ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 400, 2017-05-10 08:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-10 במאי 2017, י"ד באייר תשע"ז.

יעקב מרגי: פסח שני, כפי שמצוין בלוח העברי.

יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום הוא תנאי ההעסקה של מאבטחים במוסדות חינוך, ביוזמתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יעקב מרגי: אני חייב לומר גילוי נאות.

יעקב מרגי: בדרך כלל אני מתעקש שלא להתעסק בסוגיות של תנאי העסקה, גם של עובדים שמועסקים בתחומים שאני אחראי עליהם כיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: אני חושב שתנאי העסקה, האכסניה הטבעית שלהם היא ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב מרגי: התגלגלה אליי בקשתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ בעיתוי מאוד קצר.

יעקב מרגי: ידעתי שדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לא יתקיים בטווח הקרוב ושמעתי גם את הקולות על האפשרות שהשירות הזה או הצורך הזה יושבת.

יעקב מרגי: אמרתי שאני אקח זאת על עצמי תוך סיכון שמישהו ינסה לחשוב שיש פה כוונה כזאת או אחרת.

יעקב מרגי: לקחתי זאת ואני עושה זאת.

יעקב מרגי: הוועדה קיימה לא אחת דיונים, וחלקכם השתתפו בדיונים האלה, סביב סוגיית אבטחת מוסדות החינוך במדינת ישראל בכלל ובירושלים בפרט.

יעקב מרגי: אני הייתי מבקש סקירה או ממשרד החינוך או מהמשרד לביטחון פנים קודם כל מכוח מה ואיך מתבצעת האבטחה, על רגל אחת.

יעקב מרגי: לעבור מהגיל הרך דרך מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: סקירה קצרה כדי שנוכל לצלול לתוך הדיון.

יעקב מרגי: לפני כן אני אתן לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שיזמה את הדיון, לומר כמה מילים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הנכונות לקיים את הדיון במהירות.

שלי יחימוביץ': הרקע הוא שביוני 2016 נחתם הסכם בין האוצר להסתדרות, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי על ביטחון תעסוקתי ותעסוקה רציפה של 12 חודשים למאבטחים בבתי-הספר.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על אנשים ששומרים על הילדים שלנו.

שלי יחימוביץ': הילדים שלי כבר גדולים, אבל יש לי תמיד פינה חמה בלב לשומרים שעומדים בפתח בתי-הספר שלהם.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על כ-3,800 מאבטחים שמאבטחים את שלומם של הילדים במוסדות החינוך.

שלי יחימוביץ': והנה מתברר שלמרות אותו הסכם שנחתם, חופשת הפסח שהייתה במהלך החודש הקודם, הביאה לזה שתלושי השכר שהמאבטחים מקבלים היום – לכן ביקשתי ממך, אדוני היושב-ראש, לא להשתהות – הם בניכוי החופשה.

שלי יחימוביץ': כלומר, אנחנו נשארים עם תלושים של 1,500 שקלים בחודש, 2,000 שקלים בחודש.

שלי יחימוביץ': מדובר בדבר מאוד-מאוד חמור.

שלי יחימוביץ': אף אחד כאן לא מעלה על דעתו שאנשים שממילא אין להם שכבות שירפדו אותם לעת צרה, יכולים איכשהו להתקיים מ-2,000 שקל לחודש, שנגזרו עליהם.

שלי יחימוביץ': הם לא רצו את החופשה הזאת.

שלי יחימוביץ': היא נכפתה עליהם ושלא כמו כל העובדים האחרים במערכת החינוך, הם לא מקבלים שכר בחופשות וזה למרות ההסכם שנחתם ולמרות שהיה ברור שהם אמורים לקבל את שכרם.

שלי יחימוביץ': אתה יודע, ביומו תיתן שכרו זה ציווי ראשוני.

שלי יחימוביץ': מדובר כאן בעוול מאוד גדול וגם לטעמי בהפרת ההסכם, אלא אם יגידו לי כאן שבהסכם מלכתחילה היה ברור מראש שבחודש שבו יש את החופש הארוך ביותר, מלבד החופש הגדול, העובדים מקבלים רק חצי משכרם.

שלי יחימוביץ': הייתי רוצה לקבל תשובות גם ממשרד החינוך.

שלי יחימוביץ': משרד החינוך לא יכול להתנער.

שלי יחימוביץ': נכון שהוא לא המעסיק הישיר, אבל הוא כן המעסיק בפועל של אותם מאבטחים ויש לו אחריות לעניין.

שלי יחימוביץ': הייתי רוצה לשמוע מה לאוצר יש לומר וגם מה להסתדרות יש לומר, שאני מקווה שיש פה נציג שלה.

יעקב מרגי: לא, אין.

<יהודית גידלי: הוזמנו.

יעקב מרגי: אני מציע שנשמע את המשרד לביטחון פנים, שהוא המתכלל, ואת משרד החינוך.

שלי יחימוביץ': אני באמת רוצה לשבח את פז כהן, יושב-ראש פורום ועד ההורים היישוביים ואת חברי ועד ההורים שנמצאים כאן.

שלי יחימוביץ': בדרך כלל יש נטייה לוועדי הורים לגונן על הילדים ולהילחם על הזכויות של הילדים וגם על דברים במערכת החינוך שקשורים ישירות לרווחת הילדים ולחינוך הטוב.

שלי יחימוביץ': לקחת אחריות מוסרית על האנשים האלה ששומרים על הילדים ולהילחם בשבילם, זה באמת ראוי לכל שבח.

יעקב מרגי: יש ברית משולשת לא כתובה.

יעקב מרגי: ביום שזה יהיה שתי צלעות ולא כפי שאמרנו אתמול, משולש שווה צלעות, הם לא יקבלו גיבוי ממני.

יעקב מרגי: הראייה כוללת והם מתמידים בכך.

יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

<גל שופרוני: אני מרכז תקציבי משטרה ובמסגרת התפקיד שלי אני גם אמון על קביעת אותו תעריף מקסימום שאנחנו כמשרד, באמצעות משטרת ישראל, משלמים לרשויות המקומיות והלאה זה עובר לחברות.

<גל שופרוני: המשרד לביטחון פנים פועל, כמובן, מתוקף כל אותן החלטות ממשלה שמגדירות את אבטחת מוסדות החינוך.

<גל שופרוני: אנחנו מתקצבים את הרשויות המקומיות, גם לפי אחוזי השתתפות כאלה ואחרים.

<גל שופרוני: יש רשויות שמקבלות מימון מלא, יש רשויות שמקבלות 64% מימון.

<גל שופרוני: לגבי התעריף עצמו, שאני מניח שלזה אתם מכוונים, התעריף נקבע לפי מגוון הוצאות שאנחנו מגלמים באותו שכר מקסימום שמועבר לחברות.

<גל שופרוני: כלומר, הוא מכיל בתוכו את שכר הבסיס שמשולם לאותו עובד ובנוסף לזה יש הרבה מאוד הוצאות שאנחנו מגלמים, כמו רווחיות החברה, כמו הוצאות של החברה למשק וכלכלה.

יעקב מרגי: אני אפסיק אותך כי הדיון הוא אינטראקטיבי.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שאתם מגלמים את השכר שאמור להיות משולם, אתם לוקחים בחשבון 10 חודשים?

יעקב מרגי: 12 חודשים?

יעקב מרגי: לפי מה?

יעקב מרגי: יומי?

יעקב מרגי: לפי לוח השנה העברי?

<גל שופרוני: השכר משולם למאבטחים לפי לוח השנה שנקבע על ידי משרד החינוך.

יעקב מרגי: עזוב את מה שמשולם בפועל.

יעקב מרגי: את זה אנחנו יודעים.

יעקב מרגי: אני שואל אותך כמתכלל, כמתקצב, כמעביר התקציב, כשקבעת את גובה התשלום לרשות מקומית כזו או אחרת.

<גל שופרוני: יומי ואפילו שעתי.

יעקב מרגי: יומי בפועל או יומי - - -

<גל שופרוני: שעתי.

<גל שופרוני: ליתר דיוק זה שעתי.

איתן ברושי: המטרה שלהם היא מקסימום ביטחון במינימום עלות.

יעקב מרגי: תודה.

איתן ברושי: זאת המטרה.

איתן ברושי: במינימום עלות שכר רעב.

איתן ברושי: תכף נדבר על זה.

יעקב מרגי: איתן, תודה.

<גל שופרוני: לגבי הנושא של הקיץ, וזה דבר שהוא חדש יחסית, בשיתוף עם משרד האוצר והשלטון המקומי, אנחנו מחילים כיום העסקה רציפה בחודשי הקיץ.

<גל שופרוני: כלומר, בחופש הגדול, כשהילדים לא נמצאים בבית-הספר, המאבטח ממשיך לקבל שכר בדיוק כמו מורים.

<גל שופרוני: אני אגע בעוד נקודה, שזה צו הרחבה.

<גל שופרוני: אנחנו מדברים על שכר הבסיס כשאנחנו יודעים שהיום שכר הבסיס שלהם הוא כשכר המינימום במשק.

<גל שופרוני: צו ההרחבה שעליו חתם שר הכלכלה והרווחה, דה פקטו לא מיושם היום.

<גל שופרוני: הסיבה לכך שהוא לא מיושם – אני רואה שאין כאן נציג של משרד האוצר.

יעקב מרגי: יש.

<גל שופרוני: אני לא מכיר אותך, לא רפרנט של ביטחון הפנים, בכל אופן.

<גל שופרוני: קיימת מחלוקת לגבי הצו הזה ולמעשה משרד האוצר – אלה התשובות שקיבלתי מהם כשפניתי בבקשה לשיפוי תקציבי על המהלך – לא מכיר בצו ההרחבה ולכן לא משלם אותו.

<גל שופרוני: זה כיום הפער הכי גדול שאנחנו יכולים לדבר עליו.

<גל שופרוני: רק לסבר את האוזן, זהו פער שלדעתי הוא בין 27 שקלים למול 28.5 שקלים, כפי שחתום בצו.

<גל שופרוני: אם אתם רוצים, אפשר לעבור למשרד האוצר ואחר כך אני אגיב.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שאתם כבר פועלים בסוגיה של חודשי הקיץ, למה חופשות אחרות לא נכללות?

יעקב מרגי: הרי עשיתם זאת מתוך רציונל שהוא עובד כמו כל עובד אחר במשק.

יעקב מרגי: כל עובד אחר במשק יש לו מכסת ימי חופשה שנתית.

יעקב מרגי: גם המורים.

יעקב מרגי: לא שמעתי שהמורים, אפרופו הדיון שהיה אתמול, מישהו הולך לקצץ להם יום חופשה כזה או אחר.

יעקב מרגי: יש סך ימי חופשה, זה קשיח לעובד ועם זה הוא מתמודד.

יעקב מרגי: אם הרציונל הוא שהמאבטחים הם עובדים כמו כל עובד במערכת החינוך או במשק, אני חושב שתשלימו את המהלך המכובד, הרצוי והמתבקש שעשיתם, שחודשי הקיץ משולמים.

יעקב מרגי: גם החופשות.

יעקב מרגי: הפער בין החופשות במערכת החינוך לבין החופשות של ההורים או של העובדים במשק הוא פער אדיר.

יעקב מרגי: המאבטח לא יכול לשאת את זה.

<גל שופרוני: אני מבין לחלוטין ואני חוזר להיבט התקציב.

<גל שופרוני: אנחנו כיום מתוקצבים לפי אותו הסכם של העסקה רציפה אך ורק על חודשי הקיץ, על יולי-אוגוסט.

שלי יחימוביץ': זה נכתב בהסכם?

<גל שופרוני: כן.

שלי יחימוביץ': והיה כתוב שהם לא יקבלו שכר בחופשות?

יעקב מרגי: אני נוטה להאמין שזה לפי ההסכם.

<גל שופרוני: כן, זה ההסכם.

יעקב מרגי: אני אתקן אותך כמו שאני מתקן כל נציג משרד ממשלתי שמגיע לכאן.

יעקב מרגי: כשבא נציג משרד ממשלתי ואומר: אנחנו לא מתוקצבים, כביכול הוא ישר מנסה לזרוק את זה על מי שמתקצב.

יעקב מרגי: אבל אני אגיד לך מה הפרקטיקה שלי.

יעקב מרגי: אם משרד ממשלתי לא ידרוש תקציב ולא יאמר את ה"אני מאמין" שלו – אני צריך לשמוע ממך היום את ה"אני מאמין" שלך ואת הצהרת הכוונות של המשרד שלך, שאתם הולכים ליישר קו גם אם לא תקבלו.

יעקב מרגי: זאת עובדה, שאתם לא מתוקצבים, אבל אתם צריכים לפעול, לעשות הכול.

יעקב מרגי: משרד האוצר לא יתנדב להגיד לך: בוא, נרדמת בשמירה, קח בשביל אותם מאבטחים.

יעקב מרגי: האם אתה בהשקפת עולמך, בתוכנית העבודה שלך הולך ליישר קו ולהביא את העובדים האלה לרמה של כלל העובדים במשק?

<גל שופרוני: ללא ספק, המשרד לביטחון פנים רוצה בטובת העובדים.

<גל שופרוני: המשרד לביטחון פנים רואה את העובדים כבסיס לכל תפיסת האבטחה שלו.

<גל שופרוני: כמובן, ככל שהשכר והתנאים שלהם יהיו טובים יותר, כך גם נקבל - - -

יעקב מרגי: בסיכום נקרא למשרד לביטחון פנים להגיש דרישה תקציבית, להכניס זאת בתוכנית הקרובה למרות שהתקציב אושר ל-2018-2017.

יעקב מרגי: כבר עכשיו לבקש להכניס זאת.

שלי יחימוביץ': יש אפשרות לתקן בדיעבד את העוול שנגרם להם בחודש הזה?

<גל שופרוני: מדובר על סיכום תקציבי.

יעקב מרגי: כן, אנחנו נשמע בהמשך.

שלי יחימוביץ': יש אפשרות להגיע לסיכום עוד השנה הזאת, כדי שזה יחזיר למאבטחים את מה שנגרע מהם בחודש הזה?

<גל שופרוני: אני מאמין שבשיתוף פעולה כולל של כל הגורמים הדבר אפשרי.

יעקב מרגי: נשמע בהמשך הדיון.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

<שאול יגיל: אני אתייחס קודם לדברים שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

<שאול יגיל: מדובר על קרוב ל-5,000 מאבטחים ולא על 3,800.

שלי יחימוביץ': אז על אחת כמה וכמה.

יעקב מרגי: תודה על התיקון.

<שאול יגיל: יש לזה משמעות מבחינת הנתונים.

יעקב מרגי: ויש גם משמעות לחומרת התופעה.

<שאול יגיל: דבר שני, ואת זה הציג כאן נציג המשרד לביטחון פנים, אנחנו כמשרד החינוך מוכנים לכול.

<שאול יגיל: הנקודה הבסיסית והמשמעותית היא שמי שמקבל את התקציב, מי שמכתיב את העלות לשעת מאבטח ולא ליום מאבטח – יש לזה משמעויות כי זה הולך לפי שעת מאבטח בפועל – זה המשרד לביטחון הפנים.

<שאול יגיל: לנו אין אמירה בנושא הזה, לצערנו.

יעקב מרגי: אני חולק עליך ואני אומר לך, תקשיב, קיומה של מערכת החינוך - - -

איתן ברושי: זה אחרי ששר החינוך דיבר בפרס ישראל על ראש גדול ולקחת אחריות.

איתן ברושי: ככה אתם מתנהגים?

איתן ברושי: זאת לא פעם ראשונה.

יעקב מרגי: איתן, איתן.

איתן ברושי: לא "איתן".

איתן ברושי: שר החינוך הטיף מוסר לכולם שיהיו יזמים.

יעקב מרגי: איתן, אל תשתלח בעובד משרד.

איתן ברושי: עוד פעם אתה אומר "עובד משרד"?

איתן ברושי: הוא נציג של השר שלו.

איתן ברושי: הוא לא מתנדב.

איתן ברושי: הוא בא לכאן כנציג השר שהטיף לנו על ראש גדול.

איתן ברושי: אתם לא מתביישים להגיד שמישהו אחר אחראי?

איתן ברושי: כל פעם אותו סיפור שמישהו אחר אחראי.

איתן ברושי: מישהו אחר סגר את רשות השידור, ככה מתנהלת הממשלה.

איתן ברושי: כל הגורמים, אתם מנהלים את הכול.

<שאול יגיל: אני מבקש להתייחס למה שאמר חבר הכנסת איתן ברושי.

יעקב מרגי: אני אתן לך, רק תמתין.

איתן ברושי: אתם לא מתביישים?

איתן ברושי: תשתחררו מאחריות.

איתן ברושי: דוגמה אישית.

<שאול יגיל: אני אתייחס למה שאמר כאן חבר הכנסת איתן ברושי.

יעקב מרגי: אדוני, ההבדל בינך לבינו הוא שהוא חבר כנסת והוא יכול להתפרץ.

<שאול יגיל: אני מכבד אותו.

יעקב מרגי: אני אגן עליך, אבל אני מבקש בלי קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור.

איתן ברושי: זה לא אישי, זה מול משרד החינוך.

יעקב מרגי: איתן, אני אתן לך לדבר.

איתן ברושי: יש לך ברירה?

יעקב מרגי: שאול, התחלתי לתקן אותך.

יעקב מרגי: הראייה הכוללת של משרד החינוך והחובה שלו היא לנהל את מערכת החינוך כתקנה ולהבטיח את שלום הילדים במערכת החינוך.

יעקב מרגי: המצב הנתון היום שבו תנאי ההעסקה והביטחון התעסוקתי-כלכלי של המאבטחים מסכן את הביטחון במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אם אתה לא מבין, זה על סף השבתה כוללת.

יעקב מרגי: זה לא יישאר ככה.

יעקב מרגי: אני חושב שמאבטח ממורמר לא עושה את עבודתו נאמנה.

יעקב מרגי: מאבטח שיודע שהוא הולך להשתכר פחות משכר המינימום – אנחנו שומעים שצו ההרחבה לא חל עליו.

<קריאה: חל עליו.

יעקב מרגי: לא יושם.

יעקב מרגי: הוא אומר לך שהוא לא יושם.

<גל שופרוני: הוא לא יושם מבחינתם.

<גל שופרוני: הם לא מעבירים את הכסף לרשויות.

יעקב מרגי: אדוני, אני אתן לך.

יעקב מרגי: אנחנו מסכימים, רק אתה עכשיו מדבר אתי על ניואנסים.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים שימי חופשה לא משולמים.

יעקב מרגי: אוטומטית אתה כמשרד החינוך משלים עם זה.

יעקב מרגי: אתה, כמשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל, משרד האוצר, גם אנחנו אם נשב בשקט וגם פורום ההורים היישוביים אם נשב בשקט, אנחנו אומרים שהמאבטחים שתגייסו לעבודה הזו הם מאבטחים לא מוכשרים, חסרי מוטיבציה, פגועים.

יעקב מרגי: אנחנו פוגעים בהם.

יעקב מרגי: אתם יודעים את האמת יותר טוב מאתנו.

יעקב מרגי: אף אחד לא ילך מרצון להיות מאבטח במוסד חינוך בגלל מוטיבציה אם יש לו תנאים אחרים והוגנים במקום אחר.

יעקב מרגי: אנחנו לוקחים את ברירת המחדל האחרונה-אחרונה-אחרונה.

יעקב מרגי: זה לא קיים.

יעקב מרגי: אפילו עובדות ניקיון, למרות שהמצב שלהן עדיין בשפל, הצלחנו בשנים האחרונות לתת להן קצת יחס.

יעקב מרגי: להסתובב לכיוון שלהן.

יעקב מרגי: לכן אני חולק עליך.

יעקב מרגי: אני לא מתווכח אתך.

יעקב מרגי: אני אומר לך, תשנו את הדיסקט.

יעקב מרגי: כשאתם באים לוועדה אתם צריכים לומר את העמדה שלכם באילוצים הנוכחיים ולכן המצב הוא כזה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ממך, ולכן גם אמרתי זאת למשרד לביטחון פנים, לגל, את ה"אני מאמין" שלך, את תוכנית העבודה שלך.

יעקב מרגי: אילוצים?

יעקב מרגי: קשיים?

יעקב מרגי: תן לנו להתמודד, לנסות לעזור לך.

יעקב מרגי: אבל אם אני יודע שאתם יושבים, לא מתכוננים להגיש את זה, לבקש את זה, לפעול כדי לשלם, אז אני יודע שאתם חיים טוב עם זה ואז אני אסיק את המסקנות שלי.

יעקב מרגי: זה הטיפול שרציתי לטפל.

יעקב מרגי: אני אתן לאיתן לסיים ואחר כך תענה.

יעקב מרגי: איתן, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת יחימוביץ והקהל הרב והעצום שיושב פה, מי שמזלזל במורים, זה לא מפתיע שהוא משפיל את המאבטחים.

איתן ברושי: הרי לא מזמן בחדר הזה עסקנו במחדל של משכורות המורים.

איתן ברושי: מראש הם לא ראויות ועוד עשו תרגילים וקיצוצים.

איתן ברושי: לפי דעתי, עד היום לא הכול נפתר.

איתן ברושי: היו פה מורות שמדלגות מאזור לאזור ועוד מעט יצטרכו לרכוב על חמורים כי אין להן שום תקציב לשום דבר.

איתן ברושי: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש פה שגיאה בסיסית.

איתן ברושי: תראו, בלי אבטחה אין חינוך.

איתן ברושי: יכול להיות שמורה לא יגיע אז לא יהיה שיעור או שיהיה מורה מחליף.

איתן ברושי: אם אין מאבטח – ועד ההורים, אני רוצה שתקשיב – אם לא מגיע מאבטח, בית-הספר לא נפתח.

<קריאה: כבר אין מאבטח.

איתן ברושי: יש מקומות שיש בהם.

איתן ברושי: אני בא משם.

<קריאה: ויש מקומות שאין.

איתן ברושי: ויש מקומות שיש.

איתן ברושי: אנחנו מדברים על מאבטחים שישנם.

איתן ברושי: יש מקומות שצריכים אבטחה.

איתן ברושי: יש מקומות שאין בהם תנאים לאבטחה.

איתן ברושי: דיברנו גם על התנאים של המאבטחים.

איתן ברושי: על מה שנקרא בודקה או על העמדות.

איתן ברושי: אל תעשה לי סימנים טקטיים.

איתן ברושי: אני מכיר את זה מהשטח.

יעקב מרגי: איתן, דבר.

איתן ברושי: כולל שהייתי ראש מועצה.

איתן ברושי: כולל כאלה שמותר להם לשאת נשק וכאלה שלא.

איתן ברושי: בסופו של דבר, אנחנו יודעים שמשרד החינוך הוא לא המשרד עם הכי פחות תקציבים.

איתן ברושי: השיטה הזאת, אדוני היושב-ראש – ראינו את זה אתמול בלילה בערוץ הראשון – איך פועלת הממשלה.

איתן ברושי: הם נפגשים פה, הוא לא מכיר את האוצר.

איתן ברושי: האוצר לא יודע מי הוא.

איתן ברושי: הם עושים ישיבת תיאום אצלך בישיבה.

איתן ברושי: במקום לבוא מוכנים לכאן ולהציג עמדה ממשלתית מתואמת, מציגים פה עמדות שונות.

איתן ברושי: עכשיו אתה אומר להם: לכו, תבואו, תעשו סידורים.

איתן ברושי: אני מתייחס למקומות שבהם יש גדר, יש אבטחה ומוציאים הרבה מאוד כסף על מרכיבי ביטחון.

איתן ברושי: אני חושב שמשרד החינוך לא יכול להגיד שזה לא הוא משום שזה כמו עוד מרכיבים שבלעדיהם אין תמונה שלמה.

איתן ברושי: לכן הייתה יוזמה של המשרד לביטחון פנים להפוך את האבטחה לעבודה מועדפת.

איתן ברושי: אני הצעתי הצעה אחרת, דווקא לעסוק בחינוך, אבל כל הזמן מחפשים דרך.

איתן ברושי: עבודה מועדפת מוסיפה 9,550 שקלים לשכר המינימום.

איתן ברושי: מי שרוצה לחשוב שאפשר לדבר על איכויות ועל רמה גבוהה ועל ביטחון – ראינו מה זה כשהורים רצים לקחת את הילדים ומה היה בתקופה שהייתה סכנה באזור מרכז הארץ.

איתן ברושי: הלכו לשמור עם מארוך.

איתן ברושי: מי שחושב שאפשר ככה גם לחנך לשמירה ולביטחון, גם לעודד אנשים וגם ליצור תנאים שיהיה שקט בחצר של בית-הספר, טועה.

איתן ברושי: אני חושב שאי אפשר לדבר במונחים של השכר העלוב הזה, לא פה ולא במקומות אחרים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, דבר ראשון צריך להגיד שמי שאחראי זה מערכת החינוך.

איתן ברושי: מערכת החינוך, כמו שהיא דרשה סייעת שנייה, יכולה להגיד שהיא לא פותחת או לא מאפשרת בלי תנאים.

איתן ברושי: לכן לא נכון לעשות פה הצגה שחוזרת על עצמה בכל דיון.

איתן ברושי: נציגי הממשלה לא מכירים אחד את השני, אין תיאום בין המשרדים וזאת תמונה מאוד קשה איך עובדת הממשלה.

יעקב מרגי: תודה, איתן.

יעקב מרגי: אתה רוצה להתייחס?

<שאול יגיל: כן.

<שאול יגיל: אני אתחיל דווקא בדברים האחרונים שחבר הכנסת איתן דיבר עליהם.

<שאול יגיל: אני חושב שזה לא נאה לבוא ולהטיל את האשמה על משרד החינוך, כאשר משרד החינוך מעלה את הסוגיה הזו של האבטחה מידי שנים.

<שאול יגיל: ואם הממשלה תחליט שהאבטחה תעבור למשרד החינוך, משרד החינוך יבצע את האבטחה כפי שהוא ביצע אותה בשנת 1992 בצורה מעולה, ולא הייתה אז אף תקלה.

<שאול יגיל: ברגע שיש החלטת ממשלה, הנושא עבר למשרד לביטחון פנים.

<שאול יגיל: העלינו את הסוגיות בכתב גם לאוצר, גם למשרד לביטחון פנים וגם פה, לוועדה הזאת.

<שאול יגיל: מה לעשות, ולצערי הייתי בוועדה הזאת בכל ההשתלשלות עם המאבטחים בשנים האחרונות.

<שאול יגיל: הדברים שנאמרים כאן לא מדויקים, לצערי.

<שאול יגיל: לגבי דברי חבר הכנסת איתן, כל הנושא של המאבטחים בבתי-הספר, אני לא יודע ולא שמעתי את השר שלי אומר שהאחריות על האבטחה היא על משרד החינוך.

<שאול יגיל: הוא לא לוקח את האבטחה על משרד החינוך.

יעקב מרגי: שאול, התייחסת לזה.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: האם אתה יודע שיצאה פנייה בסוגיה הזאת של ההעסקה מלאה כל השנה, כולל ימי חופשה בתשלום?

<שאול יגיל: לא לגבי העסקה מלאה בכל השנה.

<שאול יגיל: בסוגיה הספציפית הזאת לא טיפלתי.

יעקב מרגי: השרים קנאים לסמכויות שלהם.

יעקב מרגי: אל תדאג.

איתן ברושי: שר החינוך מעולם לא שאל מה הסמכויות שלו.

איתן ברושי: הוא לקח בכל דבר שהוא רצה, הוא הוביל והוא התבטא.

איתן ברושי: מה אתה מגן עליו?

<שאול יגיל: אני מגן עליו משום שהוא לא התבטא בנושא הזה.

יעקב מרגי: שאול, מרגע זה אתה לא ברשות דיבור.

איתן ברושי: עדיף לו לא להתבטא בזה.

יעקב מרגי: איתן, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: יש לי עוד דיון ויש לי נציג אוצר שחייב לצאת.

איתן ברושי: כשהוא רצה לממן את עמונה לא הייתה לו בעיית תקציב.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני לא יכול.

יעקב מרגי: יש לי עוד חצי שעה לדיון.

<שאול יגיל: אני מצטער, הדיון הוא לא על עמונה.

יעקב מרגי: שאול, אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציג משטרת ישראל, אתה רוצה להוסיף?

<רפ"ק ירון קדם: מבחינתנו אנחנו מהווים צינור תקציבי בסך הכול להעברת התקציבים מהמשרד לביטחון פנים עבור המאבטחים.

יעקב מרגי: אבל אתם כותבים את התפיסה.

<רפ"ק ירון קדם: תפיסת האבטחה כתובה והיא מחולקת לשני חלקים.

<רפ"ק ירון קדם: הראשונה של משטרת ישראל, האחריות שלה כניידות הסיור שמבצעות את הפעילות האבטחתית, וזה על פי החלטת ממשלה 5719, שמבצעים.

<רפ"ק ירון קדם: שאר הפעילות האבטחתית שמבוצעת היא כל המכרזים ברשויות המקומיות שעושות את ההסדרים עם חברות האבטחה, כאשר משטרת ישראל היא הצינור להעברת התקציבים עבור המאבטחים על בסיס ביצוע פעילות בפועל של המאבטחים.

<רפ"ק ירון קדם: אם אנחנו מדברים על הצו של יולי-אוגוסט, על בסיס תקציב שהועבר למשרד לביטחון פנים מגלמת משטרת ישראל עוד מספר שקלים בכל שעה שמשולמת היום לביצוע בפועל ומעבירה את זה לרשות בכל חודש עבור חודשים יולי-אוגוסט.

<רפ"ק ירון קדם: התקציב עצמו נאגר ברשות המקומית לטובת התשלום לחברות האבטחה במהלך יולי-אוגוסט.

<רפ"ק ירון קדם: במידה ותתקבל החלטה להוסיף את זה בחופשים, אני מאמין שמבחינתנו, כמו שהמשרד לביטחון פנים ידע לגלם את יולי-אוגוסט בתוך השכר הנוכחי, יעשו גילום של אותם ימים וזה יועבר באותה דרך.

יעקב מרגי: המאבטחים עוברים הדרכה או השתלמות?

<רפ"ק ירון קדם: כן.

<רפ"ק ירון קדם: אדוני מכיר את זה גם מהישיבות הקודמות בוועדה.

<רפ"ק ירון קדם: יש חלוקה בארץ לשני סוגים של מאבטחים – מגזר לא יהודי, על פי החלטת ממשלה 3738, זה בעצם מענה לאלימות.

<רפ"ק ירון קדם: שם מדובר בבודקים ביטחוניים שהם לא חמושים.

<רפ"ק ירון קדם: בכל המגזר הרגיל – יהודי, דרוזי, צ'רקסי, שם יש לנו איום פח"ע, המאבטחים חמושים והם עוברים הכשרה.

<רפ"ק ירון קדם: הם מוצבים עם נשק והם חייבים לעבור רענון פעמיים בשנה לצורך שמירה על הכשירות שלהם.

יעקב מרגי: אתם מכתיבים את תנאי הסף ותנאי הקבלה?

<רפ"ק ירון קדם: כן.

<רפ"ק ירון קדם: את כל הקריטריונים לשאלה איך ייראה המאבטח בכלל במדינת ישראל, אנחנו כותבים.

<קריאה: האם המדינה עומדת בתנאי האבטחה שהמשטרה הגדירה?

<קריאה: אנחנו יודעים שהמשטרה הגדירה שצריך מאבטחים במוסדות חינוך ואין מאבטחים במאות מוסדות חינוך.

<רפ"ק ירון קדם: משטרת ישראל מקצה תקנים לרשויות המקומיות, לאותם מקומות שזכאים להשתתפות המדינה ובית-הספר עומד בקריטריונים, אם זה גידור – חבר הכנסת איתן מכיר את זה.

<רפ"ק ירון קדם: במקום שיש גידור ועומדים בכל הקריטריונים בבית-הספר, ויש בו כמות תלמידים כפי שקבעה המדינה להשתתפות, משטרת ישראל, בהתאם להנחיות המשרד לביטחון פנים, מקצה תקן אבטחה ומשתתפת במימון בהתאם לאחוזים שנקבעו.

<רפ"ק ירון קדם: אין מצב שבו מקום שזכאי לתקן אבטחה, הרשות לא תקבל אותו.

<רפ"ק ירון קדם: הרשות מקבלת אותו.

<רפ"ק ירון קדם: אם היא מצליחה לגייס ואם היא מצליחה לאייש, אחריותה לגייס ולדאוג לאנשים.

<רפ"ק ירון קדם: כשאנחנו מגיעים למקומות שבהם אומרים לנו: אין לי חברת אבטחה לגייס אנשים, אנחנו תמיד אומרים: קחו עוד חברות אבטחה, תגייסו מעוד חברות אבטחה ותשיגו את כוח האדם על מנת ליישם את זה.

<רפ"ק ירון קדם: השר לביטחון פנים הציג פה את הנושא של עבודה מועדפת.

<רפ"ק ירון קדם: אחד הדברים שדחפנו, גם מבחינת משטרת ישראל וגם מבחינת המשרד לביטחון פנים, הוא את הנושא של עבודה מועדפת על מנת שניתן יהיה לגייס יותר מאבטחים.

יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי, בבקשה.

<יוחאי וג'ימה: התקן נקבע, השעות נקבעות על ידי המשרד לביטחון פנים.

<יוחאי וג'ימה: הביצוע הוא על ידי הרשויות המקומיות, מכרזים כולל הצבת המאבטחים וכולל בדיקת תנאי ההעסקה שלהם.

<יוחאי וג'ימה: זה כולל גם בדיקת תלושי משכורת והכול מתבצע על ידי הרשויות המקומיות.

<יוחאי וג'ימה: לעניין העסקה רציפה – העסקה רציפה מדברת על יולי-אוגוסט.

<יוחאי וג'ימה: האוצר בא וביקש ממרכז השלטון המקומי לגבי יולי-אוגוסט.

יעקב מרגי: הוא שיפה אתכם?

<יוחאי וג'ימה: הוא לא משפה אותם, אלא דרך - - -

יעקב מרגי: בסדר, בסוף אתה משלם.

יעקב מרגי: אז יש שיפוי.

<יוחאי וג'ימה: כן.

<יוחאי וג'ימה: יש עדין פערים כספיים כל הזמן.

<יוחאי וג'ימה: למשל, דיברו על צו ההרחבה שחתם עליו צו הרווחה, שהוא מעבר לשכר המינימום שעומד על 27 שקלים.

<יוחאי וג'ימה: צו ההרחבה מדבר על 28.5 שקלים.

<יוחאי וג'ימה: הרשויות היום מיישמות.

יעקב מרגי: למרות מה שנאמר פה?

<יוחאי וג'ימה: פנינו למשרד לביטחון פנים ולאוצר והתשובה האחרונה של השר ארדן, השר לביטחון פנים, הייתה שהוא יפנה לאוצר שיתקצב אותם והם יתקצבו אותנו.

<יוחאי וג'ימה: כלומר, יש פער של 1.5 שקלים על כל מאבטח.

<יוחאי וג'ימה: תעשה את המכפלות של 5,000 מאבטחים לשעה וזה מיליונים.

יעקב מרגי: לא אמרת לי שאתם מעבירים את החלק?

<גל שופרוני: רק לחדד, הפנייה בוצעה כבר.

<גל שופרוני: היו מספר פניות למשרד האוצר עוד לפני ה-1 בינואר 2017, כשזה נכנס לתוקף.

<גל שופרוני: התשובה שקיבלנו ממשרד האוצר הייתה שהם אינם מכירים בצו ההרחבה והוא לא תואם מולם לפני החתימה שלו.

<גל שופרוני: על כן, אנחנו לא נהיה מתוקצבים.

<יוחאי וג'ימה: לגבי הקושי לגייס מאבטחים – קיים קושי לגייס מאבטחים.

<יוחאי וג'ימה: כמו שאמרת, השכר מקשה עלינו.

<יוחאי וג'ימה: יש רשויות שמשלמות מעל התקצוב של המשרד לביטחון פנים.

<יוחאי וג'ימה: עיריית תל אביב משלמת 4-3 שקלים לשעה יותר.

יעקב מרגי: מר וג'ימי, אתה צודק והעובדות, כפי שאתה מציין – איך אמרו בני ישראל במצרים?

יעקב מרגי: לבנים אומרים לנו עשו ותבן לא ניתן.

איתן ברושי: "תבן אין נתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

איתן ברושי: "

יעקב מרגי: אני מקבל את העובדות כפי שהן, אבל כשלטון מקומי למה אני מצפה מכם?

יעקב מרגי: אומנם זאת לא העסקה ישירה אלא באמצעות חברות כוח אדם, אבל המעסיק היום בפועל הוא אתם.

יעקב מרגי: בפועל אתם היום מיישמים את העיוות שיצרה המדינה.

יעקב מרגי: העיוות הוא שיש עובד שיוצא לחופשה, בעל כורחו, ולא משלמים לו.

יעקב מרגי: בכל מקום אחר, כשמוציאים עובד לחופשה כפויה, משלמים לו אותה.

יעקב מרגי: ההסתדרות לא הייתה יושבת בשקט.

יעקב מרגי: יכול להיות שהעיוות הזה קיים בעוד סקטורים, אבל יש מספר קטן של סקטורים שעובד בצורה הזו.

יעקב מרגי: זה נופל על הכתפיים שלכם, על התדמית של השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אני אכתוב בסיכום שאני קורא לכם וליושב-ראש מרכז שלטון מקומי.

יעקב מרגי: אני גם אדבר אליו בפנייה ישירה.

יעקב מרגי: הוא צריך להקים קול זעקה ולעצור.

יעקב מרגי: אם שואלים אותי האם להשבית את בתי-הספר ליום אחד או ל"ג בעומר, להשבית את בית-הספר ליום אחד על זה ולא על ל"ג בעומר.

יעקב מרגי: ועוד אביא לכם הרבה דוגמאות.

יעקב מרגי: כמו שאמרתי למשרדי הממשלה אני חוזר – האוצר, האוצר, האוצר.

יעקב מרגי: האוצר יש לו תוכנית עבודה.

יעקב מרגי: הזמן עובד לטובתו והוא לא יקום ויאמר לך: נרדמת, אתה צריך לבוא ולבקש.

יעקב מרגי: הדרישות באות מלמטה.

יעקב מרגי: לא בגלל שזאת קבוצה של 5,000 מאבטחים – תסלחו לי, אני חוזר בי ולא רוצה לומר מה שרציתי לומר – אז אף אחד לא סופר אותם.

יעקב מרגי: וגם אם אני לא רוצה להתייחס אליהם כעובדים, זה נושק לביטחון של הילדים שלנו.

יעקב מרגי: זה נושק לביטחון של הילדים שלנו, ואל תספרו לי.

יעקב מרגי: אני יודע מי הם המאבטחים.

יעקב מרגי: אני יודע מה הם ומי הם, בלי לפגוע באף אחד.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: גם אין לי זכות לגיטימית לבקש מהם יותר מכך.

יעקב מרגי: הדיון פה היום יסתיים בזה שתהיה קריאה חד-משמעית, נחרצת לתקן את העיוות הזה.

יעקב מרגי: לא ביקשנו עכשיו לתת להם שכר מינימום פלוס.

יעקב מרגי: ביקשנו לפחות את הימים.

יעקב מרגי: אתם לא רוצים לתת להם שכר בטלה?

יעקב מרגי: תעסיקו אותם.

יעקב מרגי: חסר מועצות בבתי-הספר?

יעקב מרגי: פגשתי עובד בחניון בסיטואציה מסוימת.

יעקב מרגי: שאלתי אותו: מה אתה עושה פה?

יעקב מרגי: אמר לי: הבוסית בחופשה, אבל הוא עובד כנסת ומעסיקים אותי בדברים אחרים.

יעקב מרגי: לא שלחו אותו הביתה.

יעקב מרגי: לא אמרו לו: לך ועד שהיא לא תחזור מחופשת לידה אתה לא.

יעקב מרגי: אז מה, בגלל שאלה מאבטחים?

<יוחאי וג'ימה: אני מסכים אתך.

<יוחאי וג'ימה: לגבי ההעסקה יש לנו בעיה כי ההסכמים שלנו אתם הם להעסיק אותם באבטחה.

<יוחאי וג'ימה: אנחנו לא יכולים להעסיק אותם עכשיו בניקיון.

יעקב מרגי: כפי שידוע לי, ההסכמים האלה נולדו במפגש בין בני אדם.

יעקב מרגי: תמיד אפשר לתקן.

יעקב מרגי: אז מה אם זה הסכם?

יעקב מרגי: אז מה?

יעקב מרגי: יושבים, נפגשים ומוציאים נספח להסכם.

יעקב מרגי: זה בדיוק כמה דקות אם רק רוצים.

<יוחאי וג'ימה: אתה רוצה שהוא יהיה עובד כללי?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אנחנו פה התכנסנו כדי לתקן מצב.

יעקב מרגי: אם יצטרך להיות תיקון כדי שתשלמו להם את הימים האלה, שיאפשר לכם להעסיק אותם בדברים אחרים בימים אלו ואלו, תעשו.

יעקב מרגי: רבותי, אין מצב כזה.

יעקב מרגי: העובדים האלה הלכו לאבטח מוסדות כי הם רוצים להביא לחם הביתה, להתפרנס בכבוד.

יעקב מרגי: פורום ההורים, בבקשה.

<פז כהן: קודם כל, תודה רבה ליושב-ראש ולחברת הכנסת שלי יחימוביץ שיזמו את הדיון.

<פז כהן: כבוד היושב-ראש, כל מילה שאמרת אנחנו מזדהים אתה.

<פז כהן: הצורה שבה אתה מציג את הדברים לחלוטין מייצגת את דעת כלל הציבור בישראל ואת ציבור ההורים בוודאי.

<פז כהן: אנחנו תופסים את המאבטחים כחלק מהצוות החינוכי.

<פז כהן: הילדים שלנו, שבאים בבוקר לבתי-הספר, כולם פוגשים את המאבטח.

יעקב מרגי: המפגש הראשון זה אתו.

<פז כהן: אני חושב שכל אחד יודע שמאבטח בבית-הספר הוא חלק מהצוות, כמו אב הבית או גורמים אחרים שנמצאים בתוך בית-הספר.

<פז כהן: כל הסרת האחריות שיש פה במשך תקופה ארוכה – אני מדבר לאנשים שאכפת להם, כנראה, והם לא רבים כי בסוף יש הרבה אנשים שלא נמצאים פה וכנראה לא מספיק אכפת להם.

<פז כהן: אני לא יודע איך אנשים מסוגלים לישון בלילה כשמי ששומר על הילדים שלהם בחודש אפריל קיבל 1,700 שקל.

<פז כהן: אני לא מסוגל להבין את זה, איך אפשר להסתכל בעיניים של המאבטח בבוקר ולהגיד: לא אני הייתי אחראי אלא המשרד ההוא היה אחראי, לא אני הייתי אחראי.

<פז כהן: כל האנשים סביב השולחן הזה מייצגים את הגופים שבסוף אמורים לקבל את ההחלטות האלה.

<פז כהן: לנו כהורים זה קשה.

<פז כהן: נמצאים פה שלושה נציגי הורים שבאו על חשבון זמן העבודה שלהם לדיון הזה שביקשנו ואנחנו עושים המון למענו, כי אכפת לנו מהדבר הזה.

<פז כהן: הכאב שאני אומר לכם הוא מבפנים.

<פז כהן: אני מאוד מקווה שכל מקבלי ההחלטות – לא מי שנמצא פה ורואה את זה, גם תעבירו את זה הלאה – שלא יעצמו את העיניים שלהם בלילה כשהמאבטחים שלנו בבתי-הספר חזרו הביתה עם 1,700 שקל.

יעקב מרגי: כמה חד-צדדיות וחוסר הוגנות יש כאן?

יעקב מרגי: אתה יודע שבסוגיית מעונות היום של הילדים, הרי יש חופשות וצריך להחזיק את הצוות שם.

יעקב מרגי: ויש תשלום של ההורים.

יעקב מרגי: שם מצאו שיטה – התשלום הוא כפול 12 אבל התשלום מתבצע ב-10 חודשים.

יעקב מרגי: שם אנחנו יודעים שכל עוד התשלום עבור השירות הוא מהכיס של ההורים, יודעים לגבות 12 חודשים כדי לשריין את שכר העובדים.

יעקב מרגי: זה חד-צדדיות וחוסר הוגנות.

יעקב מרגי: השיטה קיימת וידועה.

יעקב מרגי: לא ייתכן שהיא תיושם בכיוון אחד.

יעקב מרגי: תמשיך, סליחה.

<פז כהן: אדוני, בסוף זה מתורגם לסיפור של בן אדם שאתה מדבר אתו, מאבטח שלא מסוגל להביא את הילדים שלו לחג הפסח לארוחת סדר כי הוא לא מסוגל לשלם על זה כסף.

<פז כהן: הוא נראה לכם לבוש עם בגדי מאבטח, אבל הוא חי עם פחות מאנשים שמקבצים נדבות.

יעקב מרגי: תנסו להציע לו איך להסתדר עם 1,700 שקל, לתכנן את החודש.

<פז כהן: הניסיון שלנו להביא פנימה מאבטחים – הרי אם הם יבואו לפה, זה לקחת להם את כבשת הרש.

<פז כהן: אנשים כמו אלכס – אלכס הוא דוגמה טובה למאבטח שלקח את הנושא הזה לפינה.

<פז כהן: העונש שהוא קיבל היה שהוא איבד את מקום עבודתו.

<פז כהן: מאבטח נוסף שפנה אליי, ברגע שזה הגיע פנימה הוא קיבל איתות שמקום העבודה שלו בסכנה.

<פז כהן: חברים, תסתכלו על הדבר הזה.

<פז כהן: האחריות החברתית פה היא של כולנו.

<פז כהן: בנושא הזה אי אפשר להסיר אחריות.

<פז כהן: עוד נקודה שחשובה לי, וחשוב שהמשטרה תגיד את זה.

<פז כהן: המשטרה מגדירה תקני אבטחה.

<פז כהן: אנחנו יודעים בוודאות שהמשטרה מגדירה שצריך מאבטחים במקומות מסוימים ואין מאבטחים.

<פז כהן: אנחנו לא רוצים להכניס את הציבור להיסטריה, אבל אם המשטרה הגדירה שבירושלים צריך X מאבט

<פז כהן: חים – אני מדבר על ירושלים כי אני מכיר את המספרים, אבל בעוד מקומות – וחסרים 150 מאבטחים לפתיחת השנה, מי אחראי?

יעקב מרגי: מאחר ונציג האוצר צריך לצאת, אני אקדים אותו לפני אלכס.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אורי שיינין: אני עסקתי בכל הנושא של ההסכם המאוד גדול שהיה ב-2015 של עובדי הקבלן ומתוקף זה אני פה.

<אורי שיינין: אני אגיד באופן כללי שהסכם עובדי קבלן שדיבר על העסקה רציפה ב-12 חודשים ביולי-אוגוסט מקוים ומיושם במלואו.

יעקב מרגי: על זה קיבלנו הודעה.

<אורי שיינין: יש כאן סוגיות שעולות לגבי צו ההרחבה.

<אורי שיינין: בסופו של דבר, אני חושב שאלה סוגיות שפחות מעניינות את יושב-ראש הוועדה ואת העובדים בשטח כי ממה שאני מבין, המאבטחים עצמם מקבלים את השכר המלא.

<אורי שיינין: האם המשרד לביטחון פנים קיבל שיפוי או לא קיבל שיפוי?

<אורי שיינין: זאת סוגיה אבל אני חושב שזאת לא סוגיה שצריכה להטריד את מנוחת תושבי ישראל.

יעקב מרגי: אורי, אני באתי גם מבית-מדרש.

יעקב מרגי: כשמתקנים עוולה מסוימת, מתקנים על הדרך את כל העוולות.

<אורי שיינין: בוודאי, בוודאי.

<אורי שיינין: בעיניי זו סוגיה משנית ואפשר להתעסק בה, אני אפילו אשמח, כי זה יסיט את האש למקומות יותר נוחים לי אולי.

<אורי שיינין: אבל היא לא באמת סוגיה מעניינת.

<אורי שיינין: לעצם הסוגיה של שאלת החופשים – פסח, סוכות.

<אורי שיינין: בחנוכה זה קצת פחות כי יש קייטנות והמאבטחים עובדים.

<אורי שיינין: צריך להבין את התמונה המלאה ואני חושב שהיושב-ראש נגע בזה.

<אורי שיינין: אני אציג את אותו הדבר מזווית קצת שונה, אם יורשה לי.

<אורי שיינין: כבר היום מאבטח מתומחר בעלות השעתית שלו על ימי חופשה כמו עובד רגיל, כמו כל מאבטח אחר, רק שבמוסדות החינוך יש יותר ימי חופשה.

<אורי שיינין: השאלה היא איך מגשרים על זה.

<אורי שיינין: מצד שני, הרשות אין לה שום צורך במאבטח הזה או שכמעט אין לה שום צורך במאבטח הזה בכל חודש אוגוסט ובחודש יולי באופן חלקי, ואין לה יותר מדי צורך בו בפסח ובסוכות.

<אורי שיינין: עכשיו השאלה היא מה אתה עושה ברגע שאתה מתקצב פעילות שלא קורה שום דבר.

איתן ברושי: אתה נותן למתדלק עבודה מועדפת.

<אורי שיינין: מה הקשר?

יעקב מרגי: איתן, אנחנו רוצים להמשיך בדיון הענייני.

יעקב מרגי: באותו טיעון שלך הייתי אומר שאין לי צורך בגננות, אין לי צורך במורים.

יעקב מרגי: מערכת החינוך בפסח לא תורמת לילד שלי.

<אורי שיינין: לא, דווקא כאן זאת נקודת מחלוקת שאני מעריך שאתה תסכים אתי.

<קריאה: דרך אגב, גם אין צורך בחברי כנסת בזמן הפגרה.

יעקב מרגי: נכון, למרות שעבדנו.

<קריאה: אני יודע.

<אורי שיינין: מאבטח הוא מאבטח.

<אורי שיינין: הוא יכול להיות במוסד חינוך, הוא יכול להיות בקניון, הוא יכול להיות בשערים של מוסדות.

<אורי שיינין: זה לא כל כך משנה.

<אורי שיינין: לבוא ולומר שבגלל שהוא במוסד חינוך אני צריך לתת לו את מה שאני נותן למורים?

<אורי שיינין: לדעתי זה לא טיעון.

יעקב מרגי: אורי, למה אתה נותן למציל בחוף הים?

יעקב מרגי: בגלל שזה קומץ צעקני?

יעקב מרגי: המצילים בים, קומץ צעקני שנוגע לנו בשריר העצב.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתה הבאת טיעון ואני משתמש בו.

יעקב מרגי: זהו, נקודה.

<אורי שיינין: המצילים בים הם סוגיה - - -

יעקב מרגי: תאמין לי, אין סוגיה.

יעקב מרגי: יש כאלה שלא ראו ים וזה לא מעניין אותם וכל קיץ הם שומעים עליהם.

<אורי שיינין: לגופו של עניין, ההסכם, כמו שהוא נוסח בין הרשויות המקומיות למשרד לביטחון פנים ולאוצר אמר את הדבר הבא: אתם ביולי-אוגוסט מקבלים שיפוי כאילו העסקתם אותם.

<אורי שיינין: זאת גם הייתה ההבנה בינינו לבינם ובין המשרד לביטחון פנים לבינם.

<אורי שיינין: בעצם הרשויות המקומיות יכולות לומר לחברות האבטחה כך: חוץ מאתנו, אתם מספקות שירותים לעוד גורמים.

<אורי שיינין: אנחנו רוצים שאתם תעסיקו ביולי-אוגוסט.

יעקב מרגי: שימו את זה בתנאי המכרז.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

יעקב מרגי: שימו את זה בתנאי המכרז ואני לא אבוא אליכם בטענות.

יעקב מרגי: שימו את זה בתנאי המכרז היום.

יעקב מרגי: תתחייבו שאתם שמים את זה בתנאי המכרז שחברות כוח האדם מתחייבות להעסיק אותם בימי החופשה שלהם, תאמין לי שגם בקיץ אין לי בעיה, אבל תתחייב.

יעקב מרגי: אני באתי לפה להבטיח להם הכנסה נאותה, מעמד, כבוד עצמי.

יעקב מרגי: זהו, זה מה שבאתי להבטיח.

<אורי שיינין: לומר שהכול זה שיפוי תקציבי?

יעקב מרגי: מסכים אתך, אורי, לא הכול.

<אורי שיינין: אני אגיד לאן זה ילך.

<אורי שיינין: אני יכול להגיד מזווית המקרו שבה אנחנו רואים את הדברים, שהתופעה של המאבטח שהוא סיפר עליו, שאין לי ספק שהוא קיים, וקיבל 1,700 שקל, היא לא תופעה רחבה.

<אורי שיינין: ביולי-אוגוסט היא תופעה רחבה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע שבאתי מהדרום כדי לקיים פה דיון בשמונה וחצי, ואני כאדם דתי, אתה יודע באיזו שעה קמתי?

יעקב מרגי: לא באנו לבזבז את הזמן.

יעקב מרגי: התופעה קיימת.

יעקב מרגי: 1,700 ו-2,000 שקלים.

<אורי שיינין: אני מסביר שאם אנחנו נלך למקום של השיפוי התקציבי ולא נאמר למערכת, לרשויות ולחברות האבטחה: חברים, האתגר הזה מונח לפתחיכם לא פחות ממה שהוא מונח לפתחי ההורים שמממנים את זה בכספי משלם המסים או בכסף ישיר שייגבה, אם לא נעשה את זה ככה, בסוף מי שיתעשר מכול האירוע הזה הוא לא המאבטחים אלא חברות האבטחה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע פה התחייבות.

<אורי שיינין: אם אני אתן את ההתחייבות הזאת, באותו רגע הכיס של חברות האבטחה יתעשר בצורה הכי צינית שיש.

<אורי שיינין: לא רוצה.

יעקב מרגי: לא נתת לי לסיים.

יעקב מרגי: אני אשמע ואני גם אדרוש זאת בסיכום, שבתנאי המכרז של חברות כוח האדם האלה – התקדמנו קצת במדינה ואנחנו כבר לא מדינת עולם שלישי בתנאי ההעסקה ובכל מכרז סטנדרטי, חברה שעומדת בתנאי סף היא חברה ששומרת על תנאי שכר הוגנים.

יעקב מרגי: הרי חברה שעוברת על חוקי העבודה בישראל לא תזכה במכרז, נכון?

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: לא ראיתי שמישהו אפילו מנענע עפעף.

יעקב מרגי: הטענה של אורי צודקת.

יעקב מרגי: הוא אומר: אני מנעתי מחברות כוח האדם להעסיק אותם בשאר ימות השנה, כשהם לא עובדים בבית-הספר?

יעקב מרגי: אבל אין להם.

יעקב מרגי: אם אתה לא תדרוש את זה בתנאי הסף, הוא הולך למרחב הנוחות שלו.

יעקב מרגי: מרחב הנוחות שלו הוא לא להתחיל להשלים פאזלים בתעסוקת כוח אדם.

יעקב מרגי: הוא אומר:

יעקב מרגי: אתה עובד אצלי X, קח ולך, לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: אנחנו נדרוש את זה במכרז ואם לא, משרדי הממשלה ואנחנו ביחד, הריבון, נותנים יד לניצול של סקטור חשוב שמועסק במערכת החינוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אורי, אתה יכול ללכת.

<אלכסנדר טנצר: אני יושב-ראש המטה למען עובדי קבלן.

יעקב מרגי: אני אומר לך שאתה אדם עקשן.

<אלכסנדר טנצר: אני עקשן ואנחנו הולכים לנצח.

<אלכסנדר טנצר: היום יש גם הפגנה.

<קריאה: חשבת שסתם ככה הרוסים ניצחו את הנאצים?

<קריאה: הם עקשנים.

<אלכסנדר טנצר: נתתי עכשיו לאדון ממשרד האוצר מסמך שקיבלתי ממשרד האוצר.

<אלכסנדר טנצר: למה?

<אלכסנדר טנצר: אני רוצה שהוא יקרא מה שכתוב שם ויבצע את מה שכתוב.

<אלכסנדר טנצר: המצב במשרד האוצר ביחס למאבטחים הולך ומידרדר.

<אלכסנדר טנצר: נתתי מסמך שכתוב בו, לדוגמה לגבי חודשים יולי-אוגוסט.

<אלכסנדר טנצר: אנשים שקיבלו דמי אבטלה בחודשים יולי-אוגוסט, קיבלו דמי אבטלה של 4,500 שקל.

<אלכסנדר טנצר: אחרי שהיה הסכם בין שר האוצר ליושב-ראש ההסתדרות הם קיבלו 2,000 שקל.

יעקב מרגי: אתה אומר שעדיף אבטלה.

<אלכסנדר טנצר: עדיף אבטלה.

<אלכסנדר טנצר: פורסם גם בתקשורת שלפי המסמך הזה, אלפי מאבטחי מוסדות החינוך לא קיבלו עד עכשיו שכר עבור יולי-אוגוסט ואף אחד לא עושה שום דבר.

<אלכסנדר טנצר: עיריית ירושלים, לדוגמה, טוענת שמי שאחראי זה לא עיריית ירושלים אלא החברות ואין לה השפעה.

<אלכסנדר טנצר: המצב הולך ומידרדר כל יום.

<אלכסנדר טנצר: לדוגמה, בשנה שעבר היו הרבה יותר שעות.

<אלכסנדר טנצר: רוב המאבטחים עבדו 9.5 שעות בגלל מצב הביטחון.

<אלכסנדר טנצר: נכון לעכשיו החליטו שמצב הביטחון מצוין וקיצצו לחלק גדול מהמאבטחים ל-6.5 שעות.

<אלכסנדר טנצר: אנחנו מדברים על קיץ, כשאנשים לא יודעים מה יהיה גם בקיץ הזה.

<אלכסנדר טנצר: אנחנו מדברים על שכר.

<אלכסנדר טנצר: שכר המינימום היום הוא 28.5 שקלים למאבטחים.

<אלכסנדר טנצר: מי מקבל את זה?

<אלכסנדר טנצר: רק מאבטחי מוסדות החינוך.

<אלכסנדר טנצר: אדם אחד שומר על 2,000 ילדים, מקבל שכר מינימום ובירושלים יש תוספת של 18 אגורות דמי סיכון.

<אלכסנדר טנצר: מי ששומר על הפקידים בעירייה מקבל 35 שקלים, הרבה יותר.

<אלכסנדר טנצר: זאת אומרת שביטחון הפקידים הרבה יותר חשוב מביטחון הילדים.

יעקב מרגי: אלכס, מה אתה הולך לעשות?

יעקב מרגי: תהיה פרקטי, אין לי זמן.

<אלכסנדר טנצר: אני רוצה להגיד כמה משפטים מאוד חשובים.

<אלכסנדר טנצר: משרד החינוך לא עונה למכתבים שלנו עשרה חודשים.

<אלכסנדר טנצר: יושב-ראש ההסתדרות לא עונה למכתבים שלנו שנה וחצי.

<אלכסנדר טנצר: יושב-ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן, הבטיח לגבי החגים שאם המאבטחים לא יקבלו שכר מינימום בחגים, הוא יכריז על סכסוך עבודה.

<אלכסנדר טנצר: הוא אמר את זה ב-9 באוקטובר והוא שיקר.

<אלכסנדר טנצר: בשמם של כל מאבטחי מוסדות החינוך אני דורש מאבי ניסנקורן ומההסתדרות להחזיר דמי טיפול לכל עובדי הקבלן, שזה מאה מיליון שקל.

<אלכסנדר טנצר: מי שמשקר צריך להחזיר את הכסף.

<אלכסנדר טנצר: אני שילמתי והחברים שלי, כל אחד שילם 600 שקל בשנה.

<אלכסנדר טנצר: עבור מה?

<אלכסנדר טנצר: שלא עונים למכתבים?

<אלכסנדר טנצר: שמשקרים?

<אלכסנדר טנצר: הוא מייצג רק ועדים גדולים.

יעקב מרגי: מה אתה הולך לעשות, אלכס?

<אלכסנדר טנצר: היום בחמש בערב יש הפגנה של מאבטחי מוסדות החינוך מול הסתדרות ירושלים.

<אלכסנדר טנצר: אנחנו דורשים ממנו להכריז על סכסוך עבודה או שאין לו זכות להיות יושב-ראש ההסתדרות.

<אלכסנדר טנצר: לא משקרים לאנשים שמשלמים דמי טיפול.

יעקב מרגי: תודה, אלכס.

יעקב מרגי: חנן פרץ, בבקשה.

<חנן פרץ: כידוע, אנחנו בתל אביב מגדילים ראש ומשלמים מעבר.

יעקב מרגי: איך אתם משלמים באמת?

<חנן פרץ: החלטנו שרק כך נוכל לעמוד בתנאים ובדרישות של משרדי הממשלה, שדורשים שיוצב מאבטח בכל מוסד חינוכי.

<חנן פרץ: גם היום בתל אביב, עם השכר ועם ההקפדה שלנו בכל מה שקשור לתנאי המועסקים, כולל מענקים וכולל התייחסות אישית לכל מאבטח, אני לא מצליח להעמיד את כוח האדם.

<חנן פרץ: אני רוצה לומר פה רק דבר אחד, אני רוצה שתצא מפה צעקה שהעסק הולך אוטוטו לקרוס.

יעקב מרגי: רגע, כמה מאבטחים אתה צריך וכמה אתה מעסיק?

<חנן פרץ: 10% חסרים לי ממה שאני אמור לאייש.

<חנן פרץ: יש מחסור.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: למה?

<חנן פרץ: כי כל התחום שנקרא אבטחת מוסדות חינוך – אני לא רוצה להתבטא במילים לא נאותות – ירד מתחת לכל ביקורת.

<חנן פרץ: אתה אמרת את זה ברמזים כאלה ואחרים.

<חנן פרץ: האנשים ששומרים על הילדים שלנו, הם האנשים הכי מדהימים.

<חנן פרץ: אלה אנשים שגדלתי אתם, אני עשרים שנה בתחום.

<חנן פרץ: תמצא לי היום מאבטח אחד בגיל 21 או 22, אני אצדיע.

<חנן פרץ: אנחנו בבעיה קשה מאוד.

<חנן פרץ: מי ששומר על הילדים שלנו הם שומרים, לא מאבטחים, שעוברים בשיניים.

<חנן פרץ: חוץ מה-10% שחסרים יש עוד 20% שאני רוצה שהם לא יהיו במערכת אבל אני לא יכול לשלוח אותם כי אז לא יהיה מי שיפתח את השער לילד.

<חנן פרץ: יש פה מצב חירום חד-משמעי ואני אומר את זה למרות שאני מוסיף, משלם ודואג להם.

<חנן פרץ: בפסח האחרון ניצלתי את האפשרות של אותם מענקי מצוינות ונתתי למאבטחים במהלך חופשת הפסח מענק של 2,000 שקלים.

<חנן פרץ: המאבטחים היו עם דמעות בעיניים ואמרו לי: תודה רבה, הצלת לי את החג.

<חנן פרץ: על הסיפור של השכר אין מה לדבר בכלל.

<חנן פרץ: זה חייב להשתנות עוד מאתמול.

<חנן פרץ: עבודה מועדפת – מאתמול וכמה שיותר מהר.

<חנן פרץ: אני בטוח שבכל הארץ המצב קטסטרופלי.

<חנן פרץ: בירושלים משלמים 18 אגורות יותר ואני משלם 4 שקלים יותר ואני לא מצליח לעמוד.

<חנן פרץ: יבוא היום – אני מקווה מאוד שלא – שבו חלילה יקרה אירוע חריג ואז נשאל איפה היינו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם.

יעקב מרגי: כפי שעלה מהדיון, אין ספק שתמונת המצב לפיה כל סוגיית העסקת מאבטחים במוסדות החינוך סביב מצוקתן של הרשויות המקומיות בגיוס מאבטחים, במצב חמור.

יעקב מרגי: במצבם של המאבטחים בעצמם, מבחינת תנאי השכר שלהם והתעסוקה שלהם עולה תמונת מצב של כשל חמור.

יעקב מרגי: לא ייתכן שבמדינת ישראל עובד לא יצליח להשתכר בכבוד, אפילו לא בשכר מינימום בחלק מחודשי השנה, וייאלץ להביא לביתו שכר שנושק ל-1,700 עד 2,000 שקלים.

יעקב מרגי: התופעה הזאת צריכה להיעלם.

יעקב מרגי: אני קורא למשרדי הממשלה הנוגעים בדבר – ביטחון פנים, חינוך, אוצר ומרכז שלטון מקומי להתכנס ולתקן את ההסכם שנעשה ביניהם, או לשפות את הרשויות המקומיות כך שתהיה העסקה מלאה גם בימי החופשה, מעבר לחופשת הקיץ במערכת החינוך, או לחילופין לתקן את תנאי המכרז של אותן חברות כוח אדם, שיתחייבו בתנאי הסף של המכרז להעסיק את המאבטחים האלה בימים שבהם לא משולם שכר על ידי המדינה.

יעקב מרגי: זאת על מנת שלמאבטחים יהיה ביטחון תעסוקתי, ביטחון כלכלי.

יעקב מרגי: אני קורא למשרד לביטחון פנים, שהוא הצינור, ולמשרד החינוך לעשות הכול כדי לתקן כפי שעלה פה בדיון מצד חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יעקב מרגי: לנסות למצוא פתרון שיתקן את העוולה הזו, לפחות רטרואקטיבית לשנה זו.

יעקב מרגי: תמונת המצב הזו עגומה.

יעקב מרגי: אני קורא לארגון המאבטחים לא לשתוק ולארגון ההורים לסייע בידם.

יעקב מרגי: להעלות קול זעקה, קול מחאה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאני לא הולך להסתפק בדיון שהתקיים היום.

יעקב מרגי: תוך שלושים יום מהיום, במהלך כנס הקיץ הזה, אני אקיים ישיבת מעקב בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: כמו כן, מעבר לסיכום אני מתכוון להוציא פניות אישיות לשרים הנוגעים בדבר.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.