ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 443, 2017-07-19 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב לצד הזה, בוקר טוב לאנשי הממלכה, בוקר טוב לאנשי המשטרה, בוקר טוב, אנחנו יכולים להצביע?

ניסן סלומינסקי: בשעתו לא כל כך רצינו את הנוסח שמטיל צל כבד על כל אנשי הציבור במדינת ישראל, ואני אומר את זה בעדינות.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה אני יכול להגיד במציאות של היום, אבל עדיין זה היה מוגזם בעיניי שכל אנשי הציבור במדינת ישראל – נדמה לי שגם השופטים בזה.

ניסן סלומינסקי: לכן לא רציתי לסגור את הנושא הזה וקיוויתי, ציפיתי ורציתי שיהיה איזשהו נוסח שנוכל להגיד שיש עכשיו נוסח קצת יותר סביר שאפשר לבוא ולהצביע.

ניסן סלומינסקי: כבר קיימנו דיונים ונשארנו רק עם הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי שהיה נוסח, שאני לא חושב שהוא היה יותר טוב מזה, והבנתי שהוא שונה לנוסח עוד יותר גרוע, נכון?

אלעזר שטרן: היו כל מיני תכתובות בינינו.

<אורית שרייבר: לא יותר גרוע, אבל שונה.

ניסן סלומינסקי: בנקודה שאני מדבר עליה, אלא אם כן אתם יכולים להפתיע אותי.

ניסן סלומינסקי: תגידי את הנוסח האחרון שיש לכם ואם הוא נוסח מצוין, סגרנו את העניין.

ניסן סלומינסקי: אם לא, נראה.

ניסן סלומינסקי: אני בוודאי מבין ומיותר להגיד שבטח לוחצים אתכם וזה בינלאומי ועוד מעט יהיה משבר ויוציאו את ישראל מזה וכולי.

ניסן סלומינסקי: את כל הסיפור אנחנו מכירים אז נחסוך אותו.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי מאסף שיש לו ניסיון, לעצור את המשבר הביטחוני עם הרשויות העולמיות.

<אורית שרייבר: ההצעה שלנו הייתה לתוספת הרביעית שתמנה רשימה לא סגורה, גם של גורמים בעלי חשבון, שיכול שיראו אותם כבעלי סיכון גבוה וכתוצאה מזה, רשימה לא סגורה של פעולות שחבר הבורסה יכול לעשות לפחות אחת מבין הפעולות הללו, בעקבות ההגדרה והסיווג כבעל חשבון בסיכון גבוה.

<אורית שרייבר: לגבי איש ציבור מקומי, שהוגדר בסיכון גבוה, הוא יהיה חייב לעשות שלוש פעולות ולא להסתפק בפעולה אחת בלבד.

<אורית שרייבר: אני אקרא את זה.

<אורית שרייבר: קודם כל, תיקון לסעיף 2: "חבר הבורסה ינקוט פעולות מוגברות להכרת בעל החשבון בחשבונות בסיכון גבוה.

<אורית שרייבר: מבלי לגרוע בכלליות האמור בסעיף זה, יפעל חבר הבורסה כמפורט בתוספת הרביעית.

<אורית שרייבר: " "תוספת רביעית – פעילות בסיכון.

<אורית שרייבר: יכול להיות שיראו, בין היתר, את בעלי החשבון הבאים כבעלי חשבון בסיכון.

<אורית שרייבר: חשבון של עסק עתיר מזומנים או חשבון של בעל עסק כאמור.

<אורית שרייבר: חשבון של תאגיד שהוא בעל מבנה תאגידי מורכב בצורה יוצאת דופן או בלתי רגילה ביחס לאופי הפעילות.

<אורית שרייבר: בעל חשבון הפועל בתחומים שהוכרו על ידי ה-FATF או ה-OECD כבעלי סיכון גבוה להיותם כרוכים בשחיתות, כפי שתוארו בפרסומים הנכללים באתר הרשות המוסמכת.

<אורית שרייבר: אנשי ציבור.

<אורית שרייבר: בעלי חשבון ממדינות או טריטוריות המנויות בתוספת הראשונה לצו.

<אורית שרייבר: בעלי חשבון ממדינות שארגונים כגון האו"ם (UNODC) או ארגון ה-OECD, הכירו בהם כמדינות בעלות רמות גבוהות של שחיתות או פשיעה.

<אורית שרייבר: בעלי חשבון שמדינת ישראל או ארגונים כגון האו"ם או ארגון ה-FATF הכירו בהם כמממנים או תומכים בפעילות טרור.

<אורית שרייבר: חבר בורסה שזיהה אגב ביצוע "הליך הכרת בעל חשבון" את בעל החשבון או את מי שמבקש להיות בעל החשבון או את הפעילות בחשבון כבעלי סיכון גבוה, ינקוט, בין היתר, פעולה מהפעולות הבאות, הכול בהתאם לחומרת הסיכון ולנסיבות העניין: קבלת מידע נוסף והסברים מבעל החשבון או ממאגרי מידע הנגישים לציבור; קבלת אישור של נושא משרה בחבר הבורסה לפתיחת החשבון או להמשך ניהולו; בירור מקור משאביו הפיננסיים של בעל החשבון.

<אורית שרייבר: זיהה חבר בורסה כי בעל חשבון או נהנה הוא איש ציבור מקומי בסיכון גבוה, על פי המידע שהושג בהליך הכרת בעל החשבון ותוך התחשבות ברמת בכירות התפקיד הציבורי ומידת הגישה לכספי ציבור, ינקוט בכל הצעדים המפורטים בשתי הפסקאות הקודמות.

<אורית שרייבר: "

ניסן סלומינסקי: עברנו את כל זה.

ניסן סלומינסקי: אני זוכר שנעצרנו באיש ציבור ובהגדרה שלו.

ניסן סלומינסקי: בזה יש איזשהו שינוי?

<אורית שרייבר: לא הצענו שינויים מכיוון שההצעה מבוססת על הסטנדרטים הבינלאומיים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שגם באירופה כל שופט נמצא תחת הגדרה כזו, שדורשת את כל הבדיקות האלה כאילו הוא נמצא – אני לא רוצה להגיד סיכון – ברמת חשש גבוהה יותר?

ניסן סלומינסקי: כן, זאת המשמעות?

<אורית שרייבר: כן.

<אורית שרייבר: זה לא באופן אוטומטי.

אלעזר שטרן: הנוסח שהקריאה אורית, המשמעות שלו היא לקחת עוד מגוון שלם של קבוצות וגם אותן להפוך ללקוחות בסיכון.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאם כבר, אז להכניס את כולם, את כל המדינה.

<אורית שרייבר: זה לא כל המדינה, אלא פעולות או בעלי חשבון שהמציאות לימדה שהם יכולים להיות בפוטנציאל לסיכון גבוה יותר, וחבר הבורסה צריך לבדוק את זה.

<אורית שרייבר: זה לא באופן אוטומטי.

<אורית שרייבר: הוא שואל שאלות לביצוע הליך הכרת החשבון וככל שיש לו פרמטרים נוספים, שמצביעים על כך שמדובר - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאסור להיות עשיר ולא איש ציבור במדינה.

<אורית שרייבר: תלוי באופי הפעילות ולא בהיקף המשאבים הפיננסיים.

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים?

ניסן סלומינסקי: קודם כל, שווה לחזור לנוסח בהתחלה.

ניסן סלומינסקי: הבעיה שלי בהתחלה לא הייתה בכל זה אלא בהגדרה של איש ציבור.

ניסן סלומינסקי: זו הייתה הבעיה שלי.

ניסן סלומינסקי: פה אנחנו כאילו מכניסים את השר לביטחון פנים לקטגוריה הזאת או את שר המשפטים.

ניסן סלומינסקי: אתם שייכים לאוצר?

ניסן סלומינסקי: אז את שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאת כל השרים שלכם הכנסתם גם פנימה.

<אורית שרייבר: לא מדובר באופן אוטומטי.

<אורית שרייבר: אם יש צורך לבצע את הליך הכרת בעל החשבון, ככל שמההליך מסתמן ועולה שמדובר במי שמבקש להיות בעל חשבון שהוא בסיכון גבוה, אז נדרש לעשות את הפעולות, כשלא מדובר בעוד פעולות מאוד-מאוד מחמירות.

<אורית שרייבר: מדובר בהוספת שאלה לגבי משאביו הפיננסיים וקבלת אישור מנושא משרה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הוא צריך לתת דיווח על כל נכסיו.

<אורית שרייבר: הוא צריך לתת מענה לשאלה הזאת.

ניסן סלומינסקי: על כל נכסיו.

אלעזר שטרן: משאבים פיננסיים זה הנכסים שלו.

<גיא דביר: השאלה יותר כללית במקור.

<גיא דביר: זה לא לתת דוח מפורט.

<אורית שרייבר: זה לא לתת דוח הצהרת הון.

ענת ברקו: אז מה זה?

ניסן סלומינסקי: זה כמעט.

ענת ברקו: זה דיווח על כל נכסיו, אבל זה לא בפורמט של דוח הצהרת הון.

ענת ברקו: זה מה שזה.

ענת ברקו: זה לא מוגזם, אדוני יושב-הראש?

ניסן סלומינסקי: אלה הדרישות של רשויות הלבנת ההון בעולם.

ניסן סלומינסקי: עשינו הפסקה ונתנו להם זמן לחשוב, אבל הם לא חזרו עם פתרון יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: אדוני היועץ, לא הצלחת למצוא איזו הגדרה יותר טובה?

אלעזר שטרן: או שאתה מקבל את זה או שלא.

אלעזר שטרן: ההצעה שלהם הייתה להרחיב.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה, אז אני חוזר להתחלה.

ניסן סלומינסקי: השאלה היא האם יש אפשרות בהגדרה של איש ציבור מקומי לתת הגדרה שתהיה יותר נעימה, כך שלא נשים את כל אנשי הציבור, כולל שופטים, ברמה שהם צריכים לעבור את התחקיר ולתת דיווח על רכושם וכל זה.

<גיא דביר: לא כולם צריכים לעבור, רק אלה שסווגו בסיכון גבוה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

<גיא דביר: כשיש איזושהי אינדיקציה או כשיש חשש שיש כאלה בסיכון גבוה – זה יכול להתבטא גם בהיקף של הפעילות בחשבון, למשל.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על מישהו שרוצה לעשות פעילות בבורסה והוא פונה לחבר בורסה כדי שיפעל.

<גיא דביר: לפתוח חשבון.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: נניח שחבר הבורסה יעקב משה ידוע בבורסה וכולי.

ניסן סלומינסקי: איך הוא יודע שאני או השר לביטחון פנים נמצאים ברמת סיכון גבוהה או לא?

אלעזר שטרן: זה קורה לפני שהוא התחיל את הפעילות בחשבון כי כדי לפתוח את החשבון הוא צריך לקבל אישור.

ניסן סלומינסקי: כן, זה מה שאני אומר.

ניסן סלומינסקי: איך הוא יודע בכלל?

ניסן סלומינסקי: הוא לא בשב"כ או משהו כזה, שהוא יודע.

ניסן סלומינסקי: הוא יצטרך לעשות את זה, כנראה, לכולם.

ניסן סלומינסקי: או ההפך, שהוא לא יעשה לאף אחד כי איך אתה יודע שאדם נמצא ברמת סיכון?

ניסן סלומינסקי: רק עכשיו הוא הולך לפתוח חשבון.

ניסן סלומינסקי: איך יידעו?

<אורית שרייבר: השאלה נכונה לגבי כל פתיחת חשבון.

<אורית שרייבר: כחבר הבורסה הוא צריך לסווג את הלקוחות שלו לפי רמת סיכון בשלב ההתחלתי לגבי כל לקוח, גם אם הוא לא איש ציבור מקומי.

<אורית שרייבר: הוא שואל שאלות.

אלעזר שטרן: לא, זה לא נכון.

אלעזר שטרן: זה לא אותו דבר.

אלעזר שטרן: ראשית, לא כתוב בצו שהוא צריך לסווג אותו ברמת סיכון כזאת או אחרת.

אלעזר שטרן: אם הוא איש ציבור זר, אוטומטית יש לו סט מסוים של פעולות לעשות.

<אורית שרייבר: הוא חייב, הוא חייב.

<אורית שרייבר: משום שהליך הכרת בעל החשבון הוא הליך מבוסס סיכון.

<אורית שרייבר: המשמעות היא שהיקף ההליך הוא נגזרת של רמת הסיכון של הלקוח.

<אורית שרייבר: נכון שבתחילת הדרך, חבר הבורסה, ככל הנראה יודע פחות ממה שהוא יידע בהמשך הדרך.

<אורית שרייבר: לכן, הליך הכרת בעל החשבון הוא הליך מתמשך, שצריך לעשות ולעדכן אותו.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהוא פותח לו חשבון וכעבור חודש הוא קורא בעיתון רכילות מסוימת, אז הוא אומר: או.

ניסן סלומינסקי: הוא קורא לו ואומר: בוא, תן לי.

<אורית שרייבר: זה לגבי כל לקוח.

<אורית שרייבר: כל לקוח שבמהלך הפעילות השוטפת שלו בחשבון חבר הבורסה - - -

ניסן סלומינסקי: נניח בא השר יענקלביץ ורוצה לפתוח חשבון.

ניסן סלומינסקי: חבר הבורסה שעובד אתו, אין לו שום מקורות מהשב"כ שיש עננה על אותו שר.

ניסן סלומינסקי: הוא פותח לו חשבון רגיל, בלי שום דבר.

ניסן סלומינסקי: מתחילה פעילות ואם הוא מצלצל אליו ואומר לו: עכשיו תקנה את המניות האלה והוא רואה שבאמת למחרת המניות עלו, זה פשיטא.

ניסן סלומינסקי: זה ודאי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מדברים על זה.

ניסן סלומינסקי: איך זה פועל?

ניסן סלומינסקי: מה נותן לו שבעוד שלושה חודשים הוא יקרא לכבוד השר ויגיד לו: אדוני, אני מבקש שתגיד לי את כל הנכסים ואת כל הדברים.

ניסן סלומינסקי: מה היה צריך לקרות?

ניסן סלומינסקי: פעילות מיוחדת בחשבון שלו?

ניסן סלומינסקי: זאת הכוונה?

<אורית שרייבר: ככל שמתברר לך בהמשך הדרך שמדובר בבעל חשבון שהוא בסיכון גבוה, אישור נושא המשרה מתבקש גם בהמשך.

ניסן סלומינסקי: קחי את אלעזר ואת כבוד השר הידוע.

ניסן סלומינסקי: שניהם פותחים חשבון אצל אותו איש בורסה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא בהגדרה של איש ציבור, נכון?

אלעזר שטרן: ברוך השם.

ניסן סלומינסקי: והשני כן.

ניסן סלומינסקי: אבל כרגע אתם אומרים שאין שום נתון כי שניהם פותחים חשבון.

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה רץ.

ניסן סלומינסקי: נניח עכשיו שחבר הבורסה פתאום רואה שאצל אלעזר מתחילה להיות התנהלות מעוררת חשד בחשבון.

ניסן סלומינסקי: יש לו מידע והוא אומר: תקנו את המניה הזאת, ובאמת היא עולה.

ניסן סלומינסקי: חבר הבורסה צריך לקרוא לו ולעשות את השאלון, נכון?

ניסן סלומינסקי: למרות שהוא לא איש ציבור.

<אורית שרייבר: נכון.

ניסן סלומינסקי: אז מה מיוחד באיש ציבור?

ניסן סלומינסקי: למה אתם מכניסים בכלל את המילים איש ציבור?

ניסן סלומינסקי: כל אדם, כשאתם פותחים לו חשבון, אם אין עליו חשש, אתם פותחים לכולם.

ניסן סלומינסקי: ברגע שיש חשש בגלל התנהלות בחשבון – הרי אותו איש בורסה לא יודע על חששות בתחומים אחרים.

ניסן סלומינסקי: הוא יודע רק במה שקשור אליו בחשבון.

ניסן סלומינסקי: אז אין הבדל בין איש ציבור לאדם רגיל.

ניסן סלומינסקי: למה הקטגוריה הזאת של איש ציבור?

ענת ברקו: או טייקון שמעביר את כל הנכסים שלו לילדים שלו ואחר כך מכריז על פשיטת רגל.

ענת ברקו: זו גם דוגמה.

<גיא דביר: בדיון הקודם שמענו את הערתו של היושב-ראש והבהרנו שכמובן שאנשי ציבור הם לא קבוצת הסיכון היחידה.

<גיא דביר: יש כמה קבוצות סיכון.

ענת ברקו: אז תכתבו את כל קבוצות הסיכון.

ענת ברקו: אתם כאילו מסמנים כאן.

ניסן סלומינסקי: כל קבוצות הסיכון זה כל העם.

ענת ברקו: אז צריך לכתוב שיהיה להם חופש פעולה בעניין הזה.

<גיא דביר: הכנסנו רשימה לא סגורה, כי זאת אף פעם לא תהיה רשימה סגורה והכול תלוי בנסיבות, של חשבונות שעשויים להיות בסיכון גבוה.

<גיא דביר: כמו שציינו, הסטנדרטים הבינלאומיים דורשים דרישה ספציפית לגבי אנשי ציבור.

<גיא דביר: לגביהם נדרש אישור נושא משרה ושאלה לגבי מקור המשאבים.

ניסן סלומינסקי: בוא נעשה הבחנה.

ניסן סלומינסקי: קודם דיברנו על איש ציבור מבחוץ.

ניסן סלומינסקי: עצם זה שהוא שר החוץ באיטליה והוא בא לפתוח חשבון בישראל, זה כבר מעורר חשד.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר ואני מבין.

ניסן סלומינסקי: אם איטלקי רגיל בא לפתוח חשבון בישראל, אני לא יודע, אבל אם שר החוץ של איטליה יבוא לפתוח חשבון בישראל, עצם זה כן.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מדבר עכשיו על ישראל.

ניסן סלומינסקי: כפי שאמרתי, אלעזר ואני הולכים לפתוח חשבון.

ניסן סלומינסקי: עצם זה שאני שר, נניח, והוא יועץ משפטי והוא לא בהגדרה, לא משחק לכם כלום כי אין שום סיבה ופותחים חשבון רגיל בבורסה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אתם אומרים שאם יתברר שיש התנהלות חריגה בחשבון, תצטרכו לתת לו לענות על השאלון וגם לי.

ניסן סלומינסקי: אז מה ההבדל בין שנינו?

<גיא דביר: אני אסביר מה התהליך המצופה, כמו שאנחנו רואים אותו.

<גיא דביר: למעשה, כשפותחים את החשבון בא מי שמבקש לפתוח חשבון ועושה הליך הכרת הלקוח.

<גיא דביר: כולם עושים את זה.

<גיא דביר: ההליך הזה נעשה לפי מידה של סיכון.

<גיא דביר: חבר הבורסה מזהה באיזה תחום פעילות הוא נמצא, למשל, ציינו רשימות שונות של פעילויות שהן סיכון יותר גבוה.

<גיא דביר: הפעולה הראשונה שמצופה ממנו לעשות היא לא לשאול אותו מה מקור משאביו הפיננסיים.

ניסן סלומינסקי: לא, לא הבנתי את ההתחלה.

ניסן סלומינסקי: שופט בית המשפט העליון רוצה לפתוח חשבון.

ניסן סלומינסקי: יש לו קצת כסף והוא רוצה לפתוח חשבון בבורסה.

ניסן סלומינסקי: הוא פונה ליעקב ומבקש.

ניסן סלומינסקי: הוא נמצא ברשימות באיזשהו רף של סיכון?

<גיא דביר: כמו שהצענו, יש אינדיקציות שונות שמצופה בהתקיימן שחבר הבורסה יבצע בדיקות.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא בא עכשיו לפתוח חשבון.

<גיא דביר: מצופה ממנו, למשל, להסתכל במקורות מידע גלויים, למשל בגוגל, לעשות חיפוש ולראות מה עולה בגוגל לגבי אותו אדם שמבקש לפתוח חשבון.

<גיא דביר: זה לאו דווקא שופט וזה יכול להיות כל אדם.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, נניח שגוגל העלה אצל אלעזר שהוא רב-תחמן.

ניסן סלומינסקי: סתם.

ניסן סלומינסקי: אתם נותנים לו אותו מעמד ואתם עושים לו את התחקיר ביתר שאת.

ניסן סלומינסקי: אז מה ההבדל אם הוא איש ציבור או לא?

ניסן סלומינסקי: הרי אתם עושים חיפוש בגוגל על כל אחד ואם תמצאו עליו, שהוא לא איש ציבור, תעשו.

ניסן סלומינסקי: אם על איש ציבור לא תמצאו, לא תעשו.

ניסן סלומינסקי: מה בדיוק מיוחד באיש ציבור או לא באיש ציבור?

<גיא דביר: כמו שאמרנו, אין הבדל.

<גיא דביר: הדרישות הבינלאומיות דורשות את זה כדרישה שאם אנחנו רוצים לעמוד בה, אנחנו מציינים את זה בפני הוועדה.

<גיא דביר: אלה הדרישות הבינלאומיות והן מציינות באופן ספציפי את אנשי הציבור המקומיים.

<גיא דביר: דיברנו על זה, ניסינו להבין את ההצדקה לזה וההצדקה לזה נובעת מכך שרואים את הנושא של שחיתות מוסדית כאחת המטרות בתחום הלבנת הון.

<גיא דביר: אגב, כל הנושא של שחיתות בינלאומית בעסקאות בינלאומיות הוא אחד התכליות העיקריות של חוק איסור הלבנת הון בעולם וגם בארץ.

<גיא דביר: התוצאה היא לא כזאת שאומרים לו: אל תפתח חשבון.

<גיא דביר: לא אומרים לו לא לעשות כל מיני דברים.

<גיא דביר: מבקשים מחבר הבורסה לעשות בדיקות נוספות.

<גיא דביר: הבדיקות הראשונות שהוא יעשה הן לא בדיקות מהסוג הזה.

<גיא דביר: אני אומר חד משמעית שממש לא מצופה שלגבי כל איש ציבור מקומי יתקבל אישור נושא משרה וישאלו אותו את השאלה הזאת.

<גיא דביר: זאת, בעיניי, השאלה האחרונה.

<גיא דביר: כאשר יש איזשהו חשד, כאשר צץ משהו אחר.

<אורית שרייבר: כשיש פרמטרים נוספים שמצביעים על כך שהסיכון שלו גבוה יותר.

<גיא דביר: אם איש הציבור הזה מטפל בנושאים שיש בהם סיכון יותר גבוה.

<גיא דביר: אגב, סיכון אין פירושו שבהכרח יש משהו.

ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא "סיכון"?

ניסן סלומינסקי: שיש לו את מפעל האמוניה?

<גיא דביר: אם תחום הטיפול שלו הוא כזה שיש לו השפעה על נושאים שיש בהם הרבה מאוד כספים, הסיכון, מן הסתם, יהיה יותר גבוה.

<גיא דביר: העיקרון הבסיסי והחשוב ביותר בכל התהליך הזה הוא ניהול סיכונים ואי אפשר להשתחרר מזה.

ניסן סלומינסקי: אני מנסה להבין.

ניסן סלומינסקי: יבוא שופט עליון והוא מטפל בהרבה דברים בעלי סיכון גבוה.

ניסן סלומינסקי: הוא חורץ גורלות וכולי.

ניסן סלומינסקי: הוא בפונקציה של סיכון?

<גיא דביר: אם אתה שואל אותי, לא מצופה לגבי כל שופט עליון לשאול את השאלה הזאת.

<גיא דביר: זה תלוי, כמובן, אם יש איזושהי אינדיקציה או איזשהו חשש או סיכון מיוחד בפעילות שלו.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש "בפעילות"?

ניסן סלומינסקי: בפעילות של החשבון.

ניסן סלומינסקי: הרי איש הבורסה לא יודע מעבר לחשבון.

<גיא דביר: יש כאן רשימה של פעולות שצריך לעשות.

<גיא דביר: יש פעולות שהן פחות מחמירות ויש פעולות שהן יותר מחמירות.

<גיא דביר: גם מבחינת חבר הבורסה עצמו, שזה יוצר עליו נטל, וגם מבחינת השאלות ששואלים את מי שמבקש לפתוח חשבון.

<גיא דביר: השאלה לגבי המצב הפיננסי מבחינת מי שמבקשים לפתוח חשבון, מחמירה יותר.

<גיא דביר: בינינו, זה במקרים החמורים ולא בכל מקרה ומקרה צריך לשאול את השאלה הזאת לגבי איש מקומי.

<גיא דביר: יש בדיקות נוספות שצריך לעשות קודם, למשל לבדוק בגוגל.

<גיא דביר: היום זה כלי חזק, זה כלי שקיים.

ענת ברקו: אבל אתה יודע שהוא לא כלי מדעי ולא כלי מדויק ויש המון דיס-אינפורמציה בתוך גוגל.

ניסן סלומינסקי: והם לא מוחקים שום דבר, גם אם זה לא נכון.

ענת ברקו: הם לא מוחקים שום דבר הרבה מאוד זמן.

ענת ברקו: מאז שאני אשת ציבור, אם פעם הייתי בודקת מה נכתב על הספרים שלי, על המאמרים שלי וביקורות, מרגע שנכנסתי לכנסת אני לא פותחת את גוגל.

ענת ברקו: המון המון זבל.

ענת ברקו: איך אפשר לדעת לסנן?

ענת ברקו: והאם אנחנו לא עושים נזק בעצם הדבר הזה?

<גיא דביר: עולם ניהול הסיכונים הוא לא עולם מדויק.

<גיא דביר: אנחנו לא יכולים לצפות מחבר הבורסה לעשות כאן תהליך מדעי.

ענת ברקו: בטח יש תהליך שיכול להיבדק בצורה יותר רצינית מאשר לחפש בגוגל.

ניסן סלומינסקי: אני בא לפתוח חשבון ואני פונה למישהו שהוא חבר בורסה, נניח ליעקב, ואני רוצה שהוא ינהל לי את החשבון.

ניסן סלומינסקי: עכשיו מוטל על יעקב לעשות את הבדיקות אם האיש שפונה אליו, אם הוא איש ציבור, אם יש עליו איזושהי עננה ואז הוא צריך לשאול אותו כל מיני שאלות.

ניסן סלומינסקי: איך הוא יידע אם יש עליו עננה?

ניסן סלומינסקי: הוא פותח גוגל.

<אורית שרייבר: לא רק.

<אורית שרייבר: מבצעים את הליך הכרת בעל החשבון.

<אורית שרייבר: ברור שחבר הבורסה מתבסס על התשובות שמי שמבקש להיות בעל חשבון משיב לו לגבי הפעילות הצפויה.

ניסן סלומינסקי: אבל מה ההבדל בין אלעזר לביני, אם אני איש ציבור והוא לא?

<אורית שרייבר: אצלך יש עוד פרמטר שסומן.

ניסן סלומינסקי: מה עושה הפרמטר הזה?

ניסן סלומינסקי: שאצלי יסתכלו בגוגל ואצלו לא?

ניסן סלומינסקי: זאת הכוונה?

ניסן סלומינסקי: או שאצלי תתקשרו ישר לשי ניצן?

<גיא דביר: במקומות שבהם יש קבוצות שרמת הסיכון שלהן גבוהה יותר, שם צריך לעשות בדיקות מוגברות.

<גיא דביר: הבדיקות הבסיסיות הן קודם כל באמת לבדוק בגוגל.

<גיא דביר: צריך להבין גם מה התוצאות של זה.

<גיא דביר: התוצאות הן לא בהכרח שכל דבר שאתה רואה בגוגל – אתה גם רואה מה המקור של זה.

<גיא דביר: גוגל זה רק כלי.

<אורית שרייבר: יש חברות פרטיות שמספקות את המידע הזה, אבל אנחנו כמובן לא מטילים את החובה על כל חבר בורסה להיקשר בהסכמים עם חברות כאלה היום.

ענת ברקו: מי יודע.

ניסן סלומינסקי: השם ישמור.

ניסן סלומינסקי: מה עושה איש הבורסה עם הנייר הזה?

<גיא דביר: אם יש בעל חשבון שהוא מסווג אותו ברמת סיכון גבוהה, הוא אמור לסווג אותו ברמת סיכון גבוהה.

<גיא דביר: הוא עושה בקרות יותר גדולות.

ענת ברקו: והוא אומר לו את זה?

<גיא דביר: לא, הוא לא צריך להגיד לו את זה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: ברגע שהוא שואל אותו לגבי הרכוש שלו, אוטומטית הוא אומר לו - - -

<גיא דביר: הוא לא צריך להגיד לו.

<גיא דביר: יש תהליך שהוא עושה לכולם והוא יכול לשאול אותו שאלות שהוא צריך לשאול אותו.

<גיא דביר: הוא מסווג את הסיווג ובסופו של דבר, אם החשבון מסווג ברמת סיכון גבוהה, זה אומר שצריך לעשות בקרות יותר מוגברות בחשבון.

<גיא דביר: ממילא, חבר בורסה נדרש לפי סעיף 11 לעשות בקרות על פעילות בחשבון.

ניסן סלומינסקי: פעילות בחשבון אני מבין.

<גיא דביר: שאלת אותי מה התוצאה, וזאת התוצאה.

<גיא דביר: תוצאה אחרת היא שאם באמת מדובר בסיכון גבוה, הוא מבקש בתור חבר בורסה מנושא משרה בכירה אישור לפתוח את החשבון, פשוט כדי להעלות את הרמה של הגורם שמאפשר בתור חבר הבורסה לפתוח את החשבון.

<גיא דביר: כמו שאמרנו, במקרים האלה גם לשאול את השאלה לגבי מקור משאביו הפיננסיים.

ענת ברקו: זה נראה סביר.

ניסן סלומינסקי: ואתם אומרים שזה קיים בעולם?

<גיא דביר: אלה הדרישות הבינלאומיות.

ניסן סלומינסקי: כשמדובר על איש ציבור, זה לא איש ציבור שבא לאנגליה מבחוץ אלא איש ציבור באנגליה.

<אורית שרייבר: א

<אורית שרייבר: יש ציבור מקומי ולא רק איש ציבור שבא מבחוץ.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שגם המלכה נמצאת שם ושואלים אותה על הרכוש שלה.

ענת ברקו: למה אתם לא מרחיבים את זה?

ענת ברקו: אוקיי, אתם נדרשים לאיש ציבור, אבל צריך להרחיב את זה.

ענת ברקו: זה מה שצריך.

<גיא דביר: התוספת שהצענו כללה עוד קבוצות.

ענת ברקו: טייקון הוא איש ציבור?

ניסן סלומינסקי: יש לו סקציה נפרדת.

<גיא דביר: הוא בהחלט יכול להיות חשבון בסיכון גבוה.

<גיא דביר: אין ספק.

ענת ברקו: יש שימוש באנשי קש וכל מיני דברים כאלה.

ניסן סלומינסקי: מי שיש לו כסף במדינת ישראל הוא ברמת סיכון.

ניסן סלומינסקי: זאת המציאות.

<אורית שרייבר: לקוחות מהסוג הזה יסווגו גם כלקוחות בסיכון גבוה.

ענת ברקו: זה בא לידי ביטוי פה?

<אורית שרייבר: לא בהגדרת איש ציבור, אבל לאורך כל הצו בהחלט כן.

<גיא דביר: הדרישה היא לפי מידת הסיכון.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו נדרשים לעשות את זה גם בישראל.

ניסן סלומינסקי: זה לא בסדר, זה טירוף.

ענת ברקו: מסתבר שזה לא תענוג כזה גדול להיות איש ציבור.

ענת ברקו: למה כולם רצים לכאן?

ניסן סלומינסקי: את שמה על כל אנשי הציבור איזו מין עננה.

ענת ברקו: יש מחיר.

ניסן סלומינסקי: למה צריך להיות מחיר?

ענת ברקו: אם אנשים הם ישרים אין בעיה.

ענת ברקו: מה הבעיה?

ענת ברקו: אני לא רואה בזה משהו.

ענת ברקו: .. לי באופן אישי זה לא מפריע.

ניסן סלומינסקי: למה הוא צריך לבוא ואיש הבורסה ישאל אותו מה הרכוש שלו?

ניסן סלומינסקי: למה?

ענת ברקו: אני מניחה שבדרך כלל הוא יעשה איזשהו שאלון, אפילו כללי, לכל אחד.

ענת ברקו: לא כל אחד בא ומבקש שיפתחו לו חשבון בבורסה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ענת ברקו: ישאלו אותו את השאלות המתבקשות.

ניסן סלומינסקי: הרבה מאוד אנשים שהם לא אנשי ציבור פותחים חשבון, ולא שואלים אותם את אותן שאלות שעכשיו ישאלו את איש הציבור.

<לילך וגנר: אנחנו מתייחסים לזה קצת כאל חידוש, אבל צריך להבין שבבנקים זה נעשה ואם כבר אנחנו מדברים על חברי בורסה לעומת בנקים, הרי שכמעט לכל אחד יש חשבון בנק, לא לכל אחד יש חשבון בורסה.

<לילך וגנר: בנוהל בנקאי תקין, 411, כל הנושא של חשבונות בסיכון ואנשי ציבור, איך מסווגים אותם ומתי מסווגים אותם כסיכון גבוה ואיזה חובות יש על הבנק לעשות במקרה הזה, מאוד מאוד מאוד מפורטים ב-411.

<לילך וגנר: זאת אומרת, יש לנו כבר את כל ההסדר הזה שאפשר ללמוד ממנו.

אלעזר שטרן: הוא לא בצו ולצערנו, 411 לא מגיע לאישור הוועדה.

<לילך וגנר: לגבי אנשי ציבור, החלופה השנייה שלנו מבוססת בחלקה באמת על 411, איך קובעים שמישהו בסיכון.

<לילך וגנר: לגבי שאלות היושב-ראש איזה פרמטרים יש, אפשר ללמוד על כך מנוהל 411 על המצב הזה.

<לילך וגנר: איך הבנק קובע שאיש ציבור מקומי הוא בסיכון גבוה?

<לילך וגנר: יש פה שורות של פרמטרים ששואלים אותו.

<לילך וגנר: זה כבר נעשה.

<לילך וגנר: אני מסכימה שבצווי איסור הלבנת הון שלנו זה עדיין לא בא לידי ביטוי, אבל זה לא חידוש במובן המהותי כלפי אנשי ציבור מקומיים.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שבבנקים זה די דומה ולמרות הכול, בישראל אין חשדות ואין כלום והכול מתנהל יפה והכול מסתדר.

ניסן סלומינסקי: לא היה לכם שום רעיון נוסף על הגדרה של אנשי ציבור או על תחליף או משהו?

ניסן סלומינסקי: אם נמשוך את זה עוד, זה לא יביא ישועה, נכון?

ענת ברקו: לא, אתה צריך לגמור את זה מהר כדי שיהיה לך זמן לחוק שלי.

ניסן סלומינסקי: טוב, נלך למהדורה הראשונה אם כבר.

ניסן סלומינסקי: יש מה שנקרא "תחת מחאה"?

אלעזר שטרן: כן, מאשר תחת מחאה.

ענת ברקו: זה מופיע בפרוטוקול.

ענת ברקו: יהיה כתוב שאתה מוחה.

אלעזר שטרן: ברשומות יהיה כתוב שזה אושר תחת מחאה.

ניסן סלומינסקי: מאשר תחת מחאה ובגלל האח הגדול – האח הגדול זה מילת קסם – שלא נהיה, חס ושלום, חריגים ברשות להלבנת הון של אירופה וכולי.

ניסן סלומינסקי: בסדר, נעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: מה אני אעשה?

ניסן סלומינסקי: איך אנחנו עושים?

ניסן סלומינסקי: אנחנו מאשרים את הצו?

אלעזר שטרן: כן, להצביע ולאשר.

ניסן סלומינסקי: זה הצו הראשון, בלי השינויים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע על צו איסור הלבנת הון (חובת זיהוי, דיווח וניהול רישומים של חבר בורסה למניעת הלבנת הון ומימון טרור), (תיקון מס' 2), התשע"ז-2017.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ומי נגד.

ניסן סלומינסקי: בעד הבקשה לאישור הצו – פה אחד

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד, תחת מחאה, אני אומר.

ניסן סלומינסקי: שיהיה לכם בהצלחה אבל שזה יעזור.