: אתה יודע?

<ערן ניצן: 30%.

<רבקה לויפר: 30%.

דוד אמסלם: 30%?

<ערן ניצן: כן.

<רבקה לויפר: כן.

<ערן ניצן: 2,000 יחידות דיור.

דוד אמסלם: אז בכלל.

דוד אמסלם: 2,000 יחידות דיור.

דוד אמסלם: כמעט 2,000.

דוד אמסלם: קצת פחות.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: 1,800.

דוד אמסלם: עכשיו, הוא אומר: נניח עכשיו יצאנו.

דוד אמסלם: אין שם 1,800 איש שצריכים דירות להשכרה בכלל.

דוד אמסלם: אין.

דוד אמסלם: אז מה נעשה?

דוד אמסלם: נשאיר אותן ככה בגלל שהחוק אומר?

דוד אמסלם: אז הוא אומר: תן לי את הגמישות.

דוד אמסלם: במקומות כאלה אולי נמכור אותן.

דוד אמסלם: יש בזה שכל.

איתן ברושי: בסדר.

איתן ברושי: זה אל"ף, בי"ת.

איתן ברושי: אני לא מקבל את זה.

דוד אמסלם: מקובל עליי, בגדול, אמרתי, שיש מגבלה ואתה משחרר, מה שנקרא מקרה קיצון באמצעות פרוצדורה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כמו שאמרנו: אם קבינט הדיור יקבל החלטה ויאשר את זה עם שר האוצר, שהוא יושב ראש הקבינט?

<ערן ניצן: כן.

דוד אמסלם: תעשו איזה Forward שזה לא יהיה יושב ראש קבינט הדיור, אלא איזה משהו שיצטרך לקבל עוד אישור של איזשהו - - - ואז אנחנו נתקדם.

דוד אמסלם: לא צריך לשנות את החוק.

דוד אמסלם: הבנת למה אני מתכוון?

<ערן ניצן: לא.

<ערן ניצן: אנחנו מבקשים לשנות את החוק, היושב ראש, שהקבינט יוכל לקבל שיקולים כלכליים בבואו לקבוע אחוזי השכרה.

דוד אמסלם: מקובל.

דוד אמסלם: זה מובן.

<ערן ניצן: טוב.

<ערן ניצן: אלה סך השינויים, היושב ראש.

איתן ברושי: אני רוצה להעיר.

דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: ההערות של השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות - - - חוסר אמון במוסדות של קבינט הדיור ושל הוותמ"לים.

איתן ברושי: תיכף ידברו גם אחרים, לא תיאמתי איתם.

איתן ברושי: ההערות מעידות על פער גדול.

איתן ברושי: במקרה אתמול הייתי באזור קריית אתא.

איתן ברושי: יש שם בג"ץ גדול שעמדנו אחריו על כפר ביאליק.

איתן ברושי: קריית אתא הופכת להיות עיר ואם בישראל על חשבון נכסים שלא בטוח שזה נכון - - -

<ערן ניצן: דווקא כפר ביאליק – אנחנו עוזרים להם בעניין - - -

דוד אמסלם: אתה מדבר על אותו אחד שהיה פה עם הרפת?

<ערן ניצן: נכון.

<ערן ניצן: עוד ביקשת ממני - - -

דוד אמסלם: ביקשתי ממך.

דוד אמסלם: אל תדאג, הוא יצא מרוצה בסוף.

איתן ברושי: כל הכבוד.

איתן ברושי: עורכי דין חיים לא רע מהעזרה שלכם.

דוד אמסלם: אנחנו הרי העלינו להם את הפיצויים.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על החבר'ה שלא יודעים ואולי גם אתה לא יודע.

דוד אמסלם: הרי העלינו את זה בחוק, את הפיצויים - - - 50 אלף שקל.

איתן ברושי: אני הייתי פה, בישיבה.

דוד אמסלם: נו, אז אם היית, אז מה אתה צריך להתלונן?

איתן ברושי: אני לא מדבר על הכסף כרגע.

דוד אמסלם: אז על מה אתה מדבר?

איתן ברושי: אני מדבר על משאב הקרקע ועל חוסר האמון שקיים בין השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות, ולכן אני מייצג אותם פה.

איתן ברושי: במקרה התגלגלה לידי איזו כתבה או מסמך ששמוליק ריפמן, זכרונו לברכה, עוד התייחס לזה, ואני בטוח שפה יודעים שהיום תהיה ההלוויה שלו.

דוד אמסלם: כן.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד לך, מר ערן ניצן, ולחבריי: מוכרחים למצוא.

איתן ברושי: ואדוני היושב ראש, פה אתה יכול לעזור, כי אתה גם בא מהתחום הזה.

איתן ברושי: חייבים למצוא מנגנון יותר ברור של תיאום והסכמות עם השלטון המקומי – ערים ומועצות.

איתן ברושי: גם היישובים הערביים.

איתן ברושי: יש בעיה: באיזה שלב מתאמים ועד איפה הולכים בתיאום הזה.

איתן ברושי: אני חושב שצריך להכניס, אדוני היושב ראש, איזו פסקה, שמחזקת את הצורך.

איתן ברושי: באמת, אני אומר לך, עם כל הכבוד לקריית אתא, אדוני היושב ראש: זה לא מקום קדוש.

איתן ברושי: באמת אני אומר לך.

איתן ברושי: מה שהולכים לקחת שם זה לפעמים רעיונות מגלומניים.

דוד אמסלם: על איזה סעיף אתה מדבר?

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד על הסמכויות של הוותמ"ל, ואני פשוט מעיר את ההערה העקרונית ודיברנו על זה.

איתן ברושי: עכשיו, הזכרתם פה; באמת, אמרתי פעם לשר יואב גלנט ולמר אביגדור יצחקי שהם תלמידים של אריק שרון.

איתן ברושי: הם היו בפורום החווה.

איתן ברושי: אי אפשר היה להעביר דבר כזה.

איתן ברושי: ואני מייצג פה מסמך שקיבלת, ויעידו אחרים פה – זה אני פונה: להוסיף את החלוקה הזאת של הזמן.

איתן ברושי: כמה זמן, באיזה מנגנון גישור.

איתן ברושי: משום שלפעמים יש דרישות לא הגיוניות, כאשר במקביל יש שאלות: גם כלכליות, אבל גם שאלות של פיזור האוכלוסייה.

איתן ברושי: ולכן השאלה אם עכשיו לוקחים קרקעות באזורי הביקוש והופכים אותנו לרצף אחד של בטון או ששומרים גם על הריאות הירוקות, גם על השטחים החקלאיים וגם מפזרים את האוכלוסייה למקומות שאנחנו עדיין רוצים שיהיו שם – בנגב ובגליל.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת איתן ברושי, תראה, ההערה שלך זו הערה ליום יום.

דוד אמסלם: על איזה סעיף, אתה מדבר?

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: זה הסמכויות - - -

<ערן ניצן: - - - בוותמ"ל.

איתן ברושי: כן.

<קריאה: - - - שלטון מקומי - - -

איתן ברושי: תשמע אותם.

דוד אמסלם: אתה תדבר, אני שומע.

דוד אמסלם: תקשיב, אל תסביר אותו.

דוד אמסלם: אני שמעתי אותו, אני רוצה להבין מה הוא אומר.

דוד אמסלם: הוא עכשיו מדבר איתי באופן כללי.

דוד אמסלם: גם טוב.

איתן ברושי: יש לנו פסקה כזאת.

איתן ברושי: אתה קיבלת נייר, שאני מחזיק אותו ביד, מה-31 לינואר, והוא נשלח: גם בשלטון המקומי וגם בארגוני המועצות וההתיישבות.

איתן ברושי: יש פה גם את פורום ה-15.

איתן ברושי: באמת.

איתן ברושי: יש פה, לפי דעתי, גישות מתואמות בין השלטון המקומי על כל מרכיביו, וזה לא דבר רגיל.

דוד אמסלם: טוב.

<קריאה: וההצעה שלנו היא להוסיף את זה בסעיף 12.

דוד אמסלם: כשנהיה בהקראה, אז אנחנו נשמע את השלטון המקומי.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: סיימת.

דוד אמסלם: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אתה רוצה להגיד משהו?

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב.

עבדאללה אבו מערוף: לא.

עבדאללה אבו מערוף: אני עם הדיון שאתה בוויכוח הזה, ודיברנו – אני בעד.

עבדאללה אבו מערוף: נגיע לסיפא - - - הערות מעטות ונגיש את ההסתייגות.

עבדאללה אבו מערוף: דיברתי כבר עם משרד המשפטים.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שלא תהיה בעיה.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, יש לך משהו לומר?

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אדוני היושב ראש, ועדת הפנים והגנת הסביבה בראשותך נעשתה, ואני אומר את זה בהרבה הערכה, למקום שבו אנשים ומצוקות.

איתן ברושי: מקום חשוב.

דב חנין: לא, לא רק חשוב.

דב חנין: תמיד ועדת הפנים והגנת הסביבה הייתה חשובה, אבל למקום שבו אנשים ומצוקות, שאיכשהו לא "נספרות" במערכת שלנו, מוצאות לעצמן ביטוי.

דב חנין: ואני חושב שזו זכות גדולה לעשות את הדברים האלה בכנסת.

דב חנין: ואני מתייחס לנקודה הזו מכיוון שיש פה ויכוח עקרוני, לדעתי, עם משרד האוצר, שהתחיל עוד בקדנציה הקודמת.

דב חנין: הסיפור הזה של הדירות להשכרה ודירות להשכרה לטווח ארוך.

דב חנין: בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, בראשותה של חברת הכנסת מירי רגב, אנחנו ניהלנו מאבק מאוד קשה על העניין הזה.

דב חנין: ולמה ניהלנו מאבק קשה על העניין הזה?

דב חנין: כי אנחנו חשבנו שאם כבר עושים מהלך של בנייה שבעצם "שובר" את כללי התכנון הרגילים, לפחות מהצד השני יהיו לנו תועלות חברתיות, ונלך לאותם ציבורים שאין להם פתרונות: שוכרי דירות שאין להם דרך להגיע לדירות ושכירות לטווח ארוך וכל הדברים שאנחנו קוראים להם דיור בהישג יד.

דב חנין: עכשיו, לאורך השנים משרד האוצר לא אהב את הפתרון הזה.

דב חנין: ואני חושב שהיום – אני אומר לך, ידידי, מר ערן ניצן – משרד האוצר אפילו רואה פחות את שוכרי הדירות מאשר הוא ראה אותם בעבר, ואני חושב שכל המדיניות שלכם היום לא "סופרת" את שוכרי הדירות.

דב חנין: אתם מנהלים שורה של צעדים, שמבחינתם הפתרון לשוכרי הדירות זה לא חלק ממה שאתם רוצים לייצר בשוק הדיור.

דב חנין: ואני רואה את המהלך שלכם בנושא של הוותמ"ל כחלק מאותה מגמה שהיא מאוד מדאיגה אותי.

דב חנין: אמר יושב ראש הוועדה בצדק שיש מקום לפעמים לתת לכם גמישות.

דב חנין: אם לא צריך בכלל דירות לשכירות במקום מסוים, אז אנחנו לא נמציא את זה.

דב חנין: אבל מהצד השני אנחנו היינו רוצים לראות שבכל אותם מקומות רבים שכן יש צורך בדירות בשכירות, אתם מגדילים את האחוזים.

דב חנין: תייצרו גמישות לשני הכיוונים.

דוד אמסלם: בדיוק.

דב חנין: אתם מייצרים לנו רק גמישות לכיוון אחד: - -

דוד אמסלם: בדיוק.

דב חנין: - - פחות דירות להשכרה, פחות דירות בהישג יד.

דב חנין: זה מאוד-מאוד - - -

דוד אמסלם: אני מקבל.

דוד אמסלם: הערה חשובה.

דוד אמסלם: באמת.

דוד אמסלם: ונכונה.

דוד אמסלם: ואני מקבל את ההערה הזאת שהגמישות תהיה לשני הכיוונים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, במקום שאתם תחשבו שאפשר להוריד את אחוז השכירות, אתם תורידו; במקום שתחשבו שאפשר להגדיל, ניתן לכם את האופציה החוקית להגדיל, גם בלי לבוא לחוק.

<ערן ניצן: כן.

<ערן ניצן: כרגע זה מנוסח כ-30%, ואפשר להפחית במקרים חריגים - - -

דוד אמסלם: מה אכפת לך?

דוד אמסלם: אם תחשבו להעלות את זה ל-40%, אז תעלו.

דוד אמסלם: אנחנו לא אומרים לכם להעלות, אבל אם תחשבו במקום – הוא צודק.

<קריאה: גם עכשיו אפשר.

דוד אמסלם: תראה, הרי אנחנו יוצאים לדרך ואנחנו לא יודעים לאן הדברים הולכים בסוף.

דוד אמסלם: לפעמים יש מקומות.

דוד אמסלם: אני אתן סתם דוגמה.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אני נתתי דוגמה אחת, אז אפשר לקחת דוגמה קיצונית אחרת.

דוד אמסלם: בוא נניח שיש מקום שהאנשים בעצם לא יכולים לקנות את הדירות.

דוד אמסלם: אף אחד שם לא רוצה לקנות דירה.

דוד אמסלם: מה, לא נשכיר את הדירות?

<ערן ניצן: מה זו הדוגמה הזאת - - -?

דוד אמסלם: תמצא לך מקום בארץ שבניתם יותר מדי יחידות דיור וציפיתם שאנשים מחוץ מהמקום יבואו לרכוש, ולא - - -

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: אל תתווכח, זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אני אומר לך, אז מה זה משנה?

<ערן ניצן: אבל אמר חבר הכנסת דב חנין - - -

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין אומר: קח את שיקול הדעת.

דוד אמסלם: מה אכפת לך?

<ערן ניצן: נתנו לנו, בלי קשר - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: עד 30%.

<ערן ניצן: אני לא חושב שמישהו באופן תיאורטי – אני הולך איתך רגע בראש, בסדר?

<ערן ניצן: – אם הממשלה החליטה לשווק במתחם הזה 40% להשכרה, היא יכולה לעשות את זה.

דוד אמסלם: למה?

<ערן ניצן: ככה.

<ערן ניצן: מה לעשות, זו הבעיה שלה.

<ערן ניצן: היא - - -

דוד אמסלם: היא יכולה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר שהמגבלה היא בעצם מגבלה רק תחתונה, לא עליונה.

<ערן ניצן: לא, אני לא אמרתי את זה.

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי.

<ערן ניצן: לא, מה, נראה לך - - -

דוד אמסלם: אתה אומר לי: אם כתוב 30%, אז היא חייבת 30%.

<ערן ניצן: ההכרזה קובעת 30%.

<ערן ניצן: יכול להיות שגם אחרי שההכרזה הייתה 30%, המדינה, ברבות הימים, תשווק שם 40% השכרה - - -

דוד אמסלם: אז אין לה בעיה.

דוד אמסלם: טוב.

<ערן ניצן: אבל אני כן חולק על דבריו של חבר הכנסת דב חנין, שהמדינה לא מבצעת מאמצים להשכרה, משום שהשנה, בפעם הראשונה, שיווקנו יותר מ-1,500 יחידות דיור להשכרה באזורי הביקוש.

<ערן ניצן: בקבינט הדיור נקבע את היעד לשנה הבאה, שיעמוד גם הוא על כמה אלפי יחידות דיור להשכרה.

<ערן ניצן: ובמובן הזה, חברת "דירה להשכיר" כן פורצת דרך והדבר הזה חשוב לנו.

דוד אמסלם: טוב.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אם יהיה ביקוש של יותר מ-30%.

דוד אמסלם: אז הוא יוכל.

עבדאללה אבו מערוף: הוא יוכל?

דוד אמסלם: הוא אמר שהוא יוכל.

דוד אמסלם: כן.

דב חנין: אם אדוני כבר מדבר.

דב חנין: אני לא הייתי מדבר בלי רשות דיבור מהיושב ראש, אבל יש לי להעיר על משהו.

דב חנין: בבקשה.

דב חנין: בבקשה, תעיר.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אם כבר אתה מדבר על מה עשיתם ומה לא עשיתם, אני חייב לומר לך שכדאי שאתם תציגו לנו בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת דיווח על מה האפקט האמיתי של כל הסיפור הזה של הוותמ"ל.

דב חנין: אתם קיצרתם את הליכי התכנון בצורה פנטסטית - - -

<ערן ניצן: בואי נשים את השקף של החודשים, הגברת מירי כהן.

איתן ברושי: הוא שאל כמה בנו בפועל?

דב חנין: כמה בנו?

דב חנין: כמה בנינו?

איתן ברושי: לא כמה הפקעתם.

דב חנין: לא כמה הפקעתם, לא כמה על הנייר.

<קריאה: כמה אישרנו.

דב חנין: על הנייר – נפלא.

דב חנין: באמת.

דב חנין: עשרות תכניות - - -

<ערן ניצן: קודם כל, חבר הכנסת דב חנין, אנחנו בוועדת התכנון.

<ערן ניצן: מה אתה מצפה שיהיה?

<ערן ניצן: לא - - -

דב חנין: בסדר, אבל מה המטרה בסוף?

<ערן ניצן: לתכנן.

דב חנין: המטרה בסוף שייבנו.

<ערן ניצן: לא.

דב חנין: למה לא נבנה?

דב חנין: למה לא בונים?

איתן ברושי: המטרה היא להוריד מחירים.

איתן ברושי: המטרה היא להוריד מחיר.

<ערן ניצן: למה אתה אומר שלא בונים?

דב חנין: למה לא בונים?

דב חנין: אז אולי הכשל נמצא לא בתכנון.

דב חנין: אתם מתכננים.

דב חנין: הנה, יש תכנון.

דב חנין: אבל הכשל נמצא כנראה במקום אחר, כי עובדה שלא בונים - - -

איתן ברושי: בשביל זה הביאו פועלים מסין.

איתן ברושי: הביאו פועלים מסין.

<ערן ניצן: לשאלתך, חבר הכנסת דב חנין, כבר שווקו כמעט 5,000 יחידות דיור שתוכננו בוותמ"ל.

דוד אמסלם: מתי?

<ערן ניצן: בסוף דצמבר.

<ערן ניצן: סוף 2016.

דוד אמסלם: במשך שנה שיווקתם רק 4,700 יחידות דיור?

<ערן ניצן: לא.

<ערן ניצן: שיווקנו 70 אלף יחידות דיור, אבל בסוף השנה כ-5,000 יחידות, מקורן היו בתכניות שהתחילו לפני שנה את הליכי התכנון - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה מתייחס רק לנושא הוותמ"לי כאן.

<ערן ניצן: כן.

דוד אמסלם: ואתה אומר שבמסגרת אישור בוותמ"ל – זה מה שאתה אומר - - -

<ערן ניצן: כן.

<ערן ניצן: נתנו תוקף ל-64 אלף יחידות דיור, היושב ראש.

דוד אמסלם: מתוך 64 אלף יחידות דיור של קרקעות מדינה, - -

<ערן ניצן: קיבלו תוקף.

דוד אמסלם: שקיבלו תוקף.

דוד אמסלם: - - אתם שיווקתם רק 4,700?

<ערן ניצן: כבר שיווקנו.

דוד אמסלם: מה זה "כבר"?

<ערן ניצן: אחרי התוקף יש פה תהליך.

<ערן ניצן: חכה.

<ערן ניצן: צריך לעשות תכניות - - -

דוד אמסלם: מתי קיבלו תוקף?

<ערן ניצן: במהלך 2016.

דוד אמסלם: זאת אומרת, משם, אז הן הלכו - - -

<ערן ניצן: חלקן בסוף 2015 וב-2016.

דוד אמסלם: עכשיו, אתם מאשרים את התכנון המפורט כבר?

<ערן ניצן: אנחנו מאשרים תכנון של - - -

<קריאה: הוצאת היתר בנייה.

דוד אמסלם: מכם זה בעצם ישר להיתר בנייה?

<קריאה: כן.

<ערן ניצן: כן, אבל יש עוד את תהליך הפיתוח כמובן.

<ערן ניצן: כשאנחנו מביאים תוקף, לוקחים גופי התכנון – הפיתוח, למשל – - - - שם את הוצאות הפיתוח.

דוד אמסלם: ואיפה מאשרים אותו?

דוד אמסלם: ברשות?

<ערן ניצן: היזם.

<ערן ניצן: המדינה לא - - -

איתן ברושי: ובלי הרשות זה לא הולך.

דוד אמסלם: אבל זה בא לרשות?

דוד אמסלם: איפה זה בא?

<ערן ניצן: בין היזם – במקרה הזה - - - – לבין הרשות המקומית.

<ערן ניצן: זה לא בעולם התכנוני.

דוד אמסלם: ורק אחרי זה מוציאים את ההיתר.

<ערן ניצן: ורק אחרי זה יוצאים לשיווק.

<ערן ניצן: מוציאים מכרז לשיווק הקרקע.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: וכמה זמן התהליך הזה עוד?

<ערן ניצן: הנה.

<ערן ניצן: השקף הבא מראה, וזה - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: לדעתכם, מהרגע של האישור עד השיווק - -

<ערן ניצן: - - -

<מירי כהן: מהרגע של אישור התכנית עד השיווק זה קצת תלוי במה סוג המתחם.

<מירי כהן: ברור שזה לא אותו דבר מתחם של 20 ושל 10,000 יחידות דיור, שרמת הפיתוח שלו היא הרבה יותר משמעותית, לבין מתחם של 2,000 יחידות דיור.

<מירי כהן: אבל אני חושבת שאפשר להגיד ממוצע של שנה, מר ערן ניצן?

<מירי כהן: עזוב את הפינוי של בסיסי צה"ל.

<מירי כהן: עזוב את זה.

<ערן ניצן: שנה.

<ערן ניצן: כן.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בערך שנה מרגע האישור של הוותמ"ל עד שבעצם הם - - -

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: הם הולכים ועושים את התכנון היותר מפורט של הפיתוח הסביבתי ועד שהם מאשרים את זה - - -

<מירי כהן: - - - שיש קבלן זוכה - - -

דוד אמסלם: ועד קבלן זוכה ומאשרים את זה בעירייה ועד שמוציאים את ההיתרים.

דוד אמסלם: זה בערך תהליך של שנה.

<מירי כהן: כן.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: בסדר.

<ערן ניצן: ובזה אני ממצה.

<ערן ניצן: תראה, אתה שואל אותי מה התוצאה הסופית?

<ערן ניצן: היא זאת: תכנית ממוצעת בוותמ"ל מאושרת ב-12 חודשים.

דוד אמסלם: 12 חודשים בוותמ"ל?

<מירי כהן: כן.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר: מתוך ה-64 אלף יחידות דיור, אתה צופה שעד 2017, סוף 2017 – בערך שנה כבר תעבור – פחות או יותר כולן יהיו - - -

<ערן ניצן: לא, זה לא מה שאני אומר.

<ערן ניצן: - - - חוזר לוועדת התכנון - - -.

<ערן ניצן: ברגע שקבינט הדיור הכריז על תכנית - - -, עכשיו צריך להתחיל לעשות שולחן עגול ולהפקיד אותו והתנגדויות - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני שאלתי אם 64 אלף יחידות דיור?

<ערן ניצן: כן.

דוד אמסלם: הפוטנציאל הוא 260 אלף יחידות דיור בערך.

דוד אמסלם: זה מה שראיתי למעלה.

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, אתם אישרתם 64 אלף יחידות דיור.

<ערן ניצן: נכון - - -

דוד אמסלם: רק בוותמ"ל.

<ערן ניצן: נכון.

דוד אמסלם: בלי קשר לשאר, לוועדות הרגילות.

<ערן ניצן: נכון.

דוד אמסלם: אז אתה אומר: בערך שנה עד שיש לך היתר ביד.

דוד אמסלם: פלוס מינוס.

<קריאות: - - -

<ערן ניצן: עד שיש מכרז.

<ערן ניצן: עד - - - של מכרז - - -

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אז עד סוף השנה.

דוד אמסלם: אז אני צודק, חבר הכנסת דב חנין.

דוד אמסלם: בעזרת השם, לקראת סוף המושב הבא, לקראת סוף השנה, השליש השני של סוף השנה, אנחנו נעשה דיון לגבי הנושא של הוותמ"ל – כמה יחידות דיור שווקו וגם, בפועל, כמה בעצם התחילו לעבוד.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, חשוב לנו גם - - -

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: מה?

<קריאה: לא יצאו היתרים בכלל.

דוד אמסלם: אני אומר: כרגע, הם מדברים על 4,700.

דוד אמסלם: זו כמות מאוד קטנה.

<ערן ניצן: אבל הרגע התחלנו, היושב ראש.

דוד אמסלם: עכשיו הם התחילו.

דוד אמסלם: בגלל שהתהליך הוא בערך שנה, שנה פלוס.

דוד אמסלם: עכשיו, היות ובעצם אנחנו מדברים כרגע על שנת 2016, שהם אמרו שהם כבר טיפלו ב-64 אלף יחידות דיור, אני מניח שהם ייצאו מהקצה של הצינור לקראת סוף שנת 2017.

דוד אמסלם: אז אני ארצה לקבל דיווח, לראות מה קורה.

<אסף זנזורי: מה עם 2015?

<ערן ניצן: ואני רוצה להדגיש רק בשקף של הזמנים, את זה אני רוצה להדגיש: השקף של הזמנים.

<ערן ניצן: ברגע שתכנית מוכרזת, שולחן עגול, הפקדה ותוקף – 12 חודשים מיום - - -

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מהרגע שזה בא אליך לשולחן.

<ערן ניצן: כן.

דוד אמסלם: זה מה שדיברנו.

<ערן ניצן: לא.

<ערן ניצן: אתה דיברת על מה משהו אחר: מה קורה אחרי שזה יוצא מהשולחן שלנו.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר:

דוד אמסלם: אני צריך שנה לתהליך שלי ועוד שנה עד שבעצם.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה בגדול אומר שבעצם זה לוקח כשנתיים.

<ערן ניצן: מרגע ההכרזה, לצורך העניין?

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, מהרגע של ההכרזה הוא צריך שנה במעגלים הפנימיים, הוא מאשר את זה, ואז עוד שנה מול העיריות.

<ערן ניצן: זה יכול להיות פחות משנה, אגב - - -

דוד אמסלם: בערך - - -

דב חנין: הטענה שלי, אדוני היושב ראש, במשפט, היא שאתם ממשיכים לחפש את המטבע מתחת לפנס.

דב חנין: אתם קיצרתם הליכי תכנון במחירים מאוד גדולים: מתעלמים מהרשויות המקומיות, עושים הרבה בעיות.

<ערן ניצן: - - -

דב חנין: אבל קיצרתם את תהליכי התכנון.

<ערן ניצן: משלוש שנים לשנה.

<ערן ניצן: כן.

דב חנין: בסדר.

דב חנין: תוך התעלמות מהרשויות מקומיות והתנגדויות - - -

<ערן ניצן: אני - - - שהתעלמנו ממנו.

דב חנין: מר ערן ניצן, אני לא נכנס לוויכוח.

דב חנין: לא נכנס.

<ערן ניצן: עם כל ראשי - - - עבדנו - - -

דוד אמסלם: יש פה תפקידים.

דוד אמסלם: הוא צריך להגיד את זה.

דוד אמסלם: בבקשה.

דב חנין: אתם קיצרתם את הליכי התכנון.

דב חנין: אין על זה ויכוח.

דב חנין: אבל הבעיה נמצאת במקום אחר.

דב חנין: לא בונים לא בגלל הליכי התכנון.

דב חנין: אתם יכולים לקצר את תהליכי התכנון אפילו לחודש, ועדיין לא ייבנו.

דב חנין: למה?

דב חנין: זו השאלה שמשרד האוצר צריך לחשוב עליה.

דב חנין: למה לא בונים זה לא רק הליכי תכנון.

דב חנין: אתם כל הזמן מתמקדים רק במודל הזה שאומר: בואו נקצר את התכנון, נבטל התנגדויות, נדלג על הרשויות המקומיות ונעשה את זה מהר.

דב חנין: אולי נעשה תכניות פחות טובות, העיקר שיהיה מהר.

דב חנין: לא עובד.

דב חנין: ברשותך, חבר הכנסת, אני לא מכיר את ראש העיר שטוען שבמסגרת העבודה שלו עם הוותמ"ל התעלמו - - -

<קריאה: מה?

<קריאה: כולם אומרים את זה.

<אסף זנזורי: לא פגשת את ראש העיר של המקום הזה.

<קריאה: ניר ברקת?

<ערן ניצן: - - - תכניות של ירושלים.

<ערן ניצן: - - - את ראש העיר.

<ערן ניצן: איזה תכניות בירושלים אישרנו, דרך אגב?

<קריאה: לא אישרתם - - -

<ערן ניצן: - - -

<קריאה: השלטון המקומי אומר, חוזר ואומר שאין שום אמון בוועדה הזאת.

<קריאה: שהיא עוקפת אותו.

<ערן ניצן: כדי למצות את הנקודה, אני לוקח רגע את ישוב צריפין כדוגמה.

<ערן ניצן: הוותמ"ל אישר שלושה מתחמים גדולים בצריפין, ושיווק ראשון גם יצא בסוף 2016.

<ערן ניצן: הסיבה האמיתית - - - המהיר של התכנון אפשר את השיווק הזה, חבר הכנסת דב חנין, היה שילוב מהסמיכות של המערכות.

<ערן ניצן: ואני אסביר: התב"ע של צריפין היא תב"ע בפני עצמה, בחנו אותה.

<ערן ניצן: ידענו לשים את תכנית החומש של משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

<ערן ניצן: הוא מיד שחרר את כביש 40.

<ערן ניצן: וידענו לעבוד עם מט"ש איילון כדי לשדרג אותו - - - השלישי.

<ערן ניצן: ידענו לסדר את כל התשתיות.

<ערן ניצן: התכנית לא אומרת מילה על המט"ש, התכנית לא אומרת מילה על הכביש, ועדיין השיווק יוצא.

<ערן ניצן: מה אני מנסה להסביר: הקשב בממשלתי - - -

דב חנין: אני אתן לך דוגמה: תל השומר אושר לפני שנה וחצי?

<ערן ניצן: לפני פחות.

<ערן ניצן: פחות.

דב חנין: אז מה קורה בפועל?

דב חנין: למה אין שם בנייה?

<ערן ניצן: בתל השומר צפוי עכשיו לצאת.

<ערן ניצן: עכשיו יצא "פרדס בחיסכון" - - - לצאת תל השומר.

דב חנין: הכול צפוי.

דב חנין: כי כל הזמן אומרים לנו: צפוי, צפוי.

<ערן ניצן: אבל 20 שנה דיברו.

<ערן ניצן: אנחנו הבאנו את זה לתוקף ומקדמים את זה.

<ערן ניצן: מה הטענה?

דב חנין: הטענה היא שאתם אישרתם לפני שנה וחצי, ומאז האישור, שקרה לפני שנה וחצי - - -

<ערן ניצן: לא אישרנו לפני שנה וחצי.

<ערן ניצן: אתה יכול להגיד את זה כמה פעמים.

<ערן ניצן: לא אישרנו לפני שנה וחצי - - -

דב חנין: מתי אישרתם?

<ערן ניצן: לפני פחות משנה.

<ערן ניצן: ואני אומר לך שהוא מתקדם בקצב מהיר.

<ערן ניצן: עכשיו אני אולי אסביר לך: נורא נחמד לשבת פה, אבל צריך להעביר בסיס, אתה צריך להעביר - - - מה?

<ערן ניצן: - - - התכנית זה טוב.

דב חנין: בסדר.

דב חנין: אני לא טוען - - -

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, אתה בעד או נגד?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: בלבלת אותי.

דב חנין: הטענה שלי היא מאוד פשוטה: הם בנו - - -

דוד אמסלם: אתה שואל למה הם לא בונים?

דב חנין: כן.

דב חנין: אני שואל למה הם לא בונים.

דוד אמסלם: אתה רוצה שייבנו?

דב חנין: אני רוצה שייבנו.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: אני רוצה שייבנו.

דב חנין: הם בנו מסלול מהיר, שכנעו - - - בכנסת, אמרו לנו: זה יפתור את הבעיה.

דב חנין: הם עובדים נורא מהר ולא בונים.

דב חנין: למה לא בונים?

דב חנין: כי הבעיה במקום אחר.

דוד אמסלם: לא, יש כמה בעיות.

דוד אמסלם: אתה יודע.

דוד אמסלם: אין בעיה אחת.

דוד אמסלם: הייתה בעיה ראשונה בקטע של האישורים.

דוד אמסלם: אמר לך: שלוש שנים.

דוד אמסלם: בעיה.

דוד אמסלם: בפרוסה הזאת אנחנו צמצמנו טווחים – משלוש שנים לשנה.

דוד אמסלם: עכשיו, יש עוד בעיות בחיים.

דוד אמסלם: עכשיו, הבעיה האחרת היא בשיווק, בתכנון – כמו שהוא אומר לך – של כל הפיתוח.

דוד אמסלם: כאן כבר העירייה נכנסת לתמונה.

דוד אמסלם: היא הרי אמורה לאשר את הפיתוח.

דוד אמסלם: היא אמורה לקבל אותו.

דוד אמסלם: בעיקר את הפיתוח הציבורי.

דוד אמסלם: אני אספר לך – זו כבר העבודה שלי: מתחיל פינג-פונג.

דוד אמסלם: עכשיו, זה נורא תלוי במורכבות הפרויקט.

דוד אמסלם: ככל שהפרויקט יותר גדול והוויכוח בין העירייה לבין היזם הוא יותר גדול על איכות הפיתוח.

דוד אמסלם: אז שם זה יכול לקחת לפעמים כמה חודשים טובים.

דוד אמסלם: אז יש, מה שנקרא משא ומתן.

דב חנין: אתה צודק ב-1,000%.

דב חנין: רק מה עשו?

דב חנין: את אותו הוויכוח שקודם היה מתנהל במוסד התכנון, - -

דוד אמסלם: עשו אצלם.

דב חנין: - - אז הוא עובר לשלב אחר.

דב חנין: - - - שום דבר.

<ערן ניצן: לא - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אני הסברתי.

<ערן ניצן: זה אחרי מוסדות התכנון.

דב חנין: ברור.

דב חנין: ברור שעכשיו זה אחרי מוסדות התכנון.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אני אמרתי: יש שני חלקים.

דוד אמסלם: בחלק שלו הוא צמצם את הטווח.

דוד אמסלם: זה לא אומר שבחלק השני עדיין אין בעיה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם אצלו זה היה שלוש שנים ובפיתוח, אחרי זה, עוד שלוש שנים – זה היה שש שנים – אז הוא קיצר את זה בשנתיים אצלו.

דוד אמסלם: אז זה יהיה ארבע שנים, לכאורה.

דוד אמסלם: אז לכן אני דווקא רואה את זה כדבר מאוד מבורך.

דוד אמסלם: אני חושב שזו החלטה, לדעתי, דרמטית שקיבלה אותה המדינה, ובצדק.

דוד אמסלם: בגלל שבסופו של דבר צריך לקדם את הנושא הזה.

דוד אמסלם: עכשיו, כמובן שתמיד יבואו ויטענו: תשמע, זה פוגע.

דוד אמסלם: הכול נכון.

דוד אמסלם: אבל בסוף, איך אמר הגשש?

דוד אמסלם: הצ'ופצ'יק של הקומקום.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים בתים, מה לעשות.

דב חנין: אז אני - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אני למדתי, פה, סביב השולחן הזה: הסברים יש לכול.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: רק בתים אין.

דב חנין: אדוני היושב ראש, 1,000%.

דב חנין: אנחנו באנו - - -

דוד אמסלם: זה כמו שמשכנעים אותנו עם העובדים.

דוד אמסלם: אתה זוכר?

דוד אמסלם: אתמול, שלשום?

דב חנין: כן.

דב חנין: כן.

דוד אמסלם: הכול.

דוד אמסלם: משכנעים אותנו.

דב חנין: נכון.

דוד אמסלם: רק - - - לא עובדים.

דוד אמסלם: מה נעשה?

דב חנין: וזה אותו דבר בדיוק.

דב חנין: שכנעו אותנו, פה, לפני יותר משנתיים, בוועדה הזאת: רק תביאו את הוותמ"ל, תראו איך פתאום ירדו משמיים דירות, הכול יבוא - - -

דוד אמסלם: אל תגזים.

דוד אמסלם: אומר לך הבחור - - -.

דוד אמסלם: עזוב, זה לא יפה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, לא יפה, לא יפה.

<ערן ניצן: - - -

דב חנין: גמרנו - - -

דוד אמסלם: טוב, בוא נתקדם, בוא נתקדם.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: עכשיו, בואו נשמע את השלטון המקומי.

דוד אמסלם: בבקשה.

<מירה סלומון: תודה, אדוני.

<גדי רובין: תודה רבה.

<גדי רובין: האמת שחבל לנו, כי היו הסכמות, ואנחנו חושבים שהבעיה המרכזית של הוותמ"ל היא שאין מספיק שיתוף פעולה עם השלטון המקומי.

<ערן ניצן: אבל אתה יכול להסביר למה.

<מירי כהן: עורך הדין גדי רובין, יש הסכמות שלא נכנסו?

<מירי כהן: אני רוצה להבין.

<מירי כהן: אתה רומז שהיו הסכמות שלא - - -

<גדי רובין: להבנתי, יש ככה: היו שיחות ומגעים בנוגע לפתרונות.

<גדי רובין: חלק מההסכמות נכנסו; חלק מההסכמות, אמרו לנו, לדעתי שלא בצדק, שאי אפשר להכניס אותם לחוק.

<גדי רובין: זה יהיה בנהלים פנימיים - - -

דוד אמסלם: עורך הדין גדי רובין, תקשיב טוב עכשיו: אני עוד לא הקראתי את החוק.

דוד אמסלם: כל סעיף בחוק – ועורכת הדין מירה סלומון מכירה אותי, היא יודעת – אני שומע התייחסויות.

דוד אמסלם: ואם אני מגלה שאתה צודק, אז אני הופך אותו גם אם הוא לא מתנגד.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אבל ככה זה עובד.

דוד אמסלם: אז אל תתחיל לי עכשיו.

דוד אמסלם: אל תבוא לי עם הצהרות לאומה.

דוד אמסלם: אם יש לך כמה עקרונות, תגיד אותן עכשיו, בגלל שעכשיו הדיון הוא עקרוני.

דוד אמסלם: עוד לא נכנסנו לרזולוציה של אבן השפה.

<גדי רובין: מהם עקרונות אם לא הצהרות לאומה.

<גדי רובין: אז אני אעשה את זה - - - קצרות, אבל קצרות.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: טוב.

<גדי רובין: אנחנו חושבים שצריך לחזק את שיתוף הפעולה עם השלטון המקומי.

דוד אמסלם: צודק.

דוד אמסלם: גם הוא מסכים.

דוד אמסלם: אמר לי, איך שנכנסנו.

<גדי רובין: מסכים - - - יש לנו כמה הצעות, ואנחנו נפרט אותן בכל אחד ואחד מהסעיפים הרלבנטיים.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: אחלה.

דוד אמסלם: מישהו עוד רוצה לומר משהו כאן?

<אמיר הלר: כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אמיר הלר: אמיר הלר, התאחדות בוני הארץ.

<אמיר הלר: קודם כל, אני מברך את הממשלה ואת אדוני היושב ראש על קידום החוק הזה.

<אמיר הלר: אני חושב שזה נכון.

<אמיר הלר: ואגב, אפרופו הצהרות, נאמר גם בדיונים שקידמו את החוק הזה, שקרקע פרטית לא צריכה להיות מופלית מקרקע מדינה.

<אמיר הלר: זה נאמר.

<אמיר הלר: נאמרו אותם נימוקים גם אז.

<אמיר הלר: בסופו של דבר, יחידות הדיור האלה משמשות דיירים, וצריך להרחיב אותן כמה שיותר.

<אמיר הלר: מבחינת פינוי בינוי: 500 יחידות, כמו שציין אדוני, זה פרויקטים מגה ענקיים, ולכן יש לנו גם הצעה: שיפחיתו את מספר יחידות הדיור ל-200 ושיקימו ועדת משנה לנושא פינוי בינוי שתתמחה רק בדבר הזה.

<אמיר הלר: שזה לא ייכנס לתוך ה-pool של כל התכנית האחרות, וככה תהיה להם גם יעילות וגם עבודה ממוקדת ומקצועית על התכניות האלה.

דוד אמסלם: מר אמיר הלר עושה לי שכל בנקודה - - -.

דוד אמסלם: אני לא נכנס למספרים.

דוד אמסלם: סיפור פינוי בינוי, אני אומר לך את זה מניסיון – עכשיו אני - - - בכובע שלי – זה אופרה אחרת לגמרי.

דוד אמסלם: צריך התמחות, באמת, ראש אחר.

דוד אמסלם: עכשיו, כשאתה בא בתכניות, אתה יודע, ואתה מתחיל לדון בחמש, שבע, שמונה תכניות ובאמצע נכנסת לך איזו תכנית פינוי בינוי, אז הראש שלך ממשיך בטייס האוטומטי.

דוד אמסלם: אני חושב שכדאי באמת שתפתחו איזה צוות אצלכם – יכול להיות ועדת משנה, כמו שהוא אמר – שתתעסק רק בתכניות פינוי בינוי.

דוד אמסלם: היא תעלה גם על הבעיות של הפינוי בינוי, היא תבין מה הפרובלמטיות בכל מיני מקומות וגם היא תיתן את הפתרונות.

<ערן ניצן: אני מקבל את זה.

<ערן ניצן: הכוונה היא בכל החוק, אבל - - -

זו הרשות להתחדשות עירונית, לא?

דוד אמסלם: כן.

זה היה צריך להיות.

דוד אמסלם: כן.

אבל אין רשות.

לא הקימו אותה.

<ערן ניצן: הכוונה היא בוותמ"ל להקים אגף, ממש בתוך ועדת התכנון שיתמחה בעניין הזה, ובסוף יעלה את זה למליאת הוותמ"ל כמובן.

<ערן ניצן: יהיה לך גוף שזה - - -

דוד אמסלם: אין לי בעיה.

דוד אמסלם: שהוא יעשה.

דוד אמסלם: רק - - -.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: מר אמיר הלר, קיבל את העמדה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אמיר הלר: לגבי שאר ההערות, אתה העלית אותן בתחילת הדרך.

<אמיר הלר: אין לי טעם לחזור.

<אמיר הלר: בהחלט, כל הקשיים של קרקע פרטית הן בהחלט יהיו כאלה שלא יביאו תכניות רבות להגיע למקום - - -

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: מר אסף זנזורי.

<אסף זנזורי: אני יושב בוועדה בתור אחד מנציגי ארגון הגג, כחבר שם, ואני יכול קצת לחלוק על הנתונים שמציגים פה.

<אסף זנזורי: יש לי קצת בעייתיות עם איך שהציגו אותם.

<ערן ניצן: באיזו ועדה אתה יושב?

<ערן ניצן: בוותמ"ל?

<אסף זנזורי: אתה לא רואה אותי הרבה, אבל אני נמצא שם הרבה.

<אסף זנזורי: צריפין זה לא שלושה מתחמים, זה שני מתחמים.

<אסף זנזורי: רק תיקון קטן.

כנציג מה?

<קריאה: - - -

<ערן ניצן: סליחה, אדוני, מתחמים 4 ו-5, 1 ו-2.

<ערן ניצן: מה?

<אסף זנזורי: אישרת את 1 ו-2.

<אסף זנזורי: זה נחמד, אבל לא 4 ו-5 - - -

דוד אמסלם: מר אסף זנזורי, אתה כנראה לא הבנת את רוח הדיון פה.

דוד אמסלם: אני לא בא לדון – 2, 4, נתן נתונים כאלה.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: יש לך איזו הערה מהותית?

<אסף זנזורי: כן.

דוד אמסלם: תגיד לי אותה, עזוב אותו.

<אסף זנזורי: כמה הערות מהותיות.

<אסף זנזורי: אחת, העניין הזה של להוריד את השכירויות.

<אסף זנזורי: הוא נתן את קצרין כדוגמה.

<אסף זנזורי: קצרין – השכירויות שם, בתכניות, הן 10% ו-15%.

<אסף זנזורי: הן לא 30%.

<אסף זנזורי: הוריד אותן כבר.

<אסף זנזורי: השתמשו בחריג.

<אסף זנזורי: אמרו: זה לא כלכלי והשתמשו בחריג בשביל להוריד בקצרין.

<אסף זנזורי: שם, מה שהם רוצים זה לא חריג.

<אסף זנזורי: הם רוצים אופציה להוריד תמיד בלי שום שיקול.

<אסף זנזורי: שלא יהיה שיקול בפריפריה.

<קריאה: לא, זה לא - - -.

<קריאה: זה לא נכון.

<אסף זנזורי: עכשיו, הבעייתיות בזה שהשיקול הוא לא רק שיקול כלכלי.

<אסף זנזורי: אף אחד - - - את הצורך בשכירויות.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין אותך, מר אסף זנזורי.

<אסף זנזורי: תתקן אותי אם אני טועה.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי – אני אתרגם את זה לשפה קצת יותר מעשית.

דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, אדוני היושב ראש, אם פתחנו כבר את החריג, אז בסוף זה יבוא – החריג הכלכלי.

דוד אמסלם: אם יעשו שיקול כלכלי ולא שיקול מה צריך או לא צריך.

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי?

<אסף זנזורי: קודם כל שהם יעשו.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: לא פוסל את מה שאתה אומר, אבל - - -

<אסף זנזורי: כי אני אומר במקרה במחוזות הדרום והצפון, ובמחוז הדרום נמצאת גם באר שבע, ושם גם אמרו שיש חריג וזה לא כלכלי וצריך להוריד את השכירויות.

<אסף זנזורי: ואם אנחנו מכירים את באר שבע כעיר סטודנטיאלית והיא צריכה שכירויות.

<אסף זנזורי: אז האלמנט הכלכלי לא תואם את האלמנט של הצורך.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: מה אתה עונה לו?

<ערן ניצן: - - - המילה "כלכלית" הפכה להיות מילה סבירה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אני אסביר מה הכוונה.

דוד אמסלם: אני אתרגם אותו קצת יותר לעומק.

דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר, כשבזמנו אנחנו נתנו – הכנסת.

דוד אמסלם: זה לא היה אני – נתנה את המגבלת של השכירות, כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, היא אמרה: רבותיי, אנחנו חורגים מכללי המשחק הכלכליים.

דוד אמסלם: זה לא הרעיון.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים, ובצדק.

דוד אמסלם: יש אנשים שהם מעוטי יכולת: סטודנטים וגם משפחות.

דוד אמסלם: אין להם כסף לרכוש דירה.

דוד אמסלם: אז בואו נוציא לשוק מתחמים לשכירות.

דוד אמסלם: דרך אגב, לרוב אם זה לא היה דרך הפרויקט הזה, אני מניח שאנחנו היינו יוזמים חקיקה וגם אני הייתי משתתף עם חבר הכנסת דב חנין, שמדינת ישראל תבנה מחשבונה, מכספה, מהכסף שלה, דירות לשכירות.

<ערן ניצן: ולא צריך חוק בשביל זה - - -

דוד אמסלם: אמרתי: אם זה לא היה ככה ולא היית יכול להעמיס את זה על קרקע - - -, אנחנו היינו מחוקקים חוק, אני מניח, של לחייב את המדינה לבנות כמה אלפי יחידות דיור כל שנה לשכירות בארץ.

דוד אמסלם: אבל אומר מר אסף זנזורי: תשמע, אם אנחנו נשאיר את זה, מה שנקרא לכלכליות; הרי אין incentive כלכלי לבנות דירות להשכרה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: עכשיו, כידוע לך, אפילו כשעשינו את החוק למלונאות, שהוא התנגד – הוספנו דירות - - -.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שזה חלק מהתהליך.

דוד אמסלם: קבלן, בסופו של דבר, לא אוהב לנהל שכירויות ולא אוהב לנהל בתי מלון.

דוד אמסלם: הוא אוהב לבנות, למכור, לקחת את הכמה אחוזים שהוא הרוויח וללכת על - - -.

דוד אמסלם: אז לכן אין incentive כלכלי.

<ערן ניצן: - - - תב"ע ל-10,000 יחידות.

דוד אמסלם: מצד שני, אני מבין את הטענה שלך שאתה אומר:

דוד אמסלם: תראה יש מקומות שגם נניח עשינו טעות.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, יצרנו שם שכירויות כאבן שאין לה הופכין – אף אחד לא רוצה להשכיר.

דוד אמסלם: אין צורך.

דוד אמסלם: איך אתה מאזן בין שני הדברים?

<ערן ניצן: המילה המדויקת היא מה שאמרת – היא המילה איזון.

<ערן ניצן: אבל זה לא נעשה באופן מינהלי.

<ערן ניצן: אתה עולה עם זה עד לקבינט הדיור, עד לשר האוצר ולפורום השרים.

<ערן ניצן: שיש להם והם מבטאים – אני אומר ב-under statement – גם את הסנטימנט הציבורי - - -

דוד אמסלם: תלוי מי זה.

דוד אמסלם: תלוי.

דוד אמסלם: כי יש שר אוצר שלא מעניין אותו סנטימנט ציבורי בקטע של הבינוי.

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תראה יש שר אוצר - - -

<קריאה: - - -

<ערן ניצן: שורה של שרים, אדוני היושב ראש.

<ערן ניצן: זה מקבל תוקף של החלטת ממשלה.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אתה שומע, חבר הכנסת דב חנין?

דוד אמסלם: הוא לא מבין.

<ערן ניצן: מה אני לא מבין?

דוד אמסלם: תתפלא, חברי הכנסת לא נולדו בגיל 60 או 50 והגיעו לכנסת.

דוד אמסלם: הם חיו בכל מיני מקומות ובאו לכנסת.

דוד אמסלם: כל אחד מביא את עולם הערכים שהוא גדל בו, למד בו.

<ערן ניצן: כמו פקידי האוצר.

<ערן ניצן: קצת.

דוד אמסלם: פקידי האוצר לא מייצרים החלטות.

דוד אמסלם: אני מדבר כאן על חברי כנסת.

דוד אמסלם: הוא דיבר איתי על השרים.

דוד אמסלם: הרי אתה דיברת איתי על השרים.

<ערן ניצן: נכון.

דוד אמסלם: לכן, כל שר שמאשר – אני יכול להגיד לך: תיתן לי פרופיל של שר מסוים ואני אגיד לך גם מה הוא יקבל החלטות.

דוד אמסלם: כי אם אתה תעשה לי מבחן, אני אגיד לך מה.

דוד אמסלם: ברוב ההחלטות אני אגיד לך מה הוא יקבל.

דוד אמסלם: אז לכן יש את השר, שהוא רגיש חברתית בנושא של הדיור, ולכן הוא הולך לקטע של השכירות, בגלל שזה מעניין אותו, ויש שר אחר שהוא לא מבין על מה אתה מדבר איתו בכלל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש לו ארבע דירות, וסבא שלו וכל האחים שלו והוא לא מבין למה אתה מדבר.

דוד אמסלם: הוא חושב שאתה לא הולך לעבוד, בגלל זה אתה לא קונה דירה.

דוד אמסלם: אז לכן אני לא רוצה להשאיר את זה בגמישות של אותו שר.

<מירי כהן: אבל זה לא השר לבדו.

<ערן ניצן: היושב ראש, יש פורום של קבינט.

<ערן ניצן: אנחנו באים אליו.

<ערן ניצן: למשל: עוד מעט תבוא שכונה באופקים – 10,000 יחידות דיור.

<ערן ניצן: בסדר?

<ערן ניצן: עכשיו צריך לחשוב, לא בתכנית, אלא האם בשיווקים אנחנו נשווק 3,000 יחידות שם להשכרה?

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: בוא נסכם.

דוד אמסלם: מה שאמר מר אסף זנזורי זה דבר חשוב.

דוד אמסלם: אתה תמצא לנו עד לדיון הבא את האיזון, שזה לא יהיה שר אחד.

דוד אמסלם: שיהיה איזשהו מנגנון, שמה שנקרא יש קביעת רף שנקבעה בחוק של ה-20% או ה-30%, מה שבחוק.

דוד אמסלם: וכדי להוריד אותה אתם תצטרכו לנמק.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להגיד לך: תבוא לוועדת הפנים והגנת הסביבה ותאשר את זה.

<ערן ניצן: מקובל.

דוד אמסלם: בסדר?

<ערן ניצן: כן.

דוד אמסלם: אז תמצא לי איזשהו מנגנון שמצד אחד זה לא שינוי החוק, ומצד שני זו לא החלטה של בן אדם.

<ערן ניצן: מקובל.

דוד אמסלם: בבקשה, מר אסף זנזורי.

דוד אמסלם: עוד.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: תודה.

<אסף זנזורי: אני רוצה להתחבר טיפה לנראטיב של לא צריכים שכירויות במקום מסוים.

<אסף זנזורי: אותו הדבר אפשר להגיד גם על דירות.

<אסף זנזורי: מי אמר שצריך 6,000 יחידות דיור בקצרין?

דוד אמסלם: לא, לא הבנת.

דוד אמסלם: דירה למכירה, אתה תמיד יכול להשכיר אותה, אבל הפוך לא.

דוד אמסלם: אתה מבין?

<אסף זנזורי: לא.

<אסף זנזורי: לא.

<אסף זנזורי: מה שהתכוונתי זו השאלה אם אתה צריך אותה - - -

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: זו כבר שאלה אחרת.

דוד אמסלם: אתה רוצה שכל דירה הוא יבוא לאשר אותה פה?

<אסף זנזורי: לא, אני לא רוצה שכל דירה - - -

דוד אמסלם: מה אתה רוצה, שאתה תקבע לו? אני שואל.

<אסף זנזורי: אני לא צריך לקבוע לו.

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: אז זו העבודה שלו.

דוד אמסלם: הוא צריך לקבוע בסוף.

<אסף זנזורי: מי שצריך לקבוע לו זה עניין של בדיקות, של שיווקים, האם - - -

דוד אמסלם: אבל מה נראה לך, שהוא זורק קוביות וזה יצא לו בקצרין – 6,000.

דוד אמסלם: הוא אומר: יאללה, 6,000?

<אסף זנזורי: כן, כן.

<אסף זנזורי: בדיוק נראה לי.

<אסף זנזורי: זה מתאים לו למשבצת של בעלות מדינה - - -

דוד אמסלם: עזוב, מר אסף זנזורי.

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

יש בזה משהו.

אדוני היושב ראש, יש בזה משהו.

דוד אמסלם: תראה, בקבינט הדיור יושבים אנשים רציניים.

דוד אמסלם: אי אפשר לעשות מזה צחוק.

דוד אמסלם: זה לא אנשים שקמו בבוקר, חלמו בלילה 6,000 פה, אז הוא שם.

דוד אמסלם: - - - עושים את הבדיקות, הם בודקים את הצרכים.

אולי כדאי לקבוע ישיבה, לקבל באמת את המפה.

דוד אמסלם: דיון אחר.

דוד אמסלם: הלאה.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: זה לא קשור לחוק שלנו.

<אסף זנזורי: אוקיי.

<אסף זנזורי: טענה אחרונה: פינוי בינוי זה הליך תכנוני שדורש זמן, יש בו הרבה מורכבויות.

<אסף זנזורי: זה הליך מאוד מורכב שיש בו הרבה אוכלוסייה שמעורבת בו.

<אסף זנזורי: זה שונה מלקחת שטח פתוח, כמו שעושים בוותמ"ל היום ומקימים שכונה חדשה.

<אסף זנזורי: יש פה עניין שדורש הרבה שיתוף הציבור.

<אסף זנזורי: ההרכב של הוועדה אפילו - - -

דוד אמסלם: על מה אתה מדבר?

<אסף זנזורי: שזה דורש ועדה הרבה יותר - - -

דוד אמסלם: מה דורש?

דוד אמסלם: מה?

<אסף זנזורי: פינוי בינוי.

<אסף זנזורי: מתחמי פינוי בינוי.

דוד אמסלם: אז דיברת איתי על פינוי בינוי.

<עינת גנון: למה צריך - - -?

<אסף זנזורי: הליך התכנון צריך יותר זמן, הרכב הוועדה - - -

<עינת גנון: למה?

<עינת גנון: אבל למה?

<אסף זנזורי: כי זה הליך הרבה יותר מורכב.

<אסף זנזורי: את עושה את זה בתוך מרקם בנוי - - -

דוד אמסלם: מר אסף זנזורי, תקשיב, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: אני הערתי לעניין הזה כבר.

דוד אמסלם: בגלל זה ביקשתי לפתח איזושהי ועדת משנה שתעסוק ותתמחה בנושא הזה.

דוד אמסלם: באופן בסיסי אני מסכים איתך.

דוד אמסלם: בגלל זה ביקשתי את ההערה הזאת.

דוד אמסלם: בבקשה, מר גדי עירון.

<גדי עירון: אני מייצג, היחיד – אני חושב – שמייצג פה עניין של קרקע רבת בעלים.

דוד אמסלם: אני כבר התייחסתי לזה.

דוד אמסלם: תתקדם.

<גדי עירון: עכשיו, באופן ספציפי מדובר על אדמות פלר בעין חמד.

דוד אמסלם: מר גדי עירון, תעצור.

דוד אמסלם: אני פה לא דן עכשיו על קרקעות.

דוד אמסלם: יש לך איזושהי הערה כללית לגבי מה שדיברתי?

<גדי עירון: אז יש לי ככה: שאלה ראשונה היא למה יש פה עניין של בעלות של 15% מתוך - - -

דוד אמסלם: מר גדי עירון, עזוב.

דוד אמסלם: אני התייחסתי לנושא.

דוד אמסלם: מה שאני התייחסתי, אין צורך לחזור.

<גדי עירון: לא.

<גדי עירון: העניין של ה-15% בבעלות הפרטית.

דוד אמסלם: אני התייחסתי גם לזה.

דוד אמסלם: אתה לא הקשבת.

<גדי עירון: אוקיי.

<גדי עירון: אז זו בעיה אחת.

<גדי עירון: יש בעיה של קרקע צמודת דופן.

<גדי עירון: במקרה ההוא, יש קרקע צמודת דופן.

דוד אמסלם: כשאני אגיע לסעיפים, תתייחס לזה.

דוד אמסלם: אני לא יודע על מה מדובר, לא עלה.

דוד אמסלם: כשנקריא, תתייחס.

<גדי עירון: אחר כך יש עניין של כאילו החוק אומר שאפשר להגיש פעמיים בשנה.

דוד אמסלם: הוא התייחס לזה כבר.

דוד אמסלם: גם התייחסנו לזה.

<גדי עירון: אני בעד שיהיה ארבע פעמים בשנה.

<גדי עירון: עכשיו, יש ועדה שהיא הוועדה הממליצה.

<גדי עירון: אז רצוי שהוועדה הזאת תוכל להתעסק בגמישויות כי לא הכול מדוקדק, בעיקר בקרקע רבת בעלים.

<גדי עירון: הסעיף האחרון: בניגוד לקרקע של המדינה, שמצמידים עליה מראש חברה מנהלת, שהיא דואגת לכל התהליך של התכנון ועד תהליך הביצוע, ואפילו עד השיווק; כאשר ישנה קרקע רבת בעלים – זה יתומים.

<גדי עירון: לא ברור מי יטפל, מי בעל הסמכות.

<גדי עירון: לכן, זה דורש איזושהי התייחסות בחוק.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור.

דוד אמסלם: בבקשה.

<גיל גן-מור: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

<גיל גן-מור: היינו שותפים גם לכל הדיונים של חקיקת החוק בגלגול המקורי, כשחברת הכנסת מירי רגב הייתה יושבת ראש.

<גיל גן-מור: ובאמת הושג, בסופו של דבר, אחרי מאבק לא פשוט, איזשהו איזון בין שתי תכליות: התכלית של זירוז הליכי התכנון, ומצד שני התכלית החברתית של יצירת מתחמים שיש בהם תמהיל מגורים מגוון, שיש בו גם דיור להשכרה וגם דיור להשכרה בהישג יד, לצד דירות שנמכרות למרבה במחיר.

<גיל גן-מור: והתיקון הזה בעצם מנסה לשנות את האיזון שנוצר ולהסיט אותו לכיוון פחות חברתי.

<גיל גן-מור: אני אתן כמה נקודות עקרוניות.

<גיל גן-מור: אני לא אכנס לפרטי הסעיפים.

<גיל גן-מור: אחד, הסעיף שבעצם מאפשר להפחית את אחוז ההשכרה בפרויקטים שיהיה בהם שיווק של מחיר למשתכן.

<גיל גן-מור: מדובר פה בסעיף דרמטי, מכיוון שאנחנו יודעים שהיום כל המכרזים או כל הקרקעות יוצאים במחיר למשתכן.

<גיל גן-מור: זאת אומרת שיש פה, תחת סעיף שהוא לכאורה טכני, בעצם אמירה גורפת שבמקום 30% דיור להשכרה, החוק הזה בעצם מייצר רק 15% דיור להשכרה.

<גיל גן-מור: זה עשרות אלפי יחידות דיור להשכרה שייגרעו מהפוטנציאל של החוק הזה.

<גיל גן-מור: זו הערה אחת.

<גיל גן-מור: לגבי העניין של קרקע פרטית מרובת בעלים והנושא של דיור להשכרה.

<גיל גן-מור: אדוני היושב ראש, אם קדום אמרת שאתה חושב שצריך להשאיר את זה לתכנון ולא להשאיר את זה בסעיף, שהמדינה מבקשת להוסיף שהם רוצים ש-15%, גם בקרקעות האלה, יהיו דיור להשכרה.

<גיל גן-מור: הבעיה היא שיש חוות דעת של משרד המשפטים שאומר שאם הנושא לא בא לידי ביטוי בתוך החוק, אין הסמכה לוועדה לעסוק בזה, בנושא הזה, בחוק.

<גיל גן-מור: אז אי אפשר להתחיל בתכנון.

דוד אמסלם: אז אנחנו - - -.

דוד אמסלם: תרשום אותו.

דוד אמסלם: קיבלתי את ההערה.

דוד אמסלם: אנחנו, במסגרת החוק, נסמיך את הוועדה לקבוע גם תנאי כזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, בלי הגבלה - - -

<גיל גן-מור: בסדר גמור.

<גיל גן-מור: זה חשוב מאוד שתהיה את ההסמכה הזו.

<גיל גן-מור: כי אחרת, משרד המשפטים יחסום את התכניות האלה.

דוד אמסלם: אין בעיה.

<גיל גן-מור: לגבי הנושא של פריפריה.

<גיל גן-מור: אז אני מצטרף להערה.

<גיל גן-מור: יש כבר היום סעיפי החרגה והמדינה עושה בהם שימוש.

דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, למה אתם מתערבים בנושא הזה?

<כרמית יוליס: מה, בהקשר של סעיף - - -?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: בהנחת העבודה שמה שאמר עורך הדין גיל גן-מור, הוא אומר: תשמע, בקרקע ציבורית יש מגבלת השכרה.

דוד אמסלם: בקרקע פרטית, עכשיו, אנחנו בעצם אומרים: תשמע, לא צריך להכניס את המגבלה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה מסגרת התכנון.

דוד אמסלם: עכשיו, למה בעצם אתה מגביל את הממשלה?

דוד אמסלם: בגלל שבסופו של דבר, וזה ניסיון אישי שלי – רשות מקרקעי ישראל קמה בבוקר, רואה שקלים.

דוד אמסלם: צריך להבין, כל אחד רואה משהו אחר.

דוד אמסלם: רשות מקרקעי ישראל רואה שקלים.

דוד אמסלם: הוא רואה יחידות דיור.

דוד אמסלם: כרגע.

דוד אמסלם: עוד מעט הוא גם יראה שקלים.

דוד אמסלם: כן?

דוד אמסלם: העירייה רואה פיתוח.

דוד אמסלם: כל אחד רואה בתמונה הזאת את מה שקרוב לליבו.

דוד אמסלם: עכשיו, רשות מקרקעי ישראל, בדרך כלל, תמקסם את זכויות הבנייה ותעשה את מקסימום הרווחים שהיא יכולה.

דוד אמסלם: וזה בסדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה התפקיד שלה.

דוד אמסלם: לכן, אתה אומר לה: תשמעי, פה תעצרי.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים 15% להשכרה.

דוד אמסלם: כנראה על ערך הקרקע אתה תקבל מחיר יותר נמוך מאשר רגיל.

דוד אמסלם: עכשיו, מצד שני, כשבא יזם פרטי לוותמ"ל עם קרקע לחקלאות, למשל, והוא רוצה להפוך אותה למגורים.

דוד אמסלם: אז הוא יכול להגיד לו: תקשיב, אתה רוצה עכשיו להפוך, נכון?

דוד אמסלם: כדי לאשר לך, אנחנו מסתכלים עכשיו; הוא כבר מנותק מהכסף.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: הוא מנותק מהכסף של המדינה.

דוד אמסלם: הוא, באותו רגע, הצינור של הכסף התנתק.

דוד אמסלם: עכשיו הוא חושב תכנונית.

דוד אמסלם: עכשיו הוא מתחיל לחשוב אזרח.

<ערן ניצן: עכשיו, עוד יותר מורכב לי.

<ערן ניצן: היושב ראש - - -

דוד אמסלם: הוא עכשיו חושב אזרח, רגיל.

דוד אמסלם: הוא חושב על אזרח.

דוד אמסלם: אתה אומר לו: רק שנייה, כאן יש לי בעיה.

דוד אמסלם: אני רוצה קצת שכירות, אני כאן רוצה איזה מתנ"ס קטן, אני רוצה כאן כל מיני התניות.

דוד אמסלם: הרי אתה מבקש להשביח את הקרקע שלך.

דוד אמסלם: אז הוא גם כלכלן.

דוד אמסלם: הוא יודע מה הרמה בעצם של הדרישות שהוא יכול.

דוד אמסלם: בקו מסוים הוא כבר מפיל את הפרויקט עצמו.

דוד אמסלם: אז מתחיל דו-שיח.

דוד אמסלם: למה להכניס את זה לחקיקה?

דוד אמסלם: למה אתם מתנגדים?

דוד אמסלם: מה שהוא אמר, שהיום הוא לא יכול לבקש שכירות בקטע הזה.

דוד אמסלם: למה?

<כרמית יוליס: אז אדוני, זה שתי שאלות נפרדות שקשורות לתשובה שלי.

<כרמית יוליס: אחת נוגעת לשאלת הסמכות.

<כרמית יוליס: זה שמוסד תכנון יכול לקבוע ייעודי קרקע שונים, לרבות ייעוד לשכירות, זה לא שנוי במחלוקת, ואנחנו לא חושבים שזה לא אפשרי.

דוד אמסלם: אז הוא יכול.

<גיל גן-מור: לא שכירות בהישג יד.

<כרמית יוליס: אנחנו מדברים על שכירות שהיא בדרך כלל לא במחיר השוק, אלא על שכירות יותר מיוחדת, שהיא יותר צופה פני אוכלוסיות יותר חלשות.

<כרמית יוליס: ואז החשש הוא שיבוא אותו יזם ויגיד: אני ביקשתי מגורים ואתם הטלתם עליי איזושהי מטלה ציבורית, מכל מיני טעמים שלכם, ומה מקור הסמכות שלכם?

דוד אמסלם: מה הבעיה?

דוד אמסלם: מה הבעיה?

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: אין לו מקור סמכות?

<כרמית יוליס: אז התשובה לדבר הזה שהתכנית עצמה היא ככל הנראה לא מספקת בתור מקור סמכות, ואתה צריך איזשהו סעיף הסמכה בחקיקה הראשית.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אז אני אסביר לך מה מקור הסמכות שלו.

דוד אמסלם: מקור הסמכות שלי זה לא לאשר לך את התכנית.

דוד אמסלם: זה לא הצורך של המדינה.

דוד אמסלם: למה אני צריך משהו פוזיטיבי?

דוד אמסלם: למה את לא מחליטה בחוק שהוא חייב לעשות גם מדרכות מאקרשטיין?

דוד אמסלם: מאיפה הסמכות שלו לבקש אקרשטיין?

<כרמית יוליס: אז אדוני, מה שאתה מכוון אליו, הסוגיה שאתה מכוון אליה דווקא נדונה שוב ושוב בפסיקה בעת האחרונה.

<כרמית יוליס: והפסיקה דווקא הגיעה למסקנה שזו בעצם הייתה עמדת המדינה, קיבלה את העמדה שלפיה ניתן לבקש מאדם פרטי, מאדם שהוא לא גורם ממשלתי והוא יזם והוא גוף פרטי בעולם המשפטי – ניתן לבקש ממנו אך ורק מה שהדין מאפשר לגבות ממנו.

<כרמית יוליס: ולכן הפרקטיקה הזאת, שכולנו מכירים אותה, שבסופו של יום יזם מבקש דירות למגורים, והלכה למעשה מבקשים ממנו עוד כל מיני דברים שהם נלווים למגורים – כנראה שהחוק לא לגמרי מכיר בסמכות הזאת אם אין סעיף הסמכה.

<כרמית יוליס: ולכן בהקשר הזה, כשאנחנו רואים בזה סוג של משהו נוסף שאתה מבקש מהיזם, כל מה שצריך זה בסך הכול סעיף הסמכה בחוק.

דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, הבנתי.

דוד אמסלם: אני ראיתי את הסעיף.

דוד אמסלם: אנחנו נתקדם ונסמיך אותו.

דוד אמסלם: בסדר?

<כרמית יוליס: - - -

<ערן ניצן: אני רוצה רק להגיד למה אני חושב שאתה טועה.

דוד אמסלם: למרות שאני אומר לך: בגדול, היום, לדעתי, יש להם את הסמכות מתוקף זה שהם מאשרים את התכנית.

דוד אמסלם: עצם העניין שיש לו אופציה לא לאשר את התכנית, והוא בא מהצד הציבורי, הוא הרי דואג לציבור, למי הוא דואג?

דוד אמסלם: אם הוא היה דואג לאיזשהו גוף אחר, את צודקת.

דוד אמסלם: אם השיקול שלו הוא לא ציבורי, אז ממילא אפשר להפיל כל טיעון.

דוד אמסלם: הרי בסוף הוא דואג לציבור.

דוד אמסלם: עכשיו, אם זה איזה יזם שיש לו זכויות מוקנות ואני בא ואני אומר לו: תקשיב, אני לא נותן לך את הזכויות שלך מוקנות, בגלל שאני רוצה – צודקת.

דוד אמסלם: אדוני, מה, אתה עושה לי שוד?

דוד אמסלם: זה שלי.

<כרמית יוליס: מה זה "זכויות מוקנות"?

<כרמית יוליס: זו סיטואציה שאין לנו נורמה תכנונית מחייבת.

<כרמית יוליס: אנחנו פה - - -

דוד אמסלם: אני אתן דוגמה.

דוד אמסלם: נניח שיש איזה יזם שיש לו, למשל, קרקע, קנה קרקע, ויש לו שם 1,000 מטר בנייה והוא רוצה לממש את ההיתר והוא בא לעירייה.

דוד אמסלם: הוא רכש אותה, שילם על 1,000 מטר.

דוד אמסלם: והעירייה אומרת לו: תשמע, אנחנו לא מסכימים.

דוד אמסלם: אתה תבנה לנו פה גן ותבנה לנו שם כביש.

דוד אמסלם: הוא אומר להם: חבר'ה, אבל מה זה קשור?

דוד אמסלם: אני קניתי את הקרקע שלי.

דוד אמסלם: זה אחד.

<כרמית יוליס: נכון.

דוד אמסלם: לבין יזם שבא ולוקח קרקע חקלאית, שהיא כמעט לא שווה, ובא למדינה ואומר: חבר'ה, תנו לי בוננזה.

דוד אמסלם: תעשו אותי עשיר.

דוד אמסלם: באה המדינה, אומרת לו: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אנחנו לא באים מהזווית של העושר שלך, אתה לא מעניין אותנו.

דוד אמסלם: בימים כתיקונם אנחנו היינו אומרים לך: תגדל נענע, אבל יש לנו בעיה עם בנייה, אנחנו צריכים יחידות דיור.

דוד אמסלם: מה לעשות.

דוד אמסלם: אז אנחנו נעשה אותך - - - עשיר, אבל אל תהיה יותר מדי עשיר.

דוד אמסלם: אתה תעשה לנו עוד כמה מטלות.

דוד אמסלם: למה זה לא נשמע הגיוני?

דוד אמסלם: אתה לא רוצה?

דוד אמסלם: אל תעשה.

<ערן ניצן: אני אנסה לענות.

דוד אמסלם: בבקשה.

<ערן ניצן: בעצם, אתה צודק בכל מה שאמרת.

<ערן ניצן: אפשר גם בלי המשפט הזה.

<ערן ניצן: מה קורה?

<ערן ניצן: הממשלה דווקא באה באופן יותר ליברלי.

<ערן ניצן: היא אומרת: רגע, תכבול אותי במירכאות.

<ערן ניצן: אתה יודע מה?

<ערן ניצן: כל השיח שאמרת מתחיל – כשבאים אלינו מתחילים לדבר ב-15.

<ערן ניצן: יכול להיות שזה ייגמר ב-20, אולי זה ייגמר ב-25, אבל הוועדה פה תצא בהבנה שהיא תאפשר את - - - לפרטיים כשהמינימום של - - - הוא 15.

<ערן ניצן: עכשיו, - - - זה כן נותן לנו להתחיל ב-15 וצפונה.

דוד אמסלם: הבנתי.

<כרמית יוליס: שיקול פרקטי.

דוד אמסלם: מה שהוא אומר, בגדול: אדוני היושב ראש, אתה צודק, אבל הם רוצים שיהיה כתוב, אז נכתוב.

דוד אמסלם: אמרתי לו: טוב.

דוד אמסלם: אנחנו נסמיך אותם.

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: זה מה שאמרת לי בהבנתי.

<ערן ניצן: תן לנו מ-15 וצפונה לעבוד ולא פחות.

<ערן ניצן: - - - אנחנו מבקשים.

דוד אמסלם: אנחנו נכניס את זה גם אותו הדבר, אבל בשיקול הדעת.

<ערן ניצן: 15 וצפונה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: שיקול הדעת שלכם.

<ערן ניצן: - - - תכבול אותנו.

דוד אמסלם: אני אאפשר - - -

<ערן ניצן: פעם ראשונה שהממשלה מבקשת מהוועדה לכבול את ידיה.

דוד אמסלם: אנחנו בעצם נאפשר באופן פוזיטיבי לכתוב שיכולות להיות גם מטלות כאלה, וזה לפי שיקול המוסד התכנוני.

<כרמית יוליס: לא, זה לא מתאים.

<כרמית יוליס: האפשרות לשכירות - - -

דוד אמסלם: אמרתי: האפשרות לשכירות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: הגישה צריכה להיות באופן פוזיטיבי.

דוד אמסלם: פתוחה להיות גם דרישה כזאת לפי המוסד התכנוני.

דוד אמסלם: שיקול הדעת.

<גיל גן-מור: עוד כמה הערות.

<גיל גן-מור: אז שוב, לגבי הפריפריה: כפי שנאמר, כבר יש סעיפי החרגה בחוק, כבר עושים בהם שימוש.

<גיל גן-מור: הממשלה הודיעה לא מזמן לבג"ץ שהיא אישרה 24% לשכירות במקום 30%.

<גיל גן-מור: זאת אומרת שהיא כבר יודעת להשתמש בסעיפי ההחרגה כשהיא רוצה.

<גיל גן-מור: אין צורך ליצור בחוק מנגנונים שיאפשרו לה לוותר על השכרה גם בלי הפעלת שיקול דעת וסעיפי החרגה שקיימים כבר היום בחוק.

<גיל גן-מור: לגבי הנושא של פינוי בינוי: עוד יהיה פה ויכוח שלם האם זה נכון להכניס את זה לוותמ"ל, אבל בהנחה שכן, אני חושב שזה דבר מאוד-מאוד גרוע שלא מכניסים את הנושא של חיוב בנייה להשכרה והשכרה בהישג יד במתחמים של פינוי בינוי.

<גיל גן-מור: דווקא במתחמים של פינוי בינוי, אלו המקומות.

<גיל גן-מור: זה מאגר הדיור הזול שיש היום לאנשים - - -

דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור, תעשה פאוזה.

דוד אמסלם: אני אענה לך מקצועית.

דוד אמסלם: תראה, כשהתחיל פינוי בינוי במדינת ישראל, הוא התחיל במכפיל 2 – אף אחד לא בנה כלום.

דוד אמסלם: התחילו לעלות.

דוד אמסלם: הרי בסוף מה אתה עושה?

דוד אמסלם: תראה את העניין: אתה גם צריך להרוס, שיש לזה עלויות; בדרך אתה אמור לשפות את הדיירים.

דוד אמסלם: הרי הם גרים.

דוד אמסלם: לתת להם דירה קצת יותר טובה ממה שיש להם.

דוד אמסלם: אחרת, הם לא יסכימו.

דוד אמסלם: ובתקופת הביניים, גם אתה שוכר להם דירה.

דוד אמסלם: כל זה מועמס על הפרויקט.

דוד אמסלם: ומדובר בקבלן שהוא לא פתח סניף גמילות חסדים.

דוד אמסלם: הוא צריך להרוויח כמה לירות.

דוד אמסלם: זו העבודה שלו.

<גיל גן-מור: בסדר.

<גיל גן-מור: יש קרקע משלימה, יש כל מיני, יש זכויות בנייה, יש הטבות מס.

<גיל גן-מור: יש הרבה משאבים להכניס מעבר לקרקע.

דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור, זה לא ויכוח.

דוד אמסלם: אני אומר לך מה העמדה ובזה מתקדמים, בגלל שזה לא.

דוד אמסלם: בחדר שלי נייצר את הדיאלוג.

דוד אמסלם: כאן זה כמעט סוג של מונולוג.

דוד אמסלם: לכן, אני מסביר לך שהמדינה יודעת, וזה נכון, להביא שכירויות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בחוק שיהיה, כמות בשכירות גם.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו גם לא שכירות רגילה.

דוד אמסלם: זו גם שכירות שהיא מוגבלת במחיר.

דוד אמסלם: אז זה בקרקע רגילה.

דוד אמסלם: כשאתה נותן לבן אדם קרקע בתולית, אתה אומר לו: תתחיל לבנות כאן.

דוד אמסלם: ודרך אגב, אתה בעל הקרקע, אתה גם מוכר לו אותה במחיר.

דוד אמסלם: יכול להיות שתיתן לו אותה חינם.

דוד אמסלם: ה-tolerance הוא במחיר הקרקע.

דוד אמסלם: כאן אתה בא למצב נתון.

דוד אמסלם: עכשיו, אני אומר לך שככל שאתה תעמיס בפינוי בינוי קצת, אתה מפיל את כל הפרויקט הזה.

<ערן ניצן: זה נכון.

דוד אמסלם: אז לכן, אסור להכניס שם עוד מגבלות כלכליות על היזם.

דוד אמסלם: הוא לא ילך לשם.

<ערן ניצן: - - -

דוד אמסלם: ואז הזקן יישאר באותה דירה, שהיא גרועה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אוהב את הפינוי בינוי.

דוד אמסלם: אני אגיד לך יותר מזה: אני אוהב את הפינוי בינוי בכלל לא מהזווית של הדירות.

דוד אמסלם: אני אוהב את הפינוי בינוי מהזווית של האנשים שגרים שם.

דוד אמסלם: פה זה אנשים מבוגרים - - -

<גיל גן-מור: אבל לא תמיד זה אנשים שגרים שם.

<גיל גן-מור: הרבה פעמים זה אנשים שמחזיקים שם דירה להשקעה, הם בכלל לא גרים שם.

<גיל גן-מור: מי שגר שם לא יוכל להמשיך לגור שם.

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור, אתה עכשיו מגלה לי את אמריקה כאילו אני עכשיו באתי לארץ.

<גיל גן-מור: לא.

<גיל גן-מור: ברור לי - - - היטב.

דוד אמסלם: לכן, אני מסביר לך: אל"ף, אני בפינוי בינוי בא מהזווית של האנשים שגרים שם.

דוד אמסלם: בי"ת, הרבה פעמים זו האסתטיקה העירונית.

דוד אמסלם: שזה בניינים מאוד ישנים, מכוערים, לא יפים, יש בהם לפעמים בסביבה מפגעים תברואתיים.

דוד אמסלם: יש לך עוד הערה?

<גיל גן-מור: כן.

<גיל גן-מור: ההערה האחרונה זה שמבקשים פה להגדיר בחוק שדיור להשכרה בהישג יד או במחיר מופחת יהיה 20% מתחת למחיר השוק.

<גיל גן-מור: זו הגדרה שרשות מקרקעי ישראל אימצה לפני שנה-שנתיים.

<גיל גן-מור: אני חושב שזו הגדרה גרועה.

<גיל גן-מור: אני חושב שאסור שהיא תיכנס לחוק.

<גיל גן-מור: בכל מקום שאנחנו בודקים מהו דיור בר השגה, המחיר של הדיור מותאם להכנסה של קהל היעד שאותו רוצים לשרת, והוא לא ואוצ'ר.

<גיל גן-מור: הוא לא איזשהו קופון הנחה - - -

דוד אמסלם: הבנתי, הבנתי, הבנתי מה שאתה אומר לי, אבל אני רוצה להבין את הראש שלך.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: לקחתי את המשפט שלך.

דוד אמסלם: עכשיו, אני צריך לתרגם אותו הלכה למעשה.

דוד אמסלם: אני יזם.

דוד אמסלם: אני ראיתי, זכיתי במכרז.

דוד אמסלם: עכשיו, יש לי 20% להשכרה.

דוד אמסלם: אני לא יודע כמה אני משכיר.

דוד אמסלם: אז אני עכשיו פותח סעיף קבלה למטה, אומר לכולם: רבותיי, תבואו עם התלושים.

<גיל גן-מור: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אז מה?

<גיל גן-מור: אני אומר שעושים את זה, למשל, אומרים: אנחנו רוצים לעשירון חמש.

<גיל גן-מור: ההכנסה הממוצעת של עשירון חמש היא 10,000 שקל או 9,000 שקל.

<גיל גן-מור: אז אנחנו צריכים שהמחיר של הדירות שם יהיה לא יותר מ-30% מדירה של משפחה ממוצעת בעשירון חמש - - -

דוד אמסלם: אתה אומר משהו אחר.

דוד אמסלם: אתה בא ואומר: רבותיי, היות ובעצם הדיור להשכרה הוא לכל מי שרוצה.

דוד אמסלם: יכול להיות שגם איזה מיליונר שכר שם בית.

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי.

<גיל גן-מור: נכון.

דוד אמסלם: אז אתה אומר לי: תשמע, שבן האדם, לפני שהוא בא בכלל לקבלן, יקבל ואוצ'ר מהרווחה, שהתכוונו אליו ולא למישהו אחר.

<גיל גן-מור: כן.

<גיל גן-מור: אל"ף, צריך להיות לזכאים.

<גיל גן-מור: בי"ת, המחיר צריך להיות מותאם להכנסה שלהם.

דוד אמסלם: עזוב מחיר.

דוד אמסלם: עזוב מחיר.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: בסוף, אני קבלן.

דוד אמסלם: אני יודע, אני רוצה לתת תג מחיר על הקרקע במכרז.

דוד אמסלם: אני עושה חשבון – כמה?

דוד אמסלם: אז אני לוקח מהשכירות.

דוד אמסלם: אני בונה לי את הכלכליות שלי.

דוד אמסלם: את התכנית הכלכלית.

דוד אמסלם: אז אני לא יכול להגיד לו: תשמע, תזכה, אתה לא יודע כמה אתה משכיר.

דוד אמסלם: אחרי זה תביא אותם.

דוד אמסלם: ככל שההוא יהיה מסוכן יותר, אז תיתן לו יותר הנחה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה כתוב.

<גיל גן-מור: אז כמו שעושים בניו יורק – קובעים מראש ליזם: יש לך 100 יחידות דיור.

<גיל גן-מור: 30% אתה משכיר בהכנסה של 30% מ-- - - income.

<גיל גן-מור: יודעים מה זה ה-- - - income, יודעים בדיוק.

<גיל גן-מור: החשב יודע לעשות את החישוב שלו, יודע בדיוק כמה הוא צריך.

<גיל גן-מור: אבל יש קשר בין שכר הדירה לבין האוכלוסייה שאמורים לעזור לה.

<גיל גן-מור: אני אתן דוגמה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: הוא אומר דברים של טעם.

דוד אמסלם: הוא אומר: תשמע, היות ובעצם השכירויות מיועדות בעיקר לאיזושהי אוכלוסייה שבאמת אין לה.

דוד אמסלם: מי שיש לו קונה דירה.

דוד אמסלם: שלא יקרה מצבה, דרך אגב, שאחד ירכוש דירה בעיר שלו, ישכיר אותה, וילך ישכור דירה במחירים הזולים לעצמו.

דוד אמסלם: ויגיד: אני מתפרנס רק מהדלתא.

דוד אמסלם: עכשיו, הוא אומר: תשמע, היות ובעצם זו הטבה.

דוד אמסלם: אם זו לא הטבה, לא עשינו כלום.

דוד אמסלם: אבל אם זו הטבה, אז מישהו צריך לדאוג שזה מגיע לאנשים הנכונים.

דוד אמסלם: הוא צודק.

דוד אמסלם: כמו שאתה עשית זכאות, אז יכול להיות שנעשה גם זכאות להשכרה.

<רוני טיסר: יש.

דוד אמסלם: יש?

<רוני טיסר: יש.

<רוני טיסר: יש הסמכה לקביעת תקנות שקובעת את הזכאים.

<רוני טיסר: אני רק רוצה להזהיר - - -

דוד אמסלם: עשיתם את התקנות?

<קריאה: עוד לא.

דוד אמסלם: עשיתם תקנות לזכאים?

<קריאה: - - -

<רוני טיסר: אני רק אזכיר שמראש הממשלה ביקשה שאם לא יהיו תקנות, ההוראה הזאת לא תחול.

<רוני טיסר: זאת אומרת, יוכלו לקדם תכניות בוותמ"ל בלי מחיר מופחת.

<רוני טיסר: אנחנו ביקשנו, בגלל שאנחנו יודעים שהתקנת תקנות, במיוחד בנושא הזה - - -

דוד אמסלם: קודם כל, תודה על ההערה.

<רוני טיסר: אז שינינו את זה כבר.

<רוני טיסר: זה השתנה.

<רבקה לויפר: - - -

<רוני טיסר: עכשיו, קבענו כבר בחוק שיהיו אחוזים מסוימים – 7.5% במחיר מופחת.

<רוני טיסר: זאת אומרת, 20% ממחיר השוק.

<רוני טיסר: ויש הסמכה לקביעת תקנות, שבגדרם גם ייקבע מהי אוכלוסיית הזכאים שזכאית - - -

<ערן ניצן: כלומר, אנחנו - - - מ-100 דירות של היזם הפרטי – 7.5% - - - מחיר מופחת.

<ערן ניצן: 20%.

<ערן ניצן: לדעתי, לקחת עכשיו לזה שהוא ישכיר את זה לפי - - -

דוד אמסלם: אני מבקש כאן, בעניין הזה, שני דברים, וגם בחוק: אחד, יוגדר מהי האוכלוסייה שבעצם זכאית לדיור להשכרה.

<רוני טיסר: בחוק נגדיר - - -?

דוד אמסלם: בחוק.

דוד אמסלם: כן, בוודאי.

<ערן ניצן: אנחנו מתנגדים.

דוד אמסלם: תתנגד אחרי זה למה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: דבר שני, אני רוצה שייקבע מחיר עם איזשהו בסיס.

דוד אמסלם: אני לא יודע מה זה מחיר שוק.

<ערן ניצן: גם לזה אנחנו מתנגדים.

דוד אמסלם: שיהיה מחיר בסיס.

דוד אמסלם: תחשוב על זה.

דוד אמסלם: אל תקפוץ ישר להתנגד.

<ערן ניצן: אני אגיד לך גם למה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תנמק.

<ערן ניצן: אני לא חושב שהוועדה פה יכולה להגדיר את הבסיס עכשיו.

דוד אמסלם: לא, לא הוועדה.

דוד אמסלם: אני אחשוב שבוע, אני אבוא בשבוע הבא, אני אגדיר לך מה.

דוד אמסלם: תשמע, בגדול, כמו שעשיתם זכאות לקנייה, ברכישה - - -

<ערן ניצן: איפה?

<ערן ניצן: במחיר למשתכן?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אז אתם תעשו גם זכאות לשכירות.

<ערן ניצן: בסדר - - -

דוד אמסלם: אני מבין שזה לא מעניין אתכם - - -

<ערן ניצן: - - -

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: עכשיו, אמרתי: קודם כל שתהיה זכאות למחירים.

דוד אמסלם: אני מדבר לאלה בהנחה.

דוד אמסלם: שכירות רגילה - - -

<רבקה לויפר: ל-7.5%.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: ל-7.5%.

<רבקה לויפר: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, ב-7.5% האלה אני לא יודע מה זה 20% ממחירי השוק.

<ערן ניצן: - - - יודעת.

דוד אמסלם: השוק זה דבר שהוא משתנה.

דוד אמסלם: תבינו.

דוד אמסלם: עכשיו, אני זכיתי בשכירות, יש לי בניין עכשיו.

דוד אמסלם: תחשבו עכשיו, אנחנו חמש שנים קדימה.

דוד אמסלם: יש לי בניין, מכרתי אותו, כמו שרצית.

דוד אמסלם: יש לי 15% שכירות.

דוד אמסלם: חצי מזה אני משכיר ויש לי 7.5%, שאני אמור להשכיר אותן לאנשים מסכנים.

דוד אמסלם: עכשיו, ההוא בא, מסכן, שואל אותי: כמה משכירים פה?

דוד אמסלם: אני אומר לו: 4,000 שקל.

דוד אמסלם: אומר לי: למה?

דוד אמסלם: אני אומר לו: אל תשכיר.

דוד אמסלם: אומר לי: אבל מחיר השוק.

דוד אמסלם: אני אומר לו: איפה?

דוד אמסלם: איזה שוק?

דוד אמסלם: של מי?

דוד אמסלם: יש לי שוק שלי ויש לי שוק קטן.

דוד אמסלם: אתה לא רוצה?

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: אז למי הוא בא?

דוד אמסלם: מה, הוא בא אליך, מר ערן ניצן, דופק בדלת, אומר לך: ההוא שם דופק אותי?

<ערן ניצן: לא, לא.

<ערן ניצן: אתה צודק.

<ערן ניצן: תן לחשוב על זה.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: אז אל תפסול.

<ערן ניצן: לא פוסל כלום.

דוד אמסלם: תודה על ההערה.

<גיל גן-מור: הערה אחרונה בהחלט: לפני כשנה תוקן החוק ונקבע שיהיה נציג של ארגונים חברתיים בוותמ"ל.

<גיל גן-מור: עד היום לא מונה - - -

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: תתקדם.

דוד אמסלם: תתקדם.

דוד אמסלם: אני כאן, כרגע, במסגרת הזאת.

דוד אמסלם: תוך כדי זה, תענה לי.

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: עכשיו, ברשותכם, יש לי חמש דקות.

דוד אמסלם: אני חייב לעבור לחברי הכנסת.

דוד אמסלם: קודם כל, חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו חברת הכנסת יעל כהן פארן, אבל בקצרה.

דוד אמסלם: אני עוד שש דקות מסיים, אני חייב ללכת.

דוד אמסלם: אני אישית.

דוד אמסלם: אתם רוצים?

דוד אמסלם: תישארו.

דוד אמסלם: בבקשה.

טוב, אני אולי אוותר.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו עשינו רק דיון מעטפת.

אני יודע, אבל דווקא במעטפת אני רוצה לדבר.

מר ערן ניצן, תהיה בהקשבה.

אני ישבתי כאן, בוועדה הזו בקדנציה הקודמת, בעשרות ישיבות.

היינו כמה חברי כנסת מתמידים בעניין הזה.

קודם כל, במבט לאחור אני חושב שהוותמ"ל באמת פתח איזשהו ערוץ יותר מהיר, עם הרבה מאוד חסרונות, אבל בחסרונות אפשר לטפל בדרך.

אבל בסך הכול אני חושב שזה נכון.

זה סלל את הדרך.

יש דבר אחד שאני לא כל כך רואה במספרים, כי פה אתם מראים כמה הוותמ"ל מטפל.

השאלה כמה תכניות וכמה אלפי יחידות דיור נשארו לא בוותמ"ל, בגלל שאתם לא יודעים לכופף רשויות כשצריך, שאתם נכנעים לכל מיני לחצים כאלה ואחרים.

כי אני יודע על הרבה מאוד, עשרות אלפי יחידות דיור שלא מגיעות לוותמ"ל.

אנחנו חוקקנו את הוותמ"ל כדי לתת לכם מסלול מהיר, אבל כנראה שבכוחנויות כאלה ואחרות מצליחים להוציא את זה ולהזיז את זה הצידה, ונורא נורא חבל.

אנחנו נדבר על זה בהמשך.

הלאה.

נקודה נוספת, אדוני.

טוב, אני לא הבנתי כל כך על הקרקע של רשות מקומית, אבל לא עכשיו.

הדבר הכי חשוב – אני פונה אליך, אדוני: הייתה פה, במקומך, בכיסא הזה, חברת הכנסת מירי רגב.

אני, עבדך הנאמן, ויש לי פה את הפרוטוקולים, ויעידו כל האנשים שיושבים פה: דיברתי על זה שכשרוצים לבוא ולתת הרבה יחידות דיור בארץ ולעשות מהפכה, אסור לך לדלג על דברים מסוימים.

הנושא של קרקע פרטית, שאיתו פתחת את הדיון.

הייתי בדרך, ופשוט לא הצלחתי לראות בדיוק מה קרה בסוף.

יצאת, חזרת.

אחר כך תספר לי מה אתה מתכנן לעשות.

אבל אני אומר לך, אדוני: אל תוותר על זה.

עם כל הכבוד למשרד המשפטים וכל - - -

<ערן ניצן: הממשלה.

<ערן ניצן: אל תפריד בינינו, אנחנו הממשלה.

תשמע מה שאתה אמרת פה בפרוטוקול ותראה שכבר הופרד.

וגם - - -

<ערן ניצן: נכון, אבל יש לי הבנה עם משרד המשפטים.

אני עמדתי על זה עשר פעמים ואמרתי: הפוך.

אתם מפחדים מדברים שחלילה - - -.

תגבירו את הרגולציה - - - תיקחו עוד 20 פקחים, 18 עורכי דין.

לא יכול להיות שדווקא במקומות של קרקע פרטית, שהם אזורי ביקוש, שאתה יכול להוריד את - - -

דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, תתקדם.

אני אומר לך דבר אחד, אדוני היושב ראש: אני קואליציה ואתה קואליציה.

בשונה מהפעם הקודמת שהייתי אופוזיציה ותמכתי בחוק הוותמ"ל, בגלל שחשבתי שהוא נכון.

אל תוותר על הדבר הזה.

לא 50 מרובים ולא 25 מרובים.

פשוט, קרקע פרטית עם הגבלות - - -.

אם אנחנו רוצים באמת להגביר את כמויות יחידות הדיור, חייבים לעשות את זה.

אני איתך בעניין הזה עד הסוף.

אני מאתגר אותך עכשיו - - -

דוד אמסלם: אל תאתגר אותי.

דוד אמסלם: הרי מה קורה לי פה?

דוד אמסלם: אנשים באים עשר דקות לפני סוף הדיון ומתחילים לפתוח לנו את תחילת הדיון.

דוד אמסלם: בגדול, אני רוצה להגיד לך משהו לגבי ההערה שלך לגבי זה.

דוד אמסלם: פגשתי ראש עיר בשבוע שעבר על נושא שיהיה בשבוע הבא עם הגברת מעיין נשר לגבי הנושא הזה של ההיטלים.

דוד אמסלם: אחרי שעה שהוא בלבל לי את המוח, בסוף הוא בא, אמר לי: תשמע, אדוני היושב ראש, מה אני אעשה.

דוד אמסלם: אתה מבין את זה קצת יותר טוב ממני בגלל שעבדת שם 25 שנה.

דוד אמסלם: זה הסיפור, אפרופו מי ישב פה.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אני גם מתנצלת שנכנסתי באיחור, אבל היה לי דיון מהיר שיזמתי בוועדה אחרת.

יעל כהן-פארן: תראו, את הביקורת שיש לי על הוותמ"ל אני לא אפתח כאן - - -

דוד אמסלם: זה יום עיון.

יעל כהן-פארן: זה יום עיון, וגם אנחנו נעשה יום עיון.

יעל כהן-פארן: אבל תשמע, יש פה נושא נורא רגיש של פינוי בינוי.

יעל כהן-פארן: הייתה ועדה, שאני גם השתתפתי בה.

יעל כהן-פארן: דיונים של חודשים בוועדת הרפורמות על חוק ההתחדשות העירונית.

יעל כהן-פארן: שבעיקר רוב הדיונים נגעו לרגישות החברתית ומה עושים עם הדיירים החלשים ביותר.

יעל כהן-פארן: ואנחנו יודעים שהוותמ"ל לא טובה בלהתמודד עם התושבים.

יעל כהן-פארן: חבל מאוד שמר ערן ניצן יצא.

יעל כהן-פארן: לא טובה.

יעל כהן-פארן: זה לא החוזק שלה, בוא נגיד ככה.

יעל כהן-פארן: זה לא החוזק שלה.

<עינת גנון: ועל הוועדה המחוזית כן סומכים?

יעל כהן-פארן: לא, אבל הקמנו בוועדה על החוק להתחדשות עירונית.

יעל כהן-פארן: הקמנו ועדה - - - להתחדשות עירונית.

יעל כהן-פארן: אז מה שאני אומרת פה: יש כאן חוק התחדשות עירונית שמתחיל לרוץ, והרשות אמורה לקום ממש תוך חודשים ספורים.

יעל כהן-פארן: אני מקווה שכבר בחודש הבא נראה אותה.

יעל כהן-פארן: יש תקציב.

יעל כהן-פארן: זה יכול לעשות יותר נזק מתועלת אם נריץ את זה בוותמ"לים, ואני אגיד לך למה: אנחנו רוצים שיהיו פרויקטים של פינוי בינוי, אנחנו רוצים שיהיו פרויקטים של התחדשות עירונית, אבל הם צריכים להיעשות נכון.

יעל כהן-פארן: ודרך הוותמ"ל, אני חוששת, שזה ייפגע באמון הציבור, שהאנשים לא ירצו.

יעל כהן-פארן: ואנחנו רוצים שאנשים ירצו את הדברים האלה.

יעל כהן-פארן: ובאמת, יש פה רגישות חברתית מאוד עמוקה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה.

אכרם חסון: בוקר טוב.

אכרם חסון: אנחנו אתמול סיירנו בבית שמש, אני וחברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף ואלי אלאלוף, והיה איתנו מנכ"ל עמידר, יושב ראש עמידר והכול.

אכרם חסון: השיטה שם, באמצעות משרד הבינוי והשיכון, שיש באמת ניקוד.

אכרם חסון: יש תעודת זכאות כזאת וניקוד.

אכרם חסון: ושם נותנים לאנשים הכי זכאים, החלשים, מצבם החברתי הכי - - -אני חושב שגם במקרה הזה צריך ללכת באותה שיטה.

דוד אמסלם: לגבי השכירות?

אכרם חסון: כן.

דוד אמסלם: מסכים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: משפט.

דוד אמסלם: שם.

דוד אמסלם: רק תגיד את השם.

<אבנר אקרמן: אבנר אקרמן, מהנדס העיר נתניה ויושב ראש איגוד מהנדסי ערים.

<אבנר אקרמן: לנושא השכירות והדירות להשכרה.

<אבנר אקרמן: אני רוצה להעיר את הנושא הזה מזווית אחרת לגמרי, אחר כך תבחרו איך אתם רוצים ליישם את זה בחוק הזה – כן או לא.

<אבנר אקרמן: תראו, שני פרויקטים, לא גדולים, של 100 ו-150 יחידות דיור שנכנסות לתהליך של פינוי בינוי, צריכות לשכן בזמן הביצוע סדר גודל של בין 150 ל-250 דיירים.

<אבנר אקרמן: איזו עיר מחזיקה היום מלאי של דירות בסדר גודל כזה כדי בכלל להניע פרויקט של פינוי בינוי?

<אבנר אקרמן: אני מדבר על הפן של לאכלס את האנשים בזמן הביצוע.

<אבנר אקרמן: אז אני כן חושב שצריך לטפל בנושא של דיור להשכרה.

<אבנר אקרמן: חייבים לייצר מלאי של דירות להשכרה.

דוד אמסלם: איך קשרת את זה?

<אבנר אקרמן: אני אמרתי - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להציע לך נוסחה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח דיאלוג.

דוד אמסלם: בגדול, תייצרו קרקע.

דוד אמסלם: תנסו לייצר קרקע, אפילו ירוקה.

דוד אמסלם: תשנו לה את הייעוד, תבנו שם ותדלגו אותם.

דוד אמסלם: תייצרו קרקע מוזיקלית, כיסא מוזיקלי.

<אבנר אקרמן: כשהקרקע לפינוי בינוי היא פרטית, קשה מאוד לשווק קרקע עירונית - - -

דוד אמסלם: תדברו.

דוד אמסלם: תדברו.

דוד אמסלם: זה בסדר.

<אבנר אקרמן: דיבור זה מצוין.

<אבנר אקרמן: דיבור זה מצוין, רק צריך - - -

דוד אמסלם: בגדול, אתה יכול לעשות את ה-shifting הזה.

<אבנר אקרמן: צריך שיהיה מלאי גדול, ודרך הפינוי בינוי, דרך הוותמ"לים צריך - - -

דוד אמסלם: מר אבנר אקרמן, ברור לך שאני לא זרקתי לך רעיון שעכשיו חשבתי עליו.

דוד אמסלם: זה רעיון, כמעט must, הכרחי, חשוב.

דוד אמסלם: אם תפתחו אותו, זה נכון.

דוד אמסלם: אבל תתקדם.

<אבנר אקרמן: אבל תשים לב שאתה מטיל את זה עוד פעם על הרשויות המקומיות.

<אבנר אקרמן: אני אהבתי את מה שאמרת קודם, בתחילת או באמצע הדיון, שאתה חושב שבכלל דיור להשכרה צריך להיות בידי המדינה, אבל עוד פעם אנחנו רואים, ובאמירה האחרונה שלך אתה מגלגל את זה לרשויות המקומיות.

<אבנר אקרמן: לרשויות המקומיות יש הרבה כוח, אבל לא מספיק.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: יש לי כאן עוד שניים שנרשמו, אבל בקצרה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: מפאת כבודכם.

דוד אמסלם: עורכת הדין אורלי אריאב.

<אורלי אריאב: בסופו של דבר, רוב הדברים כבר נאמרו, ואני כן רוצה לחדד.

<אורלי אריאב: אני שמחה מאוד שיושב ראש הוועדה מכיר במורכבות של התכנון של מתחמי פינוי בינוי, אבל אני רוצה להתחבר רק למה שחברת הכנסת יעל כהן פארן אמרה: חוק הרשות להתחדשות עירונית קבע ועדת משנה בוועדות המחוזיות לעניין תכנון של מתחמי פינוי בינוי.

<אורלי אריאב: ומכיוון שאנחנו חושבים שהוותמ"ל הוא תכנון שלא מתאים מבחינה אינהרנטית לתכנון של מתחמי פינוי בינוי, אני חושבת שפשוט צריך למחוק את המתחמים האלה מתוך החוק הזה ולהשאיר את זה בידיים של ועדות המשנה והוועדות המחוזיות.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: הגברת רבקה לויפר, תחשבו על ההערה הזאת.

דוד אמסלם: למרות שהם הגבילו את זה בכמות, אבל לא משנה.

דוד אמסלם: בכלל, כל הנושא של הוותמ"ל בא בזווית הכמות.

דוד אמסלם: הוא לא בזווית - - - הגברת מירי כהן.

<מירי כהן: הוא גם בא בזווית.

<מירי כהן: אני קצת מופתעת, כי דווקא כל מי שחשוב לו העניין החברתי, הסיטואציה הזאת שפרויקטים של פינוי בינוי לוקחים כל כך הרבה זמן - - -

דוד אמסלם: טוב, לא משנה.

דוד אמסלם: הגברת מירי כהן, אני כבר גולש.

<רבקה לויפר: רשמנו ונבדוק את זה.

דוד אמסלם: רשמת.

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: הגברת שרון שלמה.

<שרון שלמה קרואני: אני שרון שלמה מחברת "דירה להשכיר", החברה הממשלתית לדיור להשכרה.

<שרון שלמה קרואני: אז דיברו פה רבות על דיור להשכרה, והצעת החוק מדברת על כך שבקרקע מרובת בעלים יהיו 15% יחידות דיור שיוקצו להשכרה.

<שרון שלמה קרואני: 15% או כל מספר אחר.

<שרון שלמה קרואני: רק צריך להבין, אדוני, שמדובר היום על איזשהו תיקון חוק שמבחינה טכנית לא ניתן יהיה ליישם אותו.

<שרון שלמה קרואני: אות מתה.

<שרון שלמה קרואני: ואני אסביר למה: ההוראות של החוק בעצם מפנות ואומרות: דיור להשכרה ייקבע בהתאם להוראות התוספת השישית לחוק התכנון והבנייה.

<שרון שלמה קרואני: הוראות התוספת השישית של חוק התכנון הבנייה, לצערנו, מ-2014 הן אותה מתה.

<שרון שלמה קרואני: לא יצאה אפילו תכנית אחת במסגרת ההוראות הללו.

דוד אמסלם: למה?

<שרון שלמה קרואני: למה זאת שאלה טובה.

דוד אמסלם: תגידי לנו עכשיו מה זו ההוראה של הסעיף, שלא יפנה אותנו לסעיף אחר, ואחרי זה עוד סעיף ונעשה חד-גדיא, עד שנתבלבל מאיפה התחלנו.

<שרון שלמה קרואני: אז אני אסביר.

<שרון שלמה קרואני: הוראות התוספת השישית לחוק התכנון והבנייה באות ומדברות על הטבות ליזמים שייבנו על קרקעות פרטיות - - -

דוד אמסלם: טוב, פשוט אין לי זמן.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה נעשה: היות ובאמת אין לי זמן לפתח את הסוגיה עם הסעיפים וכולי.

דוד אמסלם: אחרת, הייתי יושב - - - לך מה זה הסעיף הזה, הזה והזה והיינו מבינים את החד-גדיא.

דוד אמסלם: תשבו איתם, תשבי עם הגברת מירי כהן, תראי על מה מדובר.

דוד אמסלם: תראו אם זה אפקטיבי, מה שאתם מציעים, ובזה נגמור את העניין.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני, ברשותכם, רוצה לסכם.

דוד אמסלם: מה שנעשה זה כזה דבר: התפנה לנו זמן ביום שני הבא, יש לי כשעה וחצי.

דוד אמסלם: תדברו עם מנהלת הוועדה.

דוד אמסלם: אם כל מה שדיברתי בתחילת הדיון מקובל, אני אקדם את הדיון.

דוד אמסלם: ולא?

דוד אמסלם: אז אני לא מתכוון לקדם את הדיון.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.