הוועדה המשותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, לפי חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ד-2014, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2017-07-24 12:00

אורי מקלב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה, ולוועדת החוקה, חוק ומשפט – לפי חוק הפיקוח האלקטרוני על העצור ועל עציר משוחרר על תנאי.

אורי מקלב: היום יום שני, ראש חודש אב, ה-24 ביולי 2017.

אורי מקלב: על סדר יומנו: דיווח לפי חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה מעצרים), תשע"ו-1996- מעצר בפיקוח אלקטרוני.

אורי מקלב: חברים יקרים, זה דוח שני שמונח בפני הוועדה בנושא פיקוח אלקטרוני, מה שנקרא - אזיק אלקטרוני.

אורי מקלב: אני דפדפתי בפרוטוקול מאוחר בלילה, על דיון שהיה בפעם הקודמת.

אורי מקלב: הדיון היה מעמיק.

אורי מקלב: זה היה דיון טוב ונכון, והעלינו מספר דברים.

אורי מקלב: לצורך הדברים, כפי שלכולם ידוע, שלושה דוחות אמורים להגיע לוועדה על-פי החוק.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים בפעם השנייה.

אורי מקלב: אני מבין שכולם מבינים, גם המחוקק שקבע ששלוש פעמים במשך שלוש שנים, שלושה דוחות, לא כדי שיהיה טוב - בשנה הראשונה 33%, שליש, שנה שנייה, צריכים להתקדם עוד שליש, ושנה שלישית, אנחנו צריכים לשאוף לדבר מושלם.

אורי מקלב: לא זאת הייתה כוונת המחוקק, אלא שאנחנו נמצאים בדוח השני, הכוונה הייתה שאנחנו נמצאים כבר במקסימום, כמעט במקסימום, כאשר לקראת הפעם האחרונה, באמת לראות שזה כבר עבר את הכול.

אורי מקלב: אין לי ספק שזו הייתה כוונת המחוקק, וזה גם רצון, וכפי שגם נאמר, היעדים שהיו לאנשי המקצוע בעניין הזה.

אורי מקלב: מובא בפנינו הדוח השני.

אורי מקלב: אמנם מכתב הבקשה לשבת בוועדה, אני קורא לזה אנמי, ולא מקיף, ולא כפי שאנחנו אוהבים לקרוא את מכתב הבקשה, הוא כמעט בלי נתונים, נתונים יבשים מאוד, שאי אפשר מזה ללמוד על מה שקורה, בוודאי לא משקף את השאלות, מה שאנחנו מבקשים לדעת.

אורי מקלב: כפי שהוגנב לאוזניי, ולחשו לי, שיש כאן מצגות שמדובר על הרבה יותר מכך - התורה שבעל-פה תהיה הרבה יותר טובה מאשר התורה שבכתב.

אורי מקלב: אז בסדר, זה הניח את דעתנו, אז אנחנו עכשיו במתח, מבקשים לשמוע ולראות את המצגת, ואת ההסברים הנלווים.

אורי מקלב: לאחר מכן, אנחנו נרחיב, ככל שהמצגת לא תספק אותנו, שיהיו לנו עוד שאלות ועוד הבהרות, להרחיב את הנתונים, אנחנו נעשה את זה.

אורי מקלב: אני כבר מודיע מראש, שמי שמבקש לדבר, שיעביר למנהלת הוועדה, הגב' ענת לוי, בקשת דיבור, וככל שיאפשר הזמן, אנחנו נשתדל לתת לכם.

<אריאל סיזל: אני סגן היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.

<אריאל סיזל: אני אגיד מספר דברי פתיחה, קודם כל, השר הגיש את הדיווח בהתאם לדרישות החוק, וכמובן שפירוט היתר וכל מה שהוועדה ביקשה בשנה שעברה, אז הכול יופיע במצגת שתמר, היועצת המשפטית של היחידה לפיקוח אלקטרוני תציג בעוד כמה דקות.

<אריאל סיזל: אנחנו נכנסים, כפי שאדוני-היושב ראש אמר, לשנה השלישית מאז כניסתו של החוק לתוקף, ואנחנו תיכף נראה את הדברים גם בנתונים.

<אריאל סיזל: יכולים לומר שיש אכן הטמעה מאוד משמעותית של הוראות החוק.

<אריאל סיזל: מערכת המשפט, למעשה, הטמיעה את הוראות החוק, זה דבר מבורך.

<אריאל סיזל: אני חושב שאנחנו גם נתרשם כולנו כך שהתכנית למעשה עובדת בצורה מאוד יפה.

<אריאל סיזל: הרי אנחנו יודעים שמדובר על תכנית שלמעשה החלה ב-2005, על עצורים עד תום הליכים, לאחר מכן, ב-2006, על אסירים משוחררים על תנאי ממאסר, היא הייתה בפיילוט הרבה מאוד שנים, והיו בה הרבה מאוד ליקויים.

<אריאל סיזל: למעשה, באמצעות החוק החדש הזה, בתקופת היותה של התכנית פיילוט, למעשה, התבססה על החקיקה קיימת, אז מאז שנכנס החוק החדש לתוקף, אנחנו רואים שהליקויים שאפיינו את התכנית הזאת בשנותיה הראשונות הם לא קיימים.

<אריאל סיזל: אנחנו יכולים לראות שיש הרבה יותר אכיפה, הרבה יותר הרתעה.

<אריאל סיזל: אחד מהנתונים המאוד מרשימים, שאנחנו רואים ש-55% מכלל המפוקחים, כלל לא מפירים את משטר הפיקוח שזה נתון מאוד מרשים.

אורי מקלב: או כלל לא הגיעו בכלל לדיון.

<אריאל סיזל: לא, כלל לא הפרו את תנאי הפיקוח.

אורי מקלב: זאת אומרת, כלל לא הגיעו בכלל לדיון.

<אריאל סיזל: לא, כי לא הייתה בכלל הפרה.

אורי מקלב: גם מתוך אלה שאתה אומר הפרה, יכול להיות שהתברר שלא הייתה הפרה.

אורי מקלב: מה אתה מכניס לתוך ה-55% לאחר בירור - - -

<אריאל סיזל: לא, עוד לפני.

אורי מקלב: לכן ציינתי, 55% לא באו בכלל לבירור, לא הייתה בכלל שאלה כלפיהם.

<אריאל סיזל: נכון, לא הייתה שאלה, הם היו ממושמעים, וזה דבר שהוא מאוד מרשים בהתחשב בזה שבכלל, בשנותיה הראשונות של התכנית היו לנו אלפי הפרות, והיה קושי מאוד גדול בטיפול באכיפה.

<אריאל סיזל: עכשיו, הרי עברנו לאיזשהו סוג של מודל מינהלי, שהגורם השב"סי הוא זה שמטפל בהפרות על בסיס ראיות מנהליות, ואכן התופעות מדברות בעד עצמן.

<אריאל סיזל: יש עדיין נקודה אחת שאנחנו עובדים עליה, הנושא הזה, כפי שגם אתה רמזת לכך בתחילת דבריך, המכסה של המפוקחים עומד על 750, אנחנו לא הגענו לזה, למרות שאנחנו מנסים להשפיע על כך שבהחלט גם בתי-המשפט - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: למה?

אורי מקלב: בהמשך.

אורי מקלב: אני לא פתחתי ולא שאלתי את כל השאלות.

אורי מקלב: אמרתי, בואו ונראה מה המצגת נותנת לנו, נלך מסודר.

אורי מקלב: מה שלא נדע, יש לנו מספר שאלות – למה באמת?

אורי מקלב: מה הסיבות.

אורי מקלב: האם לא צריך אותם, או לא יודעים להטמיע, יש עיכובים.

אורי מקלב: מבחינתנו, יש גם מסמך שלנו, של נירה, שכתבה לקראת הדיון הזה.

<עליזה אמיתי: אני מפקדת מרכז שליטה בפיקוח האלקטרוני.

אורי מקלב: את יושבת בהר חוצבים.

<עליזה אמיתי: כן.

<עליזה אמיתי: כרגע, יש לנו 437 מפוקחים, שמתוכם 76 הם אסירים ברישיון.

<עליזה אמיתי: כפי שאנחנו רואים, נותרו לנו עוד 5 מפוקחים לפני כניסת החוק מהמתכונת הקודמת, ו-432 מפוקחים שהם אחרי כניסת החוק, שבפילוח לאזור צפון – 142, מרכז – 204, דרום – 86 מפוקחים.

<עליזה אמיתי: חשוב לציין, שמכניסת החוק, נכנסו לפיקוח 1,668 מפוקחים, אדגיש שבשנה האחרונה נכנסו 942 מפוקחים מתוך 1,283 בקשות שהגיעו לאיזוק האלקטרוני, כלומר, 73% מהבקשות בית-המשפט לבדיקת התכנות בסופו של דבר נכנסו לפיקוח, שזו עלייה משנה קודמת, שעמדנו בסביבות ה-65%, חשוב לציין.

<עליזה אמיתי: אלה שלא נכנסו לפיקוח זה או מסיבות של תזכיר שירות מבחן שיצא במקביל, ובית-המשפט החליט שהמפוקח לא מתאים לפיקוח, מקומות פיקוח שלא היו ישימים.

אורי מקלב: לא התאים לא לאזיק, אלא לא התאים למפוקח.

<עליזה אמיתי: לא התאים למפוקח.

<עליזה אמיתי: או מקומות פיקוח שלא נמצאו מתאימים.

<עליזה אמיתי: כמו כן, מאז כניסת החוק, סיימו פיקוח – 1,225 מפוקחים, ככה שאנחנו רואים תנודה וכניסה ויציאה של מפוקחים מאוד דינמית שבשנה האחרונה רק סיימו פיקוח 528 מפוקחים.

<עליזה אמיתי: כלומר, כיום יש לנו 437 מפוקחים, אבל יש מפוקחים שנכנסו לפיקוח לתקופות קצרות וגם הספיקו לסיים פיקוח.

<עליזה אמיתי: לגבי הטיפול באירועים.

<עליזה אמיתי: אנחנו רואים שמאז כניסת החוק התקבלו 4,377 אירועים שטופלו על ידי היחידה, שמתוכם סווגו כהפרות 1,827 אירועים, שלהם בוצעו 556 שימועים.

<עליזה אמיתי: אם אנחנו ביצענו את הניתוח של החלטות הממונה, אנחנו רואים ש-412 החלטות התקבלו להשבה לפיקוח, ו-144 החלטות הפסקת פיקוח.

<עליזה אמיתי: מתוכם יש לנו כ-800 אירועים שהם סווגו כהפרה ראשונה, שלהם לא התבצע השימוע, אלא אזהרה על פי נוהל הפרות שלנו.

<עליזה אמיתי: לגבי ה-1,000 הנותרים, חשוב להדגיש, שפעמים לא מעטות, השימוע מתייחס למספר אירועים.

<עליזה אמיתי: כלומר, אם הצוות שלנו הגיע לבירור של הפרה, ומצא את המפוקח בהעדר ערב, אז התקבל עוד אירוע שהוא אירוע צמוד לאירוע, ואז השימוע מתייחס לשני אירועים.

<עליזה אמיתי: כמו-כן, יכול להיות שהתקבלו שני אירועים במקביל בטווח של מספר שעות שאז מתבצע בירור לגבי שני האירועים וכך גם השימוע, לכן זה מסביר את הפער.

<עליזה אמיתי: נתון שאריאל ציין אותו שהוא מאוד חשוב, זה מבחינתנו מדגיש את כל הנושא של האפקטיביות של התכנית, ש-55% מכלל המפוקחים לא ביצעו הפרה כלל, כלומר, אני רוצה להדגיש, שכל מפוקח שנכנס לפיקוח, מגיעים צוות מבררים לביקור בית ראשוני, מסבירים למפוקח מה מותר, מה אסור, לקבל הדרכה.

<עליזה אמיתי: כל ההליך הזה, המעטפת הזאת, בהחלט גורמת לאפקטיביות גבוהה יותר, ומשם אנחנו בהחלט מרגישים שיש פיקוח הרבה יותר צמוד.

<עליזה אמיתי: לגבי יתר המפוקחים, אנחנו מצאנו, על פי הניתוח שלנו ש-50% מהמפוקחים שביצעו הפרה ראשונה, לא חזרו לבצע הפרה, שמבחינתנו זה נתון מאוד חזק שמדגיש את זה שההליך נותן את אותותיו ומאוד מרתיע.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הנתונים האלה כוללים מהותיות ולא מהותיות.

<עליזה אמיתי: נכון.

אורי מקלב: אתם גם מפרטים מה היו ההפרות.

<עליזה אמיתי: יש לנו פירוט.

<תמר דורי: ברשותכם, אני אתייחס להחלטות של הממונה, שזה השלב האחרון שאליו מגיע המפוקח לפני הביקורת השיפוטית שנערכת על ההחלטות.

<תמר דורי: פילחנו את זה פה לפי השנים, כמובן שנה ראשונה ושנה שנייה.

<תמר דורי: אפשר לראות שבסך הכול, כמו בשקף הקודם, 556 שימועים בסך הכול, כאשר בחלוקה לשנים, אז השנה הראשונה הייתה מטבע הדברים קצת יותר דלה כשלמדנו ככה את העסק, והיום הדברים רצים בצורה הרבה יותר קוהרנטית ושוטפת.

<תמר דורי: 214 שימועים בשנה הראשונה.

<תמר דורי: 342 בשנה השנייה.

<תמר דורי: כאשר בנוגע להחלטות על הפסקת פיקוח, בשנה הראשונה היו 61 החלטות כאלה, ובשנה השנייה 83.

<תמר דורי: בסך הכול – 144, שהם 26% מכלל החלטות לשימועים של הממונה.

<תמר דורי: השארה בפיקוח בהתאמה, בשנה הראשונה 153 נשארו בפיקוח.

<תמר דורי: בשנה השנייה 259 – זה כרגע החלטות ממונה בלבד.

<תמר דורי: שימי לב משמאל שיש לנו את ההחלטות בביקורת השיפוטית.

<תמר דורי: ביקורת השיפוטית חילקנו לשתי עמודות.

אורי מקלב: הביקורת השיפוטית זה ערר?

<תמר דורי: זה לא ערר.

<תמר דורי: זה ביקורת שיפוטית שמתייחסת לביקורת הממונה.

<אריאל סיזל: זה מנגנון מובנה.

<תמר דורי: הקטין צריך להגיע תוך 36 שעות לבית-המשפט.

<תמר דורי: בגיר צריך להגיע תוך 72 שעות לבית-המשפט, ואז עורך בית-המשפט ביקורת על החלטת הממונה, בוחן למעשה את הסבירות שלה.

<תמר דורי: אפשר לראות שב-105 מקרים מתוך ההחלטות שלה, 73% בית-המשפט בחר להשאיר את החלטת הממונה על כנה, שהמשמעות היא הפסקת פיקוח.

<תמר דורי: זאת אומרת, העברתו של המפוקח במקום הפיקוח למעצר בכלא.

<תמר דורי: ב-39 מקרים שזה 27%, בחר בית-המשפט להחזיר אותו לפיקוח, או תחת אותם תנאים, או בשינוי תנאים.

אורי מקלב: את מסכמת בשתי השנים ביחד.

<תמר דורי: אני עושה את החלוקה, ואז אני מסכמת שנראה את האחוזים.

<תמר דורי: למשל, הייתי רוצה לדעת, האם בהפסקת הפיקוח, האם יש עלייה באחוזים בין השנה הראשונה או השנה השנייה, אני לא יודע.

<תמר דורי: מבחינת בית-המשפט אתה שואל כרגע?

אורי מקלב: לא, של הממונה.

אורי מקלב: יש 61 מתוך 214, שזה בערך 25%, קצת פחות, ו-83 הפסקות מ-342, כמה אחוזים זה, אני לא יודע.

<תמר דורי: יש עלייה – זה 24% וזה 26%.

<תמר דורי: יש עלייה מינימלית בהחלטות של הממונה.

<תמר דורי: חשוב לי להדגיש משהו חשוב ביותר לגבי החלטת הממונה, שלא ניתנה שום החלטה מבית-המשפט.

<תמר דורי: אלו שבחרו שלא לאמץ את החלטת הממונה, לא ניתנה ולו החלטה אחת שחלקה על תקינות ההליך המינהלי או הסבירות שלו.

<תמר דורי: זאת אומרת, בכל אחת מ-39 החלטות, נקבע שהממונה החליטה בסבירות, ובית-המשפט בחר משיקוליו בכל זאת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אז לא הייתה שום ביקורת כזאת.

<תמר דורי: לא הייתה ביקורת על תקינות תהליך, וגם על הסבירות תהליך, וגם לא היה ערר על החלטה של בית-המשפט על השבה למעצר, פשוט שיקול דעת של בית-המשפט.

אורי מקלב: יש קצת עלייה.

אורי מקלב: יכול להיות שאולי בעקבות השינויים, למדו אולי מפרקטיקה.

<תמר דורי: יש נטייה לבית-המשפט.

<תמר דורי: למדה מהפרקטיקה בבית-המשפט בהתייחס, למשל, לקטינים יש לו אכיפה ככה יותר מוקפדת, או שיש מקומות שבהם הוא מתחשב בהמשך התיק - הקלה משמעותית לגבי קטינים, השארה בפיקוח.

<תמר דורי: למשל, אם זה בית-משפט שבחן את המשך התיק של המפוקח, הוא בחן אם יש המשך משמעותי אז הוא כן מחזיר לפיקוח.

<תמר דורי: אם סוף התיק אינו נראה באופק, אז הוא בוחר כן להחזיר לפיקוח, אלו שיקולים שבית-המשפט מפרט הרבה פעמים זה פשוט מתן הזדמנות נוספת על אף שיקוליה הסבירים של הממונה, בית-המשפט בכובעו בוחר לתת הזדמנות נוספת למפוקח.

<תמר דורי: אני אומרת, בית-המשפט לפעמים מחליף את שיקוליו בשיקולי הממונה, הגם שהוא קובע זמנים סבירים.

אורי מקלב: נחזור לטיפול באירועים.

אורי מקלב: סוגי הפרות, זה לפני החלטות.

אורי מקלב: האירועים שסווגו כהפרות.

אורי מקלב: מה שלא סווגו כהפרות אנחנו עוזבים.

<עליזה אמיתי: רוב האירועים הם יציאה לא מאושרת ממקור הפיקוח.

<עליזה אמיתי: יש לנו כ-1,000 אירועים כאלה.

אורי מקלב: רובם היו פעם ראשונה מתוך ה-1,000 האלה.

<עליזה אמיתי: נכון.

<עליזה אמיתי: רובם פעם ראשונה.

<עליזה אמיתי: העדר ערב, 305 אירועים.

<עליזה אמיתי: 253 אירועים מפוקחים שלא חזרו מחלון זמנים שבית-המשפט אישר להם.

<עליזה אמיתי: יש לנו 99 אירועים על אי שיתוף פעולה של המפוקח.

<עליזה אמיתי: עוד שלושה אירועים - - -

אורי מקלב: מה מתוך אלה זו הפרה מהותית?

<עליזה אמיתי: הפרות מהותיות - - -

<תמר דורי: תלוי איזה יציאה, משום שיש יציאות שהן קצרות מועד ואז הן נזקפות לחובתו כאשר בעצם יש שתי הפרות.

<תמר דורי: זה מבשיל לכדי מהותי כשעוברות 15 דקות ואז זו הפרה מהותית בפני עצמה עצם היציאה.

<עליזה אמיתי: כשערב נעדר, זה בעצם אומר אולי הוא לא היה ערב לא טוב מלכתחילה, כי 300 זה לא מעט, כלומר, שאולי מלכתחילה הערב הזה לא היה - - -

<תמר דורי: ערבים זה ערבים שמאושרים על ידי בתי- המשפט, בדרך כלל, נחקרים בבית-המשפט.

אורי מקלב: נירה צודקת בעניין הזה.

אורי מקלב: מטבע הדברים גם העדר ערב, אבל זה תלוי בדעת אחרים, בשונה מאדם יצא או לא יצא, זה בשליטה של הערב הגיע, לא הגיע, גם אם הוא מאוד רוצה, אבל זה תלוי בדעת אחרת.

<תמר דורי: הם ידעים והם מחויבים, ונאמר להם על כך שהם מחויבים להתריע בפנינו כאשר הערב שלהם עוזב את מקום עבודתו.

<תמר דורי: אם יש מה שנקרא שיתוף פעולה פורה של המפוקח, והוא מודיע לנו שהערב יוצא, זה נלקח בחשבון.

אורי מקלב: למה אתם אומרים יציאה קצרה?

אורי מקלב: כמה זה יציאה קצרה?

אורי מקלב: 10 דקות.

<תמר דורי: לצורך העניין בין 10 ל-15 דקות.

אורי מקלב: סליחה שאני אומר את זה, אבל מישהו ב-10 דקות יש מספיק זמן לעשות עבירה.

אורי מקלב: או שהוא נמצא במקום, או שהוא לא נמצא במקום.

אורי מקלב: ברגע שהוא יוצא מהמקום, הוא יכול לבצע עבירה גם ב-7 דקות.

אורי מקלב: הוא מסתכל מהחלון של הבית שלו, הוא רואה משהו ויוצא, פחות מ-10 דקות - - -

<תמר דורי: לצורך העניין אין אף מקרה שלא מסווג, שנלקח בחשבון שהוא יצא מהבית ולא מסווג כהפרה, זאת אומרת, גם הפרות ראשונות, הן הפרות שמגיע מברר למקום הפיקוח, בודק איפה הוא היה, מגבש איזושהי עמדה, מתחקר את הערבים.

<תמר דורי: הוא חייב להסביר לאן הוא יצא אם הוא יצא, בוודאי.

<תמר דורי: אין אף הפרה שמתעלמים ממנה חד-משמעית, הוא לא מגיע למעמד של שימוע משום שהוא מוזהר, משום שמוסברים לו אותם הכללים.

<עליזה אמיתי: חשוב לציין שפעם שנייה שהוא יוצא, זה כבר הפרה חוזרת - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: זו בעצם החלטה שרירותית שלכם.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ה-10, 15 זה משהו שאתם החלטתם.

<תמר דורי: משהו שנקבע בנהלים משותפים שמכירים אותם.

<תמר דורי: חשוב עוד פעם להדגיש, שאף יציאה שכזו לא מתעלמים ממנה, זאת אומרת, כולן מטופלות, כולן מבוררות, מגיעים נציגים מהפיקוח כולן, גם אם זו פעם ראשונה.

<תמר דורי: העילות להפסקת הפיקוח לשאלת

<תמר דורי: כם מבחינת החלטות הממונה – כמובן, יציאה ממקום הפיקוח שלא לפי תכנית הפיקוח, אפרופו השאלה שלך.

<תמר דורי: ביצוע עבירה במהלך תקופת הפיקוח, אנשים שהגם נמצאים בפיקוח אלקטרוני מבצעים עברות או מתוך הבית, או מחוצה לו.

<תמר דורי: העדר ערב, כמו שאמרנו, העדר פיקוח אנושי, חוסר שיתוף פעולה שלהם עם משטר הפיקוח או מי מטעמו, זאת אומרת, סוהרים, נציגי חברה מפעילה, משטרת ישראל, ונסיבות שאינן מהוות הפרה על מפוקח שלא יכול יותר להמשיך ולשהות במקום הפיקוח שנקבע לו מטעמים שונים.

<תמר דורי: אלה בעצם העילות להפסקת פיקוח על ידי הממונה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא תפסתם אנשים שניסו לפגוע באזיק, שניסו לחבל בו?

<עליזה אמיתי: יש לנו 80 אירועים על נזק לציוד - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: ואז זאת הפרה מהותית.

<עליזה אמיתי: כן, הפרה מהותית לכל דבר, חד משמעית.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש גם מקרה ביניים, סתם אני תוהה, או שזה ברור שמישהו מנסה לחבל, כי אז היו איזשהן שמועות שיש איזושהי דרך לנסות להשתחרר.

<עליזה אמיתי: אין דרך.

<עליזה אמיתי: כל נגיעה – היו כאלה שניסו לחמם את האזיק עם נר כדי להרחיב אותו, גם לגבי זה אנחנו מקבלים חיווי.

<עליזה אמיתי: אין דרך שניתן להסיר או לחתוך את האזיק מבלי שנדע עליו, מבלי שנקבל חיווי.

אורי מקלב: כל נגיעה באזיק מיד - - -

<עליזה אמיתי: לא, נגיעה לא.

<עליזה אמיתי: חיכוך, פתיחה, שבירה של הקליפס, חימום של הרצועה, הסרה של הרצועה, אנחנו מקבלים מידית חיווי.

אורי מקלב: זה לא המקרה של מישהו הוציא את האסיר, השאיר אותו בבית והוא הלך.

אורי מקלב: בעולם היו כאלה דברים?

<עליזה אמיתי: היה.

<עליזה אמיתי: היה שהוא הסתיר והעביר את זה לרגל של הכלב בעולם.

<עליזה אמיתי: יש לנו אירוע של חיווי של חיישן גוף, שהחיישן יש לו אלקטרודות שבודקות את המגע עם כף היד, ברגע שהוא מוסר, אנחנו מיד מקבלים חיווי.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אנחנו בוועדת המדע וטכנולוגיה.

אורי מקלב: אנחנו משבחים, מעריכים ומעריצים כל טכנולוגיה.

אורי מקלב: דוגמאות של השיקולים בקבלת החלטת הממונה, שיקולים שהביאו אותה להפסיק - - -

<תמר דורי: כן, על פי החוק היא נדרשת להתייחס.

<תמר דורי: היא מחויבת לשקול את חומרת העבירה שהוא מואשם בה והנסיבות שלה.

<תמר דורי: אלה דוגמאות למקרים שבהם נדרשה לקבל החלטה, וזה אינדיקציות שהיו לה על עבירה נלווית, על ללא פיקוח, על איומים, על תקיפה, או ניסיון תקיפה של איש סגל וכו'.

<תמר דורי: השיקולים שלה הם שיקולים שבעצם הם מונחים מהחוק, שזה חומרת העבירה בה מואשם המפוקח והנסיבות, מהות ההפרה.

אורי מקלב: המפוקח מגיע לשימוע?

<תמר דורי: המפוקח מגיע לשימוע אצל אחד מראשי השלוחות שלנו שהוסמכו על ידי השר לביטחון פנים, תארים בכירים, בדרגות סגני גונדרים, שעורכים את השימוע אחרי שהם מקבלים את כלל החומר מהמבררים, למעשה, ממליצים המלצה.

<תמר דורי: היחידה שהיא הגורם היחיד, ולמעשה, על פי החוק שהוא גורם שמקבל החלטה לגבי המפוקחים זה הממונה.

<תמר דורי: ההמלצה מגיעה לידיו של הממונה, בתוך 24 שעות הוא חייב לקבל החלטה לעניינו של המפוקח.

אורי מקלב: טכנולוגיה.

<תמר דורי: רק להתייחס לחוות דעת משטרתית – רק מבחינת נתונים, מאז תחילת החוק, ב-50 מקרים פנינו לבקשת חוות דעת ממשטרת ישראל לגבי מקומות שבנסיבות מסוימות קשה להגיע אליהם.

<תמר דורי: 25 חוות דעת מתוך אותן 50 חוות דעת יקבע שאין מניעה להגיע למקומות.

<תמר דורי: 25 חוות הדעת הנותרות יקבע שקיימת מניעה להגיע למקום הזה, ובכל זאת, מתוך 25 חוות הדעת השליליות, ב-3 מקרים בחר בית-המשפט על אף חוות הדעת המשטרתית, בהתאם לסמכותו על פי החוק, בחר לסטות מחוות הדעת ובכל זאת לקיים איזוק במקומות האלה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: היו מקומות שהוכרזו כאזורים גיאוגרפיים, אני מבינה שהוכרזו כבעייתיים.

<תמר דורי: לא, כל מקרה נבחן לגופו.

<תמר דורי: ואפילו אותו מקום ייבחן לגופו עם עבר חודש.

אורי מקלב: פעם דיברו על חלמיש.

<תמר דורי: בקרני שומרון היה לנו מפוקח, זה הגיע לעליון, זה נדון.

<תמר דורי: בחרמש היה מפוקח בניגוד לעמדה המשטרתית.

<תמר דורי: בית-המשפט החליט שהתקיים שם בניגוד לעמדה משטרתית, קבעו בחרמש שהתקיים פיקוח, וכבר הספיק לסיים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ומה היה השנה למשל מקום שבית-משפט לא קיבל?

<תמר דורי: היו לנו שני מקומות - צור באהר, וג'בל מוכבר שבית-משפט מחוזי בירושלים קבע שעל אף חוות דעת משטרתית בנסיבות שבהן העליון כבר נתן אינדיקציה שכדאי שהם יחזרו לפיקוח אלקטרוני, בית-המשפט המחוזי קבע שהם צריכים להיכנס לפיקוח אלקטרוני.

<תמר דורי: אגב, בשתי השכונות האלה, ספציפית, באופן קבוע, משטרת ישראל פוסלת את המקום.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה כי הסנגורים טוענים בדרך כלל, או שבית משפט מיוזמתו?

<תמר דורי: בית משפט מקבל את חוות הדעת, ובוחן אותה, ובדרך כלל מחליט בהתאמה לחוות הדעת, כאשר כל פעם זו חוות דעת מחודשת, זאת אומרת, זה אף לא הסתמך - - - כל פעם חוות דעת חדשה.

אורי מקלב: אחרי שבית-המשפט החליט שכן, מבצעים את הביקורת שם?

<תמר דורי: ככל שאפשר מבצעים.

<תמר דורי: אם זה מקום שיש בו מציאות נתונה של הסלמה, אנחנו מונחים על ידי משטרת ישראל, בהעדר ליווי אנחנו לא ניכנס.

<עליזה אמיתי: ליווי על ידי משטרת ישראל.

אורי מקלב: למשטרת ישראל יש מספיק זמן וכוחות ויכולת?

<תמר דורי: בחלק מהפעמים כן, ובחלק מהפעמים כשיש הסלמות ספציפיות במקום, זה יותר קשה, יותר מורכב.

אורי מקלב: ואם יש הפרות מתמשכות, צריך לבוא לבית-משפט - - -

<תמר דורי: אנחנו לא בבחינת שגר ושכח, בית-המשפט מיודע, גוף התביעה מיודע, בהחלט.

<תמר דורי: הדברים נאמרים ונכתבים.

אורי מקלב: כתוב במפרשים שלנו, ש"אין ממנים פרנס על הציבור אלא אם כן קופה של שרצים מאחוריו", זו צריכה להיות בדיוק סיבה שלא למנות, לא שרק אז ממנים רק מי שיש לו קופה של שרצים.

אורי מקלב: אחד ההסברים הוא – קודם כל, לפני שאתה הולך להיות פרנס לציבור, ואתה הולך לקבל החלטות, שיהיה, תרגיש את זה, תהיה בתוך העניין.

אורי מקלב: אתה שולח מישהו למעצר, תהיה איזה זמן במעצר, ואחרי זה, תרגיש עכשיו אם אפשר לשלוח לא לשלוח, דהיינו, תהיה כמו אותו אחד שיש לו קופת שרצים.

אורי מקלב: כך אמרו על ג'ולייני, לפני שהוא נהיה התובע המשפטי של ניו-יורק, הכניס את עצמו ללילה לבית המעצר כדי לחוש במה מדובר – זה נקרא קופה של שרצים.

אורי מקלב: זה נכון שאפשר לאפשר, אבל תלוי אם אפשר לבצע את זה.

אורי מקלב: נתתם הסבר מפורט שגם ענה לנו תשובות תוך כדי הדברים על מה שרצינו לשאול.

אורי מקלב: מה לגבי הטכנולוגיה, לא דיברנו על ג'י.

אורי מקלב: פי.אס.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא מדובר על זה שיש טכנולוגיה שהיא בדרך כזאת של ג'י.

<נירה לאמעי רכלבסקי: פי.אס.

<עליזה אמיתי: לא, אנחנו לא עובדים עם טכנולוגיה של ג'י.

<עליזה אמיתי: פי.אס.

<עליזה אמיתי: , אנחנו עובדים עם R.S. של כניסה ויציאה, שהמפוקח צריך להיות במקום מוגדר עם טווח מוגדר למקום, המערכת קולטת אותו בטווח, ברגע שהוא יוצא מהטווח, אנחנו מקבלים חיווי ופועלים בהתאם.

אורי מקלב: מטבע הדברים, או בעולם, אסירים מקבלים יותר מעצורים.

אורי מקלב: זאת אומרת, האזיק האלקטרוני הוא של אסיר.

אורי מקלב: כאן אנחנו רואים שמספר האסירים הוא נמוך, ומספר העצירים הוא גבוה ביותר.

אורי מקלב: מטבע הדברים תמיד אפשר להגיד אין הרבה עצורים, למה המספר לא גדל?

אורי מקלב: אני אומר אין עצורים.

אורי מקלב: באסירים – גידול קטן, כאן צריך להבין מה הסיבה, לפחות אנחנו רואים את השימוש, את הניצול בנושא של אסירים.

<אירית שירצקי: אני ראש תחום כלא קהילה ברשות לשיקום האסיר.

<אירית שירצקי: ראשית, אני רוצה במעמד הזה להודות לך, אדוני, יושב-ראש הוועדה, על כך שבדיוק לפני שנה קבלנו על כך שהרשות לשיקום האסיר הייתה מוגבלת במכסה של 75 אסירים בפיקוח בלבד, והייתה החלטת ממשלה בתחילת השנה על הגדלת מכסה ל-150.

<אירית שירצקי: התחלנו לפעול רבות כדי לבנות יותר תכניות שיקום עם איזוק אלקטרוני, אבל התהליך הזה נמשך קצת זמן מכל מיני סיבות.

<אירית שירצקי: כל אסיר שנכנס לתכנית עם איזוק, כדי שאסיר אחר שכבר משתחרר, מסיים את תכנית הפיקוח.

אורי מקלב: את אומרת שגם אם אני רואה כאן 134, יכול להיות שזה היה יותר מ-134.

אורי מקלב: זה 134 אסירים, או 134 אזיקים.

<אירית שירצקי: בתקופת שיא שלנו הגענו ל-130 תכניות עם איזוק אלקטרוני בנקודת זמן, אז אנחנו עצרנו את זה, אנחנו יזמנו לעצור את זה מכיוון שלא תוקצבנו על כך.

<אירית שירצקי: אז אילצנו בעצם את הנציגים שלנו בבתי הסוהר להפחית את תכניות השיקום עם איזוק אלקטרוני.

<אירית שירצקי: הגענו לתת תקינה אפילו של 60, כי אפשר להגיע בדיוק ל-75, זה תלוי בהחלטות שיפוטיות אם לשחרר את האסיר או לא.

<אירית שירצקי: כיום יש עוד פעם מגמה - - -

אורי מקלב: אפשר לדבר במספרים – מה התקציב שלכם?

<אירית שירצקי: 75 מכסות של איזוק אלקטרוני, משמעותן חצי מיליון שקלים בשנה.

<אירית שירצקי: כרגע אם נמלא את המכס של 150 אז זה מיליון שקלים בשנה.

<אירית שירצקי: אני פחות בקיאה בחישובים, אני יודעת שהתחשיב הזה לא תואם לכל מיני תוספות ועלויות שונות, כלומר, זה איזשהו חישוב שהוא על סמך הרבה שנים אחורה, הוא בתקופת הפיילוט והוא לא מעודכן.

<אירית שירצקי: עד היום אנחנו קיבלנו מהמשרד לביטחון פנים 600 אלף שקלים, זה בעצם יוצא בנקודת זמן 75, אבל בשנה כמובן יש יותר, זה מה שידוע לי מבחינת החישוב הכלכלי.

אורי מקלב: תכנית שיקום, תכניות שחרור מתעכבות בגלל תקציב.

<אירית שירצקי: כרגע זה לא מתעכב בגלל תקציב.

<אירית שירצקי: הנושא התקציבי כרגע מוסדר.

אורי מקלב: בכלל, עמדת הממשלה בקמצנות כזאת מדוע?

אורי מקלב: למה לא מרחיבים את זה ככל שצריך?

<אריאל סיזל: למה בקמצנות?

<אריאל סיזל: החלטת הממשלה הגדילה במאה אחוז את המכסה הקיימת.

<אריאל סיזל: היו 75 תקנים עלה ל-150.

אורי מקלב: ככל שצריך.

אורי מקלב: לממשלה יש החלטות כבדות משקל להחליט, אני צריך להבין את זה.

אורי מקלב: איזה החלטות הממשלה צריכה להחליט?

אורי מקלב: אם יש החלטה תקציבית, אז המשרדים צריכים להחליט לגבי תקצוב.

אורי מקלב: החלטה עקרונית להגדיל את המכסה ואת השימוש באזיקים בתכניות שחרור או באסיר ברישיון, מה הסיפור?

<נעמה פויכטונגר: אני ממשרד המשפטים.

<נעמה פויכטונגר: קודם כל, בהתאם לחוק, יש החלטה בדרג מיניסטריאלי לגבי המלאי או הכמות של האזיקים האלקטרוניים שאפשר לעשות בהם שימוש בכל רגע נתון, באמת, זו שאלה של היערכות ארגונית ותקציבית.

<נעמה פויכטונגר: לגבי החלוקה של המכסות בין עצורים ואסירים, באמת, מנקודת מבטנו כמשרד המשפטים, ככל שיש אזיקים פנויים, חבל שהם יושבים בחוסר מעש.

<נעמה פויכטונגר: ואם יש קהלים רלבנטיים גם בקרב האסירים שיכולים להתערב ולעשות בהם שימוש, מבחינתנו אין מניעה לזה, בכפוף לשרים שממונים להחליט על החלוקות.

<נעמה פויכטונגר: אני רק אגיד, שחלק מהרציונל מלכתחילה לגבי החלוקה שנקבעה בין עצורים ואסירים, נשענה בעיקר על ההבדל המשפטי בין האוכלוסיות האלה, כאשר להבנתנו, חייבת להינתן עדיפות, אם יש תחרות על האזיקים הפנויים, חייבת להינתן עדיפות לעצורים על פני אסירים, מפני שעצור הוא אדם שהוא עדיין בחזקת חף מפשע, שלילת החרות שלו היא מעשה הרבה יותר פוגעני ובעייתי גם מבחינה חוקתית, בהשוואה לאסיר שכבר נגזר דינו או אמור לשבת במאסר, זו ברירת המחדל, והאפשרות להוציא אותו, ולשחרר אותו על תנאי מתוך הפחת מסוכנתו, היא אפשרות חשובה וטובה, אבל היא עדיין משנית יחסית למעמדו.

אורי מקלב: נעמה זה הפוך.

אורי מקלב: בעציר, שלילת החרות שלו נמצאת, האזיק מאפשר לו פחות פגיעה בעצמאות שלו, או בשלילת האחריות שלו.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על אנשים במעצר, אמורים להיות במעצר עד תום ההליכים.

אורי מקלב: בתכנית מסוימת תוך השתלבות, אנחנו מאפשרים להם להשתחרר מהמעצר עד תום ההליכים למעצר בית עם אזיק אלקטרוני, אז זה בעצם לא פגיעה בחירות, אלא שיפור החירות שלו.

אורי מקלב: גם בעציר אנחנו לא פוגעים, למירב האנשים זה לא בגלל שיש אזיק, יכול להיות, זאת אומרת, מה היה קורה עם אותו אחד אם לא היה שימוש באזיק?

אורי מקלב: אז אולי הוא היה משתחרר - - -

<נעמה פויכטונגר: כפיפת ההפעלה היא בהחלט מי שאמור לקבל אזיק אלקטרוני הוא רק מי שאחרת היה חייב להיות בבית מעצר, זה מה שאנחנו מכנים הרחבת רשת - - -

אורי מקלב: מה ההבדל בינו לבין אסיר ברישיון?

<נעמה פויכטונגר: אני אנסה אולי לפשט את זה.

<נעמה פויכטונגר: אם יש לי עצור שהאפשרות היא שהוא יישב בבית מעצר, ואסיר שהאפשרות היא שהוא יישב בבית-סוהר, בעצם אנחנו מחויבים קודם כל למצוא חלופות לעצור, מפני שהעצור נמצא שם עוד לפני שהוא הורשע, לפני שנגזר דינו, לפני שהוכחה אשמתו, להבדיל מהאסיר שיושב שם כבר אחרי החלטה שיפוטית.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: זה על חשבון על זה?

אורי מקלב: זאת אומרת, החלטת הממשלה הייתה בתחילת הדרך זה היה זה על חשבון זה, אבל כיום יש בעיה?

<נעמה פויכטונגר: נכון להיום, ככל שהאזיקים פנויים, מבחינתנו, אין מניעה שהם יועמדו לרשות אסירים.

אורי מקלב: נניח שיש לו תקציב של עוד 200 אזיקים, או עוד 1,000 אזיקים, צריך החלטת ממשלה להגדיל את מספר האסירים בשימוש באזיקים?

<אריאל סיזל: לא צריכה להיות החלטת ממשלה.

אורי מקלב: איזו החלטה צריכים לקבל?

אורי מקלב: נירה, היועצת המשפטית של הכנסת, אומרת שהייתה צריכה להגיע לכנסת החלטה - - -

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני תוהה מה אנחנו עושים?

<נירה לאמעי רכלבסקי: - סעיף 22יב מאחר שהיינו כאן כולנו והכנסנו אותו לחוק, כתבנו שהשר, בהסכמת שר האוצר ובהתייעצות שר המשפטים, ובאישור הוועדה הזאת, נקבע בצו מספר מירבי של מפוקחים, כולל החלוקה לאסירים ועצורים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני תוהה אם אנחנו מתייחסים לסעיף הזה בכלל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: בשנה שעברה דיברנו על זה שלא הבאנו צו כזה, ואנחנו פועלים עדיין על פי המכסות טרם כניסתו של החוק לתוקף.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יכול להיות שצריך לבטל את הסעיף הזה ושאין בו צורך.

<נירה לאמעי רכלבסקי: היה כאן עניין של הבאת המכסות האלה לדיון פה, וקביעה סטטוטורית לגבי המכסות האלה.

אורי מקלב: אני מבין שההבנה הייתה אם זה במידה שאנחנו צריכים להחליט מה יותר מה פחות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: החלטנו שאנחנו נחליט על זה פה, ושהשרים ידברו על זה, והשרים יחדשו את הדיון בזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ברגע שהסעיף הזה קיים, ההחלטה היא שהשרים ידונו בו, ויביאו את זה לכאן, לפתחנו, כדי להחליט.

<אריאל סיזל: יש לנו כרגע בעיה שהמכסה הקיימת לא מנוצלת, הרי אנחנו מדברים פה על כ-450 מפוקחים מתוך המכסה הקיימת של ה-750.

אורי מקלב: הגידול זה מעבר למה שאושר בפעם קודמת.

אורי מקלב: זה שהגדלתם את זה ל-150 במקום 75, היה צריך אישור של הכנסת על זה?

<אריאל סיזל: לא היה צריך אישור של הכנסת.

<נירה לאמעי רכלבסקי: איך אנחנו מתייחסים לסעיף הזה שהוא כתוב?

<אריאל סיזל: ישנה ועדת היגוי בינמשרדית בראשות מנכ"ל המשרד, והיא זו שמלווה את התכנית מראשית דרכה, והיא גם קובעת את התמהיל.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אז איך מתייחסים בשיא הרצינות לסעיף הזה כי הוא קיים פה, אלא אם כן נחליט שלא צריך אותו.

אורי מקלב: אתה מכיר אותו?

<אריאל סיזל: ודאי שאני מכיר, אבל כתוב בסעיף הזה, שעד שזה יובא לאישור הוועדה, עדיין המכסה הקיימת תהיה בתוקף.

<אריאל סיזל: מבחינה חוקית המכסה הקיימת היא 750, לצערנו הרב, כרגע אני חושב שמוקד הדיון צריך להיות איך אנחנו מגיעים למיצוי של המכסה הקיימת.

אורי מקלב: באיזה תמהיל?

אורי מקלב: כמה לאסירים וכמה לעצירים?

<אריאל סיזל: מה שוועדת ההיגוי החליטה בשעתו זה היה ש-10% מתוך המכסה הקיימת תהיה של אסירים ברישיון.

<אריאל סיזל: עכשיו בגלל מה שעלה כאן גם בדיון הקודם לפני שנה, הפנייה שלך לשר לות"ת - - -

אורי מקלב: מברכים על זה.

אורי מקלב: 150 זה כבר לא 10%, יותר מ-10%, השאלה אם צריך.

אורי מקלב: אני מברך אתכם, אני לא נגד ההחלטה שלכם.

אורי מקלב: אבל אני אומר, אם מעלה כאן היועצת המשפטית שיש כאן שאלה של אישורים, אז תבדקו את זה, זה הכול.

אורי מקלב: זה לא המכסה הראשונה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים ומברכים, ורוצים להגדיל את זה, אנחנו חושבים שזה חשוב מאוד, במיוחד שעכשיו לא השאלה להעמיד זה מפני זה, עציר או אסיר, זה לא מה שעומד על הפרק.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו רוצים שיהיה גם בית-המשפט.

אורי מקלב: וכל החסמים שיש, והעיכובים האלה בשביל להרחיב את זה, אם זה היה תקציבית, זה הייתי רואה גם בתפקיד שלי.

אורי מקלב: אבל לגבי דברים כאלה כמו התנהלות בבית-משפט, התאמות, שאני לא יכול לתרום לעניין שום דבר, אז אנחנו מברכים, וחושבים שזה חשוב מאוד.

אורי מקלב: הרי לא תעשו את זה עכשיו.

אורי מקלב: אם צריך איזה אישור פורמלי או לא פורמלי, או לבטל בכלל את החלטת הממשלה - - - מה יהיה עכשיו אם נרצה לעשות 300, תביאו את זה להחלטת ממשלה, או מספיק ועדת ההיגוי של המנכ"ל?

אורי מקלב: אם ירצו עכשיו להגדיל את המכסה ל-300 במקום 150, מה התהליך שצריך שיהיה?

אורי מקלב: ועדת ההיגוי בראשות המנכ"ל היא תאשר את זה?

אורי מקלב: או שצריך לבוא לממשלה, או לא יודע מה?

<אריאל סיזל: אם השינוי בתמהיל ולא במכסה הכללית, אין צורך בהבאה לאישור הוועדה.

<אריאל סיזל: החוק אומר במפורש - - -

אורי מקלב: אני לא מחפש את זה.

<אירית שירצקי: עד שהעלו את המכסה, זה לא שמישהו הגביל אותנו מבחינת בכמה אזיקים נשתמש, עובדה שהשתמשנו ב-130 וזה לא הפריע לאף אחד, מכיוון שהמכסה הכללית לא נוצלה עד תום.

<אירית שירצקי: מה שלנו חשוב לדעת, שאנחנו לא על תקן מקום פנוי.

<אירית שירצקי: באמת, כמו שהעלית את השאלה, מה יקרה אם אנחנו נרצה להעלות את המכסה ל-300, אף אחד לא ימנע מאיתנו כל עוד יש מקום פנוי, אבל לנו חשוב להיות מגובים מבחינה תקציבית.

<אירית שירצקי: זאת באמת השאלה שהתחלת לשאול אם אנחנו באמת עוד פעם צריכים שזה יהיה דרך החלטת ממשלה, נשמח לקבל על זה תשובה כאן במעמד הזה.

אורי מקלב: ככל שיגדל, אתם שואלים מבחינה תקציבית?

אורי מקלב: אני מוכן לעזור לכם בעניין הזה.

אורי מקלב: האם תהיה מגבלה תקציבית בהגדלת המכסות?

אורי מקלב: כיום שאתם לא הגדלתם את זה, זה בגלל שהתכניות עדיין לא בשלות, זאת אומרת, זה הולך אצלכם שלב שלב, לראות איך אתם משלבים את האזיק בתוך התכנית האסיר ברישיון, או איך שאתם קוראים לזה.

אורי מקלב: בהנחה, באופן טבעי גם, שבשנה הבאה אתם כבר תרצו להגדיל את המכסה - - -

<נעמה פויכטונגר: על פניו, למיטב הבנתי, השאלה לדיון בין רש"א ומשרד הרווחה למשרד האוצר, לא נראה לי שלמישהו פה יש התנגדות.

אורי מקלב: או משרד האוצר או המשרד לביטחון פנים.

<נעמה פויכטונגר: המשרד לביטחון פנים, למיטב ידיעתי, לא ממן את הרשות לשיקום האסיר.

<נעמה פויכטונגר: רש"א לא משלמים על האזיק עצמו, תתקנו אותי אם אני טועה, יש להם עלויות נלוות.

אורי מקלב: אם שב"ס, אז התקציב הוא מתקציב השב"ס.

<גיל שפירא: לא, זה עלויות שלהם של הפיקוח הספציפי שהם מפעילים.

אורי מקלב: לא, נירה, הכול ברור.

אורי מקלב: הפעלה של כל תקציב, של כל אזיק, זה מתוקצב.

אורי מקלב: לרשות לשיקום האסיר, יש להם תקציב נוסף על כל מי שהם מכניסים בתכנית הזו.

אורי מקלב: זו תכנית, לא קשור עכשיו לאזיק.

אורי מקלב: אני יודע אם זה יותר או פחות?

אורי מקלב: לא בטוח שבתוך שיקום שזה צריך להיות יותר או פחות, אבל אני מניח שיש לכם התדיינות.

אורי מקלב: בפעם הבאה צריך להביא את האנשים הרלבנטיים לוועדה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: משרד האוצר ביקש לא להגיע, מבחינתו החוק הזה מתוקצב, ויש - - -

אורי מקלב: אם נצטרך בעניין הזה, אנחנו נעביר את זה אחר כך במכתב.

<נעמה פויכטונגר: רק רוצה להעיר דבר אחד בהמשך למצגת של שב"ס.

<נעמה פויכטונגר: נקודת מבטינו, הפרקליטות אולי יש להם עניינים שלהם שהם ירצו אולי להגיד או לא.

<נעמה פויכטונגר: מנקודת מבטינו בייעוץ וחקיקה, אני רוצה להגיד שאנחנו מאוד מתפעלים מאז שהחוק נכנס לתוקף מאופן התפקוד של יחידת האיזוק בשב"ס בשני היבטים.

<נעמה פויכטונגר: קודם כל, אני חושבת שגם ראינו במצגת, רמת הערנות לדרישות החוקיות, והזהירות בהפעלת סמכויות, והקפדה על אמות המידה שנקבעו, בעיניי היא מאוד מרשימה.

<נעמה פויכטונגר: דבר שני, גם היכולת לאסוף ולהציג נתונים לפי בקשה, לתת מידע מלא על מה שזה מתרחש, זו יכולת חשובה בשבילנו לגבי ההתקדמות בתהליכים האלה.

אורי מקלב: הצעות החוק שיש להרחבת האזיק האלקטרוני, בעלים מכים, יש הצעות חוק פרטיות לא ממשלתיות.

<גיל שפירא: זה עבר ועדת שרים.

<אריאל סיזל: זה יוצמד להצעת החוק הממשלתית.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זו השאלה הבאה, הצעת חוק ממשלתית שאתם הולכים להביא בנושא הזה?

<נירה לאמעי רכלבסקי: והאם יש התייחסות לעניין ניכוי ימי מעצר בפיקוח בתקופת מאסר?

<נעמה פויכטונגר: נדמה לי שאנחנו מדברים פה על שתי הצעות חוק שונות.

<נירה לאמעי רכלבסקי: ודאי.

<נעמה פויכטונגר: אני אתייחס לשתי השאלות שעלו פה, קודם כל, לגבי הצעת החוק בעניין אלימות במשפחה.

<נעמה פויכטונגר: באמת, זה לא כל כך קשור למסגרת של הדיון פה, מפני שמדובר אמנם על שימוש באזיקים אלקטרוניים, אבל בהקשר אחר לגמרי, לא בתוך ההליך הפלילי, אלא במסגרת של צווי הגנה, מדובר לפי הצעה שמדובר גם על אזיקים - - - ג'י.

<נעמה פויכטונגר: פי.

<נעמה פויכטונגר: סי, זה גם טכנולוגיה אחרת, וגם הקשר משפטי אחר.

<נעמה פויכטונגר: הצעת החוק כשלעצמה, להבנתנו, יש בה הרבה מאוד קשיים גם משפטיים וגם תפעוליים.

<נעמה פויכטונגר: החלטת ועדת שרים לחקיקה הייתה לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית, ובכפוף לכך שהיא לא תקודם בעצמה, אלא תוצמד ליוזמה ממשלתית בנושא הזה, שם אמורה להיעשות עבודה הרבה יותר יסודית בכל הקשיים שמטרידים אותנו.

<נעמה פויכטונגר: הטיפול הממשלתי בנושא הזה נמצא כרגע במגרש של המשרד לביטחון פנים, שאמור לבשל איזשהו מודל שעוד לא הוצג נכון להיום במשרד המשפטים, כך שאולי המשרד לביטחון פנים ירצה להתייחס לזה, אבל בבוא העת, הכוונה היא בהחלט להביא איזה תמונה ממשלתית בעניין.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אעדכן, שלמיטב ידיעתי יש הצעה נוספת של חבר הכנסת סמוטריץ, שנמצאת אצלנו בבדיקה לפני תחילת תהליך, בין היתר בעניין הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה על זכויות עצירים באופן כללי, בין היתר עניין של איזוק, וגם ניכוי ימי מעצר וכדומה.

<אריאל סיזל: בנוגע לעבירות אלב"מ בנושא זה, השר הנחה לקדם עבודת מטה בתחום הזה, יחד עם משטרת ישראל.

<אריאל סיזל: הנושא הזה נבחן כמה שבועות ויש דיונים, כל מיני גורמים בעניין הזה.

<אריאל סיזל: זה טרם הגיע לידי בשלות, ולכן זה עדיין לא הוצג לגורמי משרד המשפטים.

<אריאל סיזל: זה אמור להיעשות בשבועות הקרובים.

<אריאל סיזל: הצפי שזה יוצג למשרד המשפטים, כמובן, יהיה אחר כך דיון עם משרד המשפטים במחלקת ייעוץ וחקיקה, וזה ייעשה בשבועות הקרובים.

<נעמה פויכטונגר: יש הצעת חוק ממשלתית גדולה שהיא כבר בשלבי גיבוש סופיים בעקבות הרבה דיונים שהיו פה בעבר שאמורה להסביר עוד עניינים שלגביהם נשארנו עם שאלות פתוחות אחרי השלמת החקיקה הקודמת, בעיקר לגבי אופן חישוב ימי המעצר בפיקוח האלקטרוני, בהשוואה לימי מעצר בבית מעצר.

<נעמה פויכטונגר: שם גם דנו בנושא של ניכוי ימי מעצר בפיקוח אלקטרוני שלגביו בינתיים גם התקבלה פסיקה של בית המשפט העליון.

<נעמה פויכטונגר: לגבי ניכוי, ההחלטה היא לראות בזה כמו מעצר בית.

<נירה לאמעי רכלבסקי: לא מנכים היום בכלל?

<נעמה פויכטונגר: לא.

<נעמה פויכטונגר: צריך להזכיר בהקשר הזה, שכל המודל הבסיסי של ניכוי ימי מעצר בבית מעצר מתקופת המאסר, זה משהו שהוא לא קיים בחקיקה, ולכן בהקשר הזה גם התלבטנו האם את הדבר הזה כן להגיד בחקיקה, אני לא זוכרת כרגע מה הייתה ההחלטה.

אורי מקלב: זה בא לידי ביטוי?

<עדי שגב: אני מהפרקליטות.

<עדי שגב: למעשה, זה היה נושא שהתגלגל בערכאות נמוכות – של שלום ומחוזי, חלק ניכו, חלק לא ניכו, זה הגיע לבית המשפט העליון שבעצם הוציא הלכה לפיה לא מנכים כניכוי ימי מעצר בפיקוח אלקטרוני מהעונש מבחינת ימים.

<עדי שגב: אפשר בנסיבות מסוימות להתחשב כמו שמתחשבים בחלופה של מעצר בית, למשל, אם אדם ישב שנתיים, ניתן לזה משקל מסוים, אבל לא ברמה של ניכוי ימים, וזאת הלכה שיצאה מבית המשפט העליון, והיא הסדירה למעשה את השטח במובן הזה, כי באמת בהתחלה היה בלגאן, כלומר, היו החלטות סותרות בערכאות של שלום ומחוזי, ועכשיו, ככל שידוע לנו לאור ההלכה של העליון, אז - - -

אורי מקלב: כשמנכים ימי מעצר זה כן - - -

<עדי שגב: לא.

<עדי שגב: מה שקורה, סעיף 43 לחוק העונשין, הוא לא מגדיר ניכוי ימי מעצר בכלא.

<עדי שגב: הוא אומר ההיפך – הוא אומר שבית-המשפט למעשה גזר הדין יהיה מועד מתן גזר דין, אלא אם בית משפט החליט אחרת.

<עדי שגב: יש הלכה כבר ישנה של בית המשפט העליון שאומרת בצדק, שאדם שיושב במעצר בכלא, זה כמו אסיר שיושב בכלא.

<עדי שגב: לכן, למי שאסיר בכלא, בגלל שזה אותם תנאים, בגלל שזה חוסר פרטיות באותו תא, עם כל הגבלות החירות המאוד קיצוניות, לכן עציר או בכלא, ואסיר בכלא זה אותו דבר, ולכן מנכים.

אורי מקלב: זה מתוך חוק?

<עדי שגב: זה מתוך פסיקה של בית-המשפט העליון שקבעה את זה.

<עדי שגב: ועכשיו באו ואמרו, בכל זאת, על אף שזה נקרא מעצר בית, ובית מעצר זה לא אותו דבר, זה מה שבית-המשפט העליון בא ואמר - - -

אורי מקלב: ואז בכלל לא.

<נירה לאמעי רכלבסקי: יש לזה משמעות גם - - -

<עדי שגב: למעשה, יש שתי פסיקות של בית-המשפט העליון בעניינים שקשורים.

<עדי שגב: 1.

<עדי שגב: ההחלטה שלא מנכים ימי מעצר בפועל, אלא אולי איזושהי התחשבות כללית, סליחה, ימי מעצר בפיקוח אלקטרוני מעונש.

<עדי שגב: 2.

<עדי שגב: הייתה סוגיה שעלתה באמת עניין של החישוב התקופות המשולבות, שזה לאקונה בחוק, זה מה שאמור להיות מוסדר בעצם בתיקון - - -

<נעמה פויכטונגר: לא בהכרח כמו בפסק הדין.

<עדי שגב: כן, אלא חישוב תקופות לצורך הארכת מעצר, שזה באמת משהו שבחוק נשאר פתוח, בתקווה שיוסדר בצורה מסודרת באופן שראוי לנכון במסגרת הצעת החוק, תיקון חקיקה ממשלתי.

<עדי שגב: יש כרגע הלכה שאנחנו הולכים איתה של אחד ושתיים, כי כרגע זה מה שיש, אז כמובן אנחנו פועלים לפי ההנחיה.

<אברהם ילינק: אני מייצג את המפעיל הפרטי בפרויקט הזה, מתחילת הפרויקט ב-2005.

אורי מקלב: זכיתם במכרז.

<אברהם ילינק: כן.

<אברהם ילינק: אני רוצה להגיד שני דברים עיקריים.

<אברהם ילינק: החוק החדש וצורת היישום שלו בפרספקטיבה של גורם השטח ברגליים, פתרו את שתי הבעיות העיקריות שהיו במודל הקודם.

<אברהם ילינק: אנשים שאינם מתאימים שנכנסו לפיקוח אלקטרוני.

<אברהם ילינק: שנית, העדר משמעת של מקצת המפוקחים שגרם להרבה מאוד רעש בתוך המערכת, הרבה אירועים, הרבה הזנקות על לא כלום.

<אברהם ילינק: במובן הזה, התכנית החדשה היא הרבה יותר נקייה וממוקדת.

<אברהם ילינק: מהצד השני, היא לא ממצה את הפוטנציאל שלה, יש בה מספרים לפוטנציאל הרבה יותר גבוה.

אורי מקלב: אתה מתייחס לאסירים, לעצירים או לכולם?

אורי מקלב: מה זה תכנית חדשה?

<אברהם ילינק: לכולם.

<אברהם ילינק: החוק החדש יצר מציאות אחרת ממה שהכרנו קרוב מעל 10 שנים.

<אברהם ילינק: שבו התכנית הזו התנהלה עם 3,000, 4,000 אירועי הפרה בחודש.

<אברהם ילינק: ראיתם מספרים פה, המספרים אחרים לגמרי.

<אברהם ילינק: מהצד השני, בלהסתכל קדימה, הזכיר אדוני את הג'י.

<אברהם ילינק: פי.

<אברהם ילינק: אס.

<אברהם ילינק: ותכניות נוספות.

<אברהם ילינק: אירחנו לפני חודשיים 20 קבוצות מחו"ל פה בירושלים שהציגו איך התכניות מתנהלות ברחבי אירופה והעולם המערבי.

<אברהם ילינק: יש המון ידע בעולם על הדברים האלה.

<אברהם ילינק: אמרתי לפרוייקטורים של המשטרה, מי שרוצה לראות איך מנהלים אלימות במשפחה עם צווי הרחקה, בספרד יש 1,000 כאלה שמנוהלי כבר שלוש שנים, ונשמח מאוד לתת את הכישורים וללמוד מניסיונם של אחרים.

<אברהם ילינק: ה-ג'י.

<אברהם ילינק: פי.אס.

<אברהם ילינק: , עובד כבר כמה שנים טובות כטכנולוגיה מוכחת ומקובלת, יש לה מגבלות, יודעים את המגבלות שלה, וחבל להמציא את הגלגל.

<אברהם ילינק: אנחנו בהרבה מאוד תחומים - - -

אורי מקלב: במה השתפרתם בתחום הטכנולוגי לא קשור לאסיר - - -

<אברהם ילינק: אז קודם כל לציין את הטכנולוגיה, את האזיק והמערכת שעוטפת אותו, זו טכנולוגיה כחול לבן, טכנולוגיה השכיחה ביותר בעולם ברמה של מאות אלפי יחידות שעברו אצל מפוקחים, והיא קרובה מאוד לאפס תקלות, הטכנולוגיה הקיימת, מלאת חיישנים, מלאת בקרות איכות בתהליך, עם בדיקות מאוד מוקפדות על העניין, גם לשב"ס ולגורמים אחרים לקח זמן ללמוד שכאשר האסיר אומר, ישבתי בסלון וראיתי טלוויזיה, והחיווי אומר שהוא בחוץ, שבדרך כלל, צריך להאמין למערכת החיווי, או כשהוא אומר, שיחקתי כדורגל והאזיק התפרק לי, אז ניתנו לכמה עשרות אנשי שב"ס אזיקים, והם שיחקו כדורגל, והם עשו עם זה את כל מה שהם עשו, והם ראו שהעסק הזה עמיד וחזק ואמין.

<אברהם ילינק: הדבר השני, פעילות שטח של סיירים ושל טכנאים, יש על זה כמה רמות של בקרה, מתוך בנה שזה הזרוע הארוכה של המדינה, וכל אחד כזה שמגיע לבית מפוקח גם באמצע הלילה, בעצם מייצג איזשהו תהליך חוקי.

<אברהם ילינק: יש בקרה הדוקה של החברה הפרטית.

<אברהם ילינק: יש בקרה על החברה של שירות בתי הסוהר, וכשיש חריגה, אז שירות בתי הסוהר לא מרחם על החברה, גם נוזף בה, וגם קונס אותה במנגנון חוזי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני רק תוהה אם יש מקום להניח שהסיבה שהניצול יורד, זה באמת המעבר החוקי ממעמד של חלופת מעצר שחרור בערובה, למצב שבו צריך להכריז שמדובר בעציר עד תום הליכים.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הרי לא השתנו הסטטיסטיקות לגבי בתים של מפוקחים וכדומה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: השאלה היא אם זה המצב, אז זה מצב חוקי נתון, האם באמת אנחנו מסתכלים על מצב שלא השתנה בהרבה, זאת אומרת, אם המספרים נשארים קבועים, בית-משפט באמת - - - יותר עכשיו לפי החוק הזה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: אני שומעת מהשטח שקשה להם לפעמים, הם לא קלטו - השאלה היא באמת הצפי הוא שיטת הניצול יימשך, אם הסיבה היא פשוט כי החוק השתנה.

<אריאל סיזל: אנחנו סבורים שעם פעילות אינטנסיבית שלנו דווקא לשיווק הכלי הזה, אל מול מערכת בתי המשפט, גם אולי מול התביעה, זאת אומרת, להכניס את זה למדיניות של התביעה, גם כן לבקש להשתמש בכלי הזה, אנחנו נגיע לניצול.

<אריאל סיזל: נוכל להגיע לניצול מקסימלי של המכסה הקיימת, ואולי אף להרחיב אותה.

<אריאל סיזל: אנחנו גם לא סבורים שהחוק הקיים דווקא הוא זה שחוסם, הוא מהווה את החסם.

<אריאל סיזל: יש תהליכים, אבל אנחנו כמשרד נמשיך לפעול בעניין הזה.

אורי מקלב: בית המשפט נותן מעצר בית גם בלי אזיק?

אורי מקלב: יש גם מצבים שהוא משתחרר למעצר בית, זה לא שחרור לגמרי.

<נירה לאמעי רכלבסקי: שחרור בערובה בתנאים.

אורי מקלב: האזיק כשלעצמו, והמעצרים, רק במקרים החמורים משאירים עד תום ההליכים, המקרים היותר פשוטים שנותנים היום, יכול להיות מעצר בית, עם כל הפיקוח שיש למשטרת ישראל, גם בלי אזיק אלקטרוני, שהם באים מפעם לפעם לפי תכנית עבודה שלהם, אני לא צריך להוסיף עליו את האזיק האלקטרוני – גם בלי זה אני - - - מה שאותנו צריך לעניין, האם האזיק האלקטרוני בדרישות שלו, אני לא יודע איזה דברים שהוא גורם שלא משתמשים בו, לא מבקשים אותו, מה ההשלכות אני לא יודע, האם ההשלכות שמוותרים עליו, או ההשלכות שמשאירים אותו בבית-הסוהר.

אורי מקלב: אבל האם יש איזה חסם, איזה קושי באזיק האלקטרוני שלא משתמשים בו, אז אנחנו צריכים באמת לדון.

אורי מקלב: זה שעכשיו יתחילו להסביר לשופטים שכדאי לקחת אזיק אלקטרוני, זה בשיקולים שיודעים את זה, למה שניכנס לזה?

<נעמה פויכטונגר: אדוני הזכיר את הקשיים הלוגיסטיים שבהתקנת האזיק, אלה בכלל לא השתנו בעקבות החוק.

<נעמה פויכטונגר: זאת אומרת, התהליך הטכני, ומה שצריך לבדוק לפני, כל הדברים האלה, נדמה לי שלא נגענו בהם בחוק.

<נעמה פויכטונגר: שינוי אנחנו רואים מאז החקיקה.

אורי מקלב: ביום לכשעצמו - האם יש משהו בתוך האזיק האלקטרוני שהוא מקשה?

אורי מקלב: כדי להיאזק צריך חוות דעת תזכיר.

אורי מקלב: יש תזכירים שליליים שאי אפשר אזיקים אלקטרוניים, לא בגלל שאי אפשר מעצר, אזיק אלקטרוני לא מתאים לאנשים.

<נעמה פויכטונגר: יש מעט.

<נירה לאמעי רכלבסקי: זה הרעיון שבית משפט לא צריך לקבוע מסוכנות, ולקחת על עצמו שהוא שולח את האדם הזה על אף מסוכנות שלו לאיזוק, אולי באמת זה הזמן שבית המשפט צריך להבין שהאיזוק הוא דבר בטוח.

אורי מקלב: אני לא מנהל תעמולה.

אורי מקלב: אני לא בשלב של לנהל תעמולה בבית המשפט, לשופטים, תדעו לכם, יש מכשיר שנקרא אזיק אלקטרוני, אתם צריכים להשתמש בו בשיקול דעת שלכם, אני מבין שאתם לא רוצים, אבל עם האזיק כן כדאי לכם, הוא יכול להביא איזה חצי תחליף לבית המעצר, הוא הרבה מפקח חזק, זו הסברה שצריך לעשות בקרב השופטים להסביר מה זה האזיק האלקטרוני.

אורי מקלב: להביא את הדוח כמה שכמעט ואין הפרות - - -

<אריאל סיזל: עושים את זה, השב"כ עושה את זה באופן שוטף.

עליזה לביא: אני מודה אדוני.

עליזה לביא: אני מובילה חוק בנושא של אזיקונים לכל גבר שהוצא נגדו צו הרחקה.

עליזה לביא: אני מברכת אותך בוועדה החשובה שלך שאתה מוביל, זה באמת לבוא ולראות איך אנחנו תורמים את הטכנולוגיה - - -

אורי מקלב: במקרה הזה זה מדיניות.

אורי מקלב: זה שילוב של מהות בעניין הזה יחד עם טכנולוגיה.

עליזה לביא: הדברים ששמעתי ככה בסוף הדברים, זה לבוא ולומר לשופטים, יש טכנולוגיה תשתמשו בה כך וכה.

עליזה לביא: אני באה עם הצעת החוק שלי שרוצה לתת לנשים להמשיך לחיות ברגע שיש צו הרחקה, חלקן לא רוצה, לא יכול, כי אתם יודעים שילדים מעל גיל 11, ברוב המקלטים אי אפשר להיכנס, אז ההחלטה האיומה הזאת האם להיות עם הילדים, או להיכנס למקלט - הטכנולוגיה קיימת, אז אם היא קיימת ומיושמת, אז למה לא באמת להביא אותה גם כאן, לא שאין בעיות.

אורי מקלב: יש הצעות חוק פרטיות בעניין הזה, שאלנו למה זה לא מתקדם.

עליזה לביא: אז את החוקים אפשר להביא לממשלתי, שנקבע שהדיון הזה יהיה זרז.

<אריאל סיזל: זו גם תהיה טכנולוגיה כנראה שונה.

<אריאל סיזל: מודל שמבוסס ג'י.

<אריאל סיזל: פי.אס.

<אריאל סיזל: זאת התכנית שנטחנת.

עליזה לביא: ובלבד שבדיון הזה באמת יהיה כדי להשפיע על קידום החקיקה.

אורי מקלב: שמענו כאן שאין בעיה של אזיקים גי'.

אורי מקלב: פי.

אורי מקלב: אס.

אורי מקלב: זאת עובדה קיימת, לא צריך להמציא את הגלגל.

<אברהם ילינק: הטכנולוגיה קיימת ועובדת מעולם.

עליזה לביא: נכון.

עליזה לביא: הרי ספרד מובילה בזה, אדוני.

עליזה לביא: אנחנו שמענו את הסקירה ביחד.

עליזה לביא: אדוני, אני אשמח אם תצא קריאה מכאן, מהוועדה, באמת לקדם את החקיקה הזאת, משום שאין סיבה.

עליזה לביא: אני יודעת שהשר בעד זה.

עליזה לביא: והשר מהרגע הראשון לזכותו ייאמר.

<אריאל סיזל: אמרתי כמה שבועות שזה יוצג, משרד המשפטים מן הסתם יהיה לו מה לומר.

אורי מקלב: הצעה ראשונה, אנחנו מבקשים לזרז את העניין, במיוחד שאנחנו מדברים כאן שאין חוסר באזיקים אלקטרוניים, צריך להחיל את הפעילות.

אורי מקלב: הפעילות מאוד חשובה לביטחון נשים.

אורי מקלב: גם אם מכניסים למקלט, זה בעצם להכניס למאסר מישהו אחר, ואנחנו לא חושבים שזה צריך להיות אלטרנטיבה.

אורי מקלב: איך המפכ"ל היום אמר – מניעה מצבית.

אורי מקלב: אתם שואלים אותי, זה צריך להיות צו השעה.

אורי מקלב: לצערנו, מתרבים המקרים שנשים חוששות.

אורי מקלב: זה לא משהו שמתמעט, לצערנו זה מתווסף ומתרחב בעניין.

אורי מקלב: לכן הנושא של אזיק אלקטרוני על בסיס ג'י.

אורי מקלב: פי.

אורי מקלב: אס, שעושה איזה איזון בין הדברים, גם נותן ביטחון לילדים, מצד שני, גם לא שולל את חירותו של האזוק, אני מבין שלכם זה עוד התמודדות.

אורי מקלב: כפי שאתם הצגתם את הדברים, אני באמת רוצה לציין את זה, לעבור מייד להערכה למה שאתם עושים.

אורי מקלב: התרשמנו מהדוח, אני חושב שמראה שיפורים, מראה שקיפות מלאה בדוח שלכם.

אורי מקלב: בסך הכול אנחנו מתרשמים שהתהליכים עובדים נכון, והרצון להשתפר ולתת מענה על כל דבר.

אורי מקלב: שההליכים יהיו מהירים וספציפיים במה שאפשר, ומקבלים גם בהבנה כשיש ערר, או החלטה אחרת, זה חלק משיקול דעת.

אורי מקלב: לא חושבים שאם שופט החליט אחרת מהממונה, לכן עשינו ערכאות שונות כדי שהדברים שיהיה זיכוך עד הסוף.

עליזה לביא: הנהלת בתי המשפט זומנה לדיון הזה?

<נעמה פויכטונגר: כן.

עליזה לביא: אז אולי שייצא מכתב.

אורי מקלב: חלק מהאינדיקציות שאנחנו יודעים אם העסק עובד טוב, זה גם הדוח והתרשמות, אצלי זה גם פניות הציבור בעניין הזה.

אורי מקלב: כשהעסק לא עבד טוב, אז קיבלנו גם מהציבור בעניין הזה.

<ענת לוי: היום בבוקר ביקשה אמא של אופיר, וביקשה שניתן לה כתובת למי תעביר את הנתונים כדי שתהיה בטוחה שזה עובר הלאה והכול בסדר.

אורי מקלב: רצתה לוודא עד כדי כך שאנחנו לא הולכים להאריך את התקופה.

<נירה לאמעי רכלבסקי: הסנגוריה זומנה, הגיעה, ובחרה לא להגיד שום דבר.

<נירה לאמעי רכלבסקי: כי בשנה שעברה היו להם טענות.

אורי מקלב: הייתה פרשה של ערי מקלט – מי שרצח בשוגג, גם מי שמזיד עד השלב של הדיון שלו של החלטה.

אורי מקלב: מתי משתחררים מערי מקלט, זה ערים שקולטות מי שרצח בשוגג, ומתי הוא משתחרר?

אורי מקלב: באיזה זמן?

אורי מקלב: אמרו שיש זמן אחד שמותו של כהן גדול היא זו שמשחררת אותו – ככה, מלה כללית, מה היו עושים אלה שנמצאים בערי מקלט שהרגו בשוגג?

אורי מקלב: הם היו מתפללים על מותו של הכהן הגדול.

אורי מקלב: מה הייתה עושה האמא של הכהן הגדול?

אורי מקלב: הייתה מביאה להם אוכל, כדי שלא התפללו עליו, הנה, יש לנו אמא שמאכילה אותנו, האמא של הכהן הגדול הזה – הם הפסיקו להתפלל.

אורי מקלב: היינו, האמא של העציר מתפללת שהכול יהיה בסדר אצלכם.

אורי מקלב: באווירה זו נסיים את הישיבה, ומודים לכם.

אורי מקלב: להתראות בשנה הבאה.

אורי מקלב: הישיבה נעולה.