הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 143, 2017-03-21 09:30

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא הליך רישום ילדים למעונות יום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מעונות יום המפוקחים על ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, כשבעיקר אני אשים את האצבע על כל הסוגיה של מילוי הטפסים לסבסוד.

יפעת שאשא ביטון: סאגה שבעצם עוברים ההורים.

יפעת שאשא ביטון: משהו שעל פניו אמור להיות מאד מאד פשוט, טכני והופך להיות משהו מאד מעיק, קשה, מסורבל וארוך.

יפעת שאשא ביטון: הורים רבים לא מקבלים את המענים בטווח זמן שהוא סביר, כך שיוצא שאנחנו יכולים לפגוש אותם בחודש דצמבר והם עדיין משלמים את המחיר המלא, כי הם טרם קיבלו את העדכון לגבי הזכאות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: סוגיה נוספת היא בעצם אישור הדרגות בעיקר סביב נשים שיולדות.

יפעת שאשא ביטון: נשים שיולדות באמצע תקופה או רגע לפני תקופה ומחשבים להם את חופשת הלידה באופן כזה שהיא לא תמיד נחשבת כתקופת עבודה ואז הן מוצאות את עצמן שוב באיזו שהיא מלכודת בירוקרטית מאד מאד מסורבלת.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו ננסה להעלות פה את כל הסוגיות שדורשות התייחסות.

יפעת שאשא ביטון: המטרה היא בעצם להקל על ההורים, לראות איך אנחנו יכולים לעשות גם את התהליך של קבלת הזכאות בצורה קצת יותר מותאמת לשנת 2017 ולא עוד בשיטת הטפסים של פעם; ובעיקר קצת חמלה עם כל הנושא הבירוקראטי.

יפעת שאשא ביטון: רק כדי לסבר את האוזן, טפסים שהולכים הלוך ושוב בגלל שאות בחותמת הייתה קצת מטושטשת, ואני לא מגזימה.

יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי פשוט את המכתבים שמקבלים ההורים, מה הם צריכים לתקן.

יפעת שאשא ביטון: רואים את כל התלוש, רואים הכל בסדר, כאילו הכל כתוב, אבל החותמת שאיתה שלחה הרשות או הגן, או מישהו, אנחנו רואים שמשהו שם לא עד הסוף ברור ואז המשרד יוצר סאגה שלמה סביב זה.

יפעת שאשא ביטון: טעויות שהן באמת טעויות סופר, כשכל המסמכים מעידים בעצם על האמת ומה שנכתב בכתב יד, האות לא ברורה, המספר לא ברור.

יפעת שאשא ביטון: כל הדברים האלה בעיני אנחנו יכולים לפתור אותם וזאת הסיבה שאנחנו כאן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם נציג מעונות נעמ"ת, שיוכל אולי לספר ואם יש קשיים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אני אציג אחר כך גם פניות שהגיעו אלי ונראה איך אנחנו יכולים לסייע בפיתרון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק שם מלא ותפקיד לפרוטוקול.

<ירון מלך: ירון מלך, מנהל הכספים של נעמ"ת.

<ירון מלך: אני מדבר פה בשם הארגונים.

<ירון מלך: למעשה אנחנו די נותקנו בשנים האחרונות מכל נושא הליך הרישום.

<ירון מלך: למעשה מתנהלים שני הליכי רישום במקביל.

<ירון מלך: יש הליך רישום במשרד ויש הליך רישום – אצלנו כל ארגון רושם את הילדים עצמו.

<ירון מלך: מבחינת הליך הרישום במשרד, הנושא שאת מדברת עליו, חוץ מאשר מנהלת המעון מאשרת שהילד נרשם במעון, אנחנו מנותקים באופן פורמאלי מן הליך הרישום.

<ירון מלך: נכון שמנהלות המעון מאד עוזרות להורים שמתקשים במילוי, עד כדי כך אפילו שהמנהלת נכנסת במקום ההורה ומנהלת את הרישום האינטרנטי אצלה במשרד, במקום שההורה יירשם בבית.

<ירון מלך: לזכות המשרד אני אגיד שהמצב השתפר מלפני שנתיים, כשהם עברו בפעם הראשונה, אבל זה תמיד כשמפעילים מערכות ממוחשבות.

<ירון מלך: אין מה להגיד, בשנה הראשונה זה היה קטסטרופה.

<ירון מלך: אנחנו היום, חגי, תזכיר לי – שנה שנייה או שלישית?

<חגי פורגס: לתהליך החדש?

<ירון מלך: כן.

<חגי פורגס: שלישית.

<ירון מלך: שנה שלישית.

<ירון מלך: בחודש ספטמבר אני ראיתי רישום הרבה יותר טוב מהרישום שהיה בשנה קודמת.

<ירון מלך: אם באמת המשרד יפתח את הרישום בתחילת אפריל, כמו שהוא אומר, אני מעריך שהמצב יהיה עוד יותר טוב.

<ירון מלך: צריך לזכור שבשנתיים האחרונות, עקב ההליך הממוחשב, הרישום נהיה מאד מאד מאוחר.

<ירון מלך: זה גם השפיע על הדברים.

<ירון מלך: נכון, חוץ מזה כל מה שאמרת – יש הרבה בירוקרטיה בטפסים וכל הדברים האלה, אבל פה לא אני זה שידבר על זה.

<ירון מלך: אבל באמת אני רוצה שהמצב השתפר מבחינת כמויות הילדים, שעוברים את התהליך.

<ירון מלך: אני לא אומר שבהתחלה באמת כל הילדים או כל ההורים משלימים את כל מילוי הטפסים, אבל לפחות הם נקלטו במערכת הממוחשבת.

<ירון מלך: הם מקבלים בהתחלה דרגות גבוהות אם הם לא השלימו את כל המסמכים.

יפעת שאשא ביטון: זה מתחיל מהדרגות הגבוהות.

יפעת שאשא ביטון: בואו רגע ננסה להבין את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: כאשר נרשם הילד יש תהליך רישום, בדרך כלל הוא בחודשים האלה, נכון, לקראת השנה - - -

<ירון מלך: הוא אמור להיות בתחילת אפריל.

<ירון מלך: באזור פסח.

יפעת שאשא ביטון: באזור פסח, לקראת השנה הבאה.

יפעת שאשא ביטון: עוד לא עוסקים בסוגית הדרגות, נכון?

<חגי פורגס: אני אעשה קצת סדר, ברשותך.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך אני אגיד גם למה חשובה לי הכרוניזציה הזאת.

<חגי פורגס: כמו שירון אמת, באמת יש שני תהליכי רישום ואני אקדים ואומר שמהכותרת של הדיון אני הבנתי שמדובר בהליך הרישום אם הילד מתקבל למעון או לא, ואני מבין עכשיו שהנושא הוא דווקא הסבסוד, הדרגות.

יפעת שאשא ביטון: זה כל ההליך של הטופסולוגיה שמלווה את הסיפור הזה.

<חגי פורגס: אז התהליך של הסבסוד הוא תהליך אחר והתהליך של הרישום למעון לקראת אם הילד מתקבל למעון, זה תהליך נפרד.

<חגי פורגס: זה שני תהליכים נפרדים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני מניחה שאתה תדע לתת לנו את ה - - -

<חגי פורגס: אז לגבי התהליך של הרישום המעון, אני באמת הכתובת באגף.

<חגי פורגס: את תהליך הסבסוד אני מכיר, אבל מי שמייצג אותו זה מישהי אחרת באגף, אבל אני אשתדל לענות על כל השאלות שלכם.

יפעת שאשא ביטון: בעיקר לקחת שיעורי בית למי שמטפלת בזה.

<חגי פורגס: אין שום בעיה.

<חגי פורגס: אז נחזור לסדר.

<חגי פורגס: הרישום למעונות לשנת לימודים תשע"ח, אנחנו נוציא היום הודעה רשמית, הוא יהיה בחודש אפריל.

<חגי פורגס: בתקופה הזאת ילדים נרשמים פיזית במוענות, כאשר מעונות שבהם התפוסה המקסימאלית, מספר המקומות המקסימאלי במעון נמוך ממספר הנרשמים, מתחיל תהליך שנקרא ועדות קבלה.

<חגי פורגס: זה מה שירון התייחס אליו, שאנחנו בשנה השלישית לתהליך הזה, שמדרגים לא לפי צבע העיניים, אלא לפי קריטריונים של פדגוגיה, של תעסוקה, של רווחה, משיקולים כאלה.

<חגי פורגס: ככה הילדים מקבלים איזה שהוא דירוג וזה נחתך בתפוסה המקסימאלית.

<חגי פורגס: זה תהליך מאד אינטנסיבי, מאד מורכב שאנחנו עושים בו שיפורים והשנה אני לא יודע אם כבר הגיעו אליך הפידבקים, כי כבר התחילו לעשות כנסים.

<חגי פורגס: השנה לדעתי אנחנו קפצנו כמה רמות ואם תרצו אני ארחיב על זה; ואחרי שילד מתקבל למעון, הוא יכול להתחיל את תהליך הסבסוד, כשבמעון שלא הייתה ועדת קבלה הוא יכול להתחיל את הסבסוד מהרגע שנפתחת המערכת של הדרגות סביב מאי-יוני.

<חגי פורגס: אז אלה שני התהליכים שקורים בנפרד.

<חגי פורגס: אני אתחיל, ואני מבין שיותר מעניין הנושא של הסבסוד.

יפעת שאשא ביטון: לא, תיכף אני אתייחס לזה.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל אני רק אומר מבחינת המענים של המעונות, ואני אפתח באמירת סוגריים, כי אי אפשר להתעלם מזה, שחשוב לצאת למהלך של הרחבת המענה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שמשרד הרווחה עכשיו יצא לבנייה של מספר לא מבוטל של מעונות במטרה להכיל עוד 25,000 ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אני טועה?

יפעת שאשא ביטון: תתקן אותי אם אני טועה.

<חגי פורגס: סדר גודל.

<חגי פורגס: אנחנו בדרך כלל הולכים לפי מספר מעונות, מספר כיתות והאכלוס שלהן הוא בהתאם לגודל הכיתה וכו'.

<חגי פורגס: אבל זה סדר הגודל.

<חגי פורגס: 20,000 פחות או יותר.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז זה גם משהו שחשוב ובעצם יאפשר גם מבחינת מה שאתה הצגת, שהרבה פעמים הביקוש עולה על ההיצע ואני מקווה שאנחנו נצליח לצמצם את הפערים גם בסוגיה הזו, מעבר לכל הדברים הנוספים שצריך לטפל בהם.

<חגי פורגס: אני רק אגיד, באמת אנחנו מודעים למחסור.

<חגי פורגס: מדובר על בערך רבע מהילדים בשנתונים הרלבנטיים שנמצאים במסגרות המפוקחות.

יפעת שאשא ביטון: 23%.

<חגי פורגס: נכון, ואנחנו מודעים למחסור ועושים מאמצים רבים להרחיב את היצע המעונות והמשפחתונים.

<חגי פורגס: השר כץ, שקיבל את התחום לידיו בחודשים האחרונים, הצליח לגייס משאבים מאד גדולים בשנת 2017-2018, שאנחנו עושים מאמצים עילאיים לבנות עוד בערך 200 מעונות ועוד 200 משפחתונים.

<חגי פורגס: סדר גודל.

<חגי פורגס: לא לבנות, אלא לפתוח משפחתונים ואנחנו מאד מקווים שזה יישא פרי ושהרשויות המקומיות יתנו כתף וביחד נקדם את הדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: בוא נלך רגע לנושא של הסבסוד.

<ירון מלך: רגע, סליחה.

<ירון מלך: אני עוד פה וזה דבר שמאד מפריע לי, הנושא.

<ירון מלך: הרי יש מצוקה מאד גדולה של מקומות במעונות המפוקחים.

<ירון מלך: יש עכשיו הליך בנייה וכמה שבונים ייטב, אבל ייקחו עוד שנתיים-שלוש.

<ירון מלך: אני לא מבין למה לתקופת הביניים הזאת לא מגדילים בעוד קצת את מספר הילדים במעונות, להתגבר על המצוקה.

<ירון מלך: אנחנו זוכרים שעד לפני כמה שנים - - -

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי סביב השולחן הזה ישבו בשבועות האחרונים אנשים מהמעונות וזעקו חמאס על הצפיפות ועל חוסר היכולת לתפקד עם מספר כל כך גדול של ילדים.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אתה אומר בואו תגדילו לי את מספר הילדים?

<ירון מלך: כן.

<ירון מלך: יש מקומות שאפשר לעשות את זה, כפוף לצוות כמובן, כפוף לתקינה.

<ירון מלך: כפוף לתקינה, אבל אם יש 78 ילדים, אי אפשר שבמעון יהיו 80, 82 ילדים ופתרת בעיה של עוד ארבע משפחות בכל מעון?

<ירון מלך: אני לא חושב.

<ירון מלך: ולפעמים זה מצוקות גדולות שאי אפשר לזוז, כי התקינה נקבעת על ידי המשרד וזהו.

<ירון מלך: אז פה אפשר להקל, בתקופת ביניים, אני לא אומר קבוע.

<ירון מלך: אני אומר עד שיוגדל ההיצע.

<ירון מלך: אני לא רוצה - - -

יפעת שאשא ביטון: כלומר במספרים בודדים, שבסופו של דבר בעצם יעבו את זה.

<ירון מלך: ודאי, בוודאי.

<חגי פורגס: אני אתן התייחסות קצרה לזה, כי זה באמת לא הנושא, אבל בכל זאת.

<חגי פורגס: יש פה בעיה שצריך לאזן בין הביקושים הגבוהים וההיצע הנמוך לבין שמירה על איכות מסגרת איכותית ובטיחותית שאפשר לתת.

<חגי פורגס: יש סטנדרטים, המלצות שזה במדינות הסקנדינביות, אולי שם הם יכולים לעמוד בזה.

<חגי פורגס: אנחנו פה במחסור ויש לנו קשיים, אבל אנחנו משתדלים להיצמד כמה שיותר להמלצות של סטנדרטים גבוהים.

<חגי פורגס: מצד שני אנחנו מנסים לאזן עם המחסור בהיצע.

<חגי פורגס: הסטנדרטים הרגילים הם נמוכים ובשנת תשע"ו יש הוראת שעה שחודשה לשנת תשע"ז ותשע"ח, שהגדילה את התפוסה.

<חגי פורגס: הוראת שעה שהגדילה את התפוסה בהינתן כל מיני תנאים.

<חגי פורגס: בעבר הם היו יותר קשיחים, עכשיו בעקבות חוות דעת מקצועות שהארגונים הביאו לנו, אנחנו באמת יכולנו ללכת לקראתם.

<חגי פורגס: במובן מסוים זה אפילו נותן איזו שהיא הטבה בגלל שאם עד להוראת השעה התקינה הייתה כזאת שאילצה את הארגונים לשים שתיים וחצי מטפלות, בגלל שהתקינה לתינוקות למשל היא אחד לשישה, אבל המספר המקסימאלי של התינוקות בכיתה הוא 15 תינוקות.

<חגי פורגס: ואז יש כאילו מין משהו עקום כזה והעבירו מטפלות ממקום אחד לשני.

<חגי פורגס: ואז אנחנו, כהוראת שעה, אפשרנו לשים 18 תינוקות בכיתה ואז זה בדיוק שלוש מטפלות לכיתה, שזה מבחינתנו סטנדרטי וזה במובן מסוים שיפר.

<חגי פורגס: זאת אומרת יש יתרונות להגדלת מספר הילדים בכיתה ויש לזה גם חסרונות, כי באמת הצפיפות פה היא בעייתית.

<חגי פורגס: בכל מקרה אנחנו קוטמים מספר, אבל יש פה איזו שהיא בעיה ואנחנו בהוראות שעה מנסים להתגבר עליה, אבל בשאיפה שלא נצטרך את זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני רוצה לעבור לנושא של הסבסוד של המעונות, להבין רגע את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שמרגע שהתחיל רישום הילד התקבל לצורך העניין למעון, עבר את הוועדה או אם לא היה צריך, אז גם בלי.

יפעת שאשא ביטון: מאותו רגע הוא בעצם יכול להתחיל את התהליך של הסבסוד.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, בתהליך של הסבסוד אני יודעת שיש את כל הנושא של תלושי שכר.

יפעת שאשא ביטון: אם תרצה אחר כך אני אקריא לך כאן פנייה של אמא, פנייה אחת מיני רבות שהגיעו, שבעצם מדברת על הקושי של נשים, בעיקר נשים בתקופות היריון או מיד אחרי לידה, לעמוד בסטנדרטים שמבקשים, כשבעצם הן לא עשו שום דבר שהוא חריג.

יפעת שאשא ביטון: הן פשוט ניהלו, אתה יודע, את מחזוריות החיים כפי שהיא.

יפעת שאשא ביטון: אני אקריא לך רק כדי להמחיש ואחר כך אנחנו ננסה לראות גם את הבעיות הנוספות.

יפעת שאשא ביטון: אז היא מספרת בתי רשומה במעון יום של משרד הכלכלה באותה תקופה.

יפעת שאשא ביטון: הדרגה שנקבעה עבורה היא חודשיים ראשונים 5 ואחר כך 3.

יפעת שאשא ביטון: "אני עובדת משרה מלאה של 147 שעות, למרות זאת לא נתנו לי דרגה 3 מתחילת השנה, כי הסיבה היא שהמסמכים לשינוי דרגה הגיעו מחודש נובמבר.

יפעת שאשא ביטון: הסיבה ששלחתי מנובמבר היא בגלל הדרישה לשלושה חודשים רצופים מלאים ובחודש אוקטובר היו חגים, אז התלוש הוא חלקי וזה פגע בממוצע".

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, דוגמא אחת.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו פותרים את הסיפור הזה?

<חגי פורגס: אוקיי, אז נתחיל מזה שמערך הסבסוד יושב במשרד העבודה והרווחה, סליחה, מערך מעונות היום יושב במשרד העבודה והרווחה בגלל שהסבסוד הוא פונקציה של מבחני תעסוקה והכנסה, כדי לעודד אמהות להשתלב בשוק העבודה.

<חגי פורגס: ולכן יש מבחני תמיכה, יש קריטריונים שרק לאורם נבחנת הזכאות של ההורה.

<חגי פורגס: לדעתי זה המוקד בין היחידים, אם לא היחיד בארץ, שבגלל שהוא מתעסק בעידוד תעסוקה ובגלל שהסבסוד הוא תוצאה של מבחני תעסוקה וההכנסה, הרזולוציות שיורדים אליהן מאד מאד נמוכות.

<חגי פורגס: שזה היקף עבודה, שעות עבודה שבועיות והכנסה לנפש והצלבה ביניהן וגם אפשרויות ללימודים.

<חגי פורגס: נשים לומדות ויש שילוב של אמא שהיא לומדת ועובדת – האם אנחנו מתייחסים ביחד להיקף משרה וכו'.

<חגי פורגס: זה מאד מאד מסובך והסיבוך כאן הוא לא מסובך, אלא המורכבות של המבחנים היא דווקא כדי לאפשר לכמה שיותר אוכלוסיות להיכנס למערך הזה של הסבסוד ולכן הירידה לפרטים ולכן הדרישה להוכחת מעמד תעסוקתי ומבחן הכנסה לנפש.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את זה, אני גם מכירה את זה, גם את הסיפור של השילוב עם הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: אבל קח לדוגמא באמת חודש חגים, אנשים שעובדים במשרה ואפילו יותר לאורך כל השנה, אבל מה לעשות ששלושה חודשים אחרונים של השנה מלווים בחגים, זה פוגע, האם לוקחים את זה כשיקול, כן או לא.

יפעת שאשא ביטון: האמא יצאה לחופשת לידה ונניח ילדה באוגוסט.

יפעת שאשא ביטון: אני אפילו אקצין, אני לא אומר בספטמבר.

יפעת שאשא ביטון: אז בחופשת לידה, היא בחופשת לידה, מה לעשות?

יפעת שאשא ביטון: היא לא עובדת.

יפעת שאשא ביטון: אז מה?

יפעת שאשא ביטון: אז היא לא תקבל את הדרגה המקסימאלית כי כרגע היא לא נמצאת במסגרת עבודה?

יפעת שאשא ביטון: ואז היא לא יכולה להכניס את הילד הקטן שנמצא בבית, אני עוד לא מדברת על התינוק, בגלל שהיא בעצם צריכה לשלם מחיר מלא.

יפעת שאשא ביטון: זה פוגע לילד ברצף.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא אשם שאמא שלו החליטה ללדת פתאום בתחילת שנה ולא באיזה שלב אחר.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש פה כל מיני דברים שאני מרגישה שנכון, מצד אחד יורדים לפרטים קטנים ומצד שני לא סגרנו אותם עד הסוף.

<חגי פורגס: אז אוקיי, בסדר, אני שומע.

<חגי פורגס: אני אסיים שנייה את הטיעון הקודם ואני אכנס לשיפורים שעשינו ולטענות הספציפיות.

<חגי פורגס: אז אני רק אסיים את הטענה הקודמת.

<חגי פורגס: מדובר פה בהיקפי סבסוד גדולים מאד, למעלה ממיליארד שקלים בשנה, שמשולמים להורים.

<חגי פורגס: זה כספי ציבור, זה כספים שצריך לחלק אותם בשום שכל ובכובד ראש וצריך לוודא שכל אמא שמקבלת את הכספים האלה מקבלת אותם - - -

יפעת שאשא ביטון: מגיע לה.

<חגי פורגס: מגיע לה.

<חגי פורגס: עכשיו מבחינת התהליכים שעשינו בשנים האחרונות.

<חגי פורגס: אנחנו יודעים שבעבר התהליכים האלה היו קשים.

<חגי פורגס: הבירוקרטיה הייתה סבוכה ודרשו המון מסמכים ורצו ושוב.

<חגי פורגס: אמרו לאמא חסר זה, היא הביאה ואז שלחו אותה שוב ועד שהמסמכים הגיעו והייתה ערכת רישום ידנית ששלחו בפקס ובדואר וכו'.

<חגי פורגס: בשנים האחרונות אנחנו בתהליך שיפור עמוק מאד ויש פה שני תהליכים.

<חגי פורגס: גם תהליך בשירות שאנחנו נותנים להורים וגם במבחני התמיכה, בדרישות מהם.

<חגי פורגס: אז אני אצלול שנייה לחופשת הלידה ואחר כך נדבר על זה.

<חגי פורגס: אז בעבר, עד תשע"ז, הדרישות מאמהות שיולדות בסמוך לתחילת השנה או במהלך השנה, היו דרישות לא פשוטות, מתוך הבנה שהאמא עושה שינוי תעסוקתי בעקבות הלידה.

<חגי פורגס: שהיא מפחיתה היקף משרה אחר כך או לא ואנחנו אמרנו אנחנו רוצים לנטר את זה.

<חגי פורגס: זה היה.

<חגי פורגס: היום אנחנו בעולם אחר.

<חגי פורגס: תשע"ז – פישטנו את הדרישות מאמא שנמצאת בחופשת לידה למינימום האפשרי.

<חגי פורגס: אם בעבר דרשנו תלושים לפני שהיא יצאה מחופשת לידה ואחרי שהיא יצאה מחופשת לידה – שלושה תלושים כל פעם – ובהתאם לזה היא עדכנה את הדרגה ואם היא לא הביאה אז הדרגה הופסקה, הסבסוד הופסק.

<חגי פורגס: אנחנו היום בעולם אחר לגמרי.

<חגי פורגס: אמא שיוצאת לחופשת לידה לא צריכה להעביר לנו אף מסמך.

<חגי פורגס: היא ממשיכה עם דרגת הסבסוד שלה.

<חגי פורגס: אני מדבר על אמא שיולדת במהלך השנה.

<חגי פורגס: כשהיא חוזרת, אנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אם היא ילדה בספטמבר ומתחילה עכשיו השנה?

<חגי פורגס: לא, אז הדרגה - - -

יפעת שאשא ביטון: נשמרת לה הדרגה של השנה שעברה?

<חגי פורגס: הדרגה נקבעת.

<חגי פורגס: המערכות נפתחות סביב מאי-יוני.

<חגי פורגס: אם הורה מספיק זריז, ואנחנו גם מספיק זריזים, הוא יכול לקבל דרגה תוך יומיים-שלושה, ביוני, וזאת הדרגה שהוא יקבל בספטמבר.

<חגי פורגס: ואם האמא יולדת בספטמבר, הדרגה שלה תישאר.

<יערה שילה: ועצם זה שנולד עוד ילד לא משנה אולי את הדרגה?

<חגי פורגס: אז אני אתייחס לזה, יפה.

<יערה שילה: יש יותר נפשות במשפחה.

<חגי פורגס: ברור, ברור, אין ספק.

<חגי פורגס: אז עכשיו האמא יולדת, ואני אתייחס שנייה לספטמבר ומעלה.

<חגי פורגס: לפני הלידה הדרגה שלה ממשיכה, לא נפגעת.

<חגי פורגס: כשהיא חוזרת מחופשת הלידה, היא צריכה להביא לנו תלוש, כשזה לא מדובר על התלוש שמיד אחרי הלידה, כי אנחנו מבינים שאחרי הלידה לוקח זמן להיכנס, לחזור לעבודה.

<חגי פורגס: אני לא מכליל את זה על כל הנשים, כי יש כל מיני סוגים, ולכן אנחנו מאפשרים לחודש שאחרי או אפילו לשני החודשים שאחרי, תלוי מתי היא חוזרת לעבודה.

<חגי פורגס: לפני ה-15 לחודש, אחרי.

<חגי פורגס: זה כבר פרטים.

<חגי פורגס: ואז בהתאם לתלוש הזה אנחנו בכל זאת רוצים לראות שהיא חזרה לעבודה, כי יש הרבה נשים שמאריכות ואנחנו רוצים לראות; וגם מתעדכנת לה הדרגה, כי-.

<חגי פורגס: סליחה לא מתעדכנת לה הדרגה, אלא מתעדכן מספר הנפשות במשפחה.

<חגי פורגס: אם ההכנסה לנפש משתנה ויורדת בעקבות תוספת הנפש, אז גם הדרגה עולה.

<חגי פורגס: שוב, הכל תלוי עם המספרים וכו'.

<ירון מלך: הדרגה יורדת.

<חגי פורגס: הדרגה יורדת, הסבסוד עולה, נכון.

יפעת שאשא ביטון: כן, הסבסוד עולה.

<חגי פורגס: אז זה בהיבט של חופשת לידה באמצע שנה.

<חגי פורגס: חופשת לידה שלפני תחילת השנה, אז יש לנו טווח של שישה חודשים שהאמא יכולה להביא תלושים בטווח הזה, שזה נובמבר עד אפריל, לפני תחילת שנת הלימודים.

<חגי פורגס: עכשיו, אם האמא יולדת במהלך החודשים האלה, אז הטווח משתנה בהתאם.

<חגי פורגס: אני שוב חוזר לזה, אני לא איש התוכן בהיבט הזה, אבל אלה דברים שאני מכיר.

<חגי פורגס: יכול להיות שיש פה כמה דיוקים שצריך לעשות, אבל יש טווח חודשים של שישה חודשים והאמא לא נפגעת.

<חגי פורגס: אישה שיולדת לפני או אחרי או במהלך, מבחינתנו, מבחינת המסמכים שהיא צריכה להביא - - -

יפעת שאשא ביטון: הסיפור צריך להיות מאד מאד פשוט.

יפעת שאשא ביטון: כששלושת חודשי חופשת הלידה צריכים להיחשב כשלושה חודשי עבודה, כאילו היא לא יצאה ללדת.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה ממשיך ברצף את מה שהיה לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: כי דה-פקטו אם היא לא הייתה יולדת, סביר להניח שזה מה שהיה קורה.

<חגי פורגס: כן, אבל בסוף היא צריכה להביא תלושים.

<חגי פורגס: אם היא יולדת במהלך השנה, הסבסוד שלה לא נפגע.

יפעת שאשא ביטון: לא, היא תביא תלושים על התקופה שהיא עבדה.

<חגי פורגס: מעולה.

<חגי פורגס: אין שום בעיה.

<חגי פורגס: זה שהיא הייתה שלושה חודשים בחופשת לידה לא פוגע באפשרויות שלה להביא שלושה מתוך שישה תלושים, אבל שוב, זה כל מיני דיוקים שצריך לעשות.

<חגי פורגס: בעיקרון זה ספציפית לחופשת לידה.

<חגי פורגס: אז המבחנים השתנו, מבחני התמיכה השתנו בעוד הרבה היבטים.

<חגי פורגס: גם היה בעבר נושא שכשרצו לעדכן דרגה במהלך השנה בגלל שינוי משפחתי, שינוי תעסוקתי, העדכון נכנס לתוקף רק לאחר ארבעה חודשים.

<חגי פורגס: היום העדכון נכנס לתוקף כבר מהחודש הראשון, רטרואקטיבית.

<חגי פורגס: זאת אומרת עדיין צריך להוכיח שלושה תלושים כדי להראות שהעדכון הזה באמת שריר וקיים, אבל הוא תקף מהחודש הראשון.

<חגי פורגס: זה עוד שיפור שעשינו.

<חגי פורגס: כל הזמן בתהליך הזה אנחנו לומדים שיפורים, אוספים במהלך שנת הלימודים הערות ודברים ואנחנו בוחנים אותם וכל דבר כזה צריך אישור של אגף תקציבים, כי יש פה השלכות תקציביות ואנחנו עושים את כל המהלכים כדי לאשר את הדברים האלה ויש בשורות להורים.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם חודשי החגים?

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאנחנו נצטרך להוציא פנייה ולבקש לתקן את זה.

יפעת שאשא ביטון: כי סתם, לצורך העניין, אנחנו רגע לפני פסח, אז בוא נאמר שאנשים שבאמת עובדים במשרות מלאות ואולי אפילו יותר במהלך שגרה, בחופשים זה ניכר בשכר שלהם, כי הם לא עובדים בשכר גלובאלי, או שהם עובדים שעתי.

<קריאה: במיוחד אם הם עובדי קבלן, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: כן, או שעובדי קבלן.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יוצא שדווקא החוליות החלשות, הן אלה שמשלמות מחיר כאן.

יפעת שאשא ביטון: אז השאלה אם לא לקחת למשל לא שלושה חודשים רצופים, אלא חודשיים וחודש שלפני החגים.

יפעת שאשא ביטון: הריכוז הגדול שיש לנו זה בעיקר פסח וחגי תשרי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה הסיפור הגדול.

<חגי פורגס: אז פה אני מתנצל, כי אני לא האיש הבקיא בתחומים האלה.

<חגי פורגס: אני בטוח שיש מענה לדברים האלה, שלוקחים בחשבון את החופשות.

<חגי פורגס: עובדי קבלן ועובדים שעתיים אני מבין שיש בעיות.

יפעת שאשא ביטון: לא, הסיפור הוא שזה בדיוק כביכול העיוות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא הולך לפי כמה שהשכר יותר נמוך הסבסוד יותר גבוה, אלא לפי היקף העבודה שלך.

יפעת שאשא ביטון: ככל שאת עובדת יותר ואת גם משתכרת יותר מן הסתם, את מקבלת יותר.

<חגי פורגס: ההכנסה לנפש, ככל שהיא נמוכה, היא מיטיבה עם ההורה, אבל שעות העבודה זה בעיה.

יפעת שאשא ביטון: כן, כי מה התפיסה אומרת?

יפעת שאשא ביטון: התפיסה היא בכלל תפיס של לעודד נשים לצאת לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד תקועים אי שם בהיסטוריה.

יפעת שאשא ביטון: לא התקדמנו לתפיסה החינוכית.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא אישי אליך.

<חגי פורגס: הייתה שנה שזה התקדם אבל זה הופסק.

יפעת שאשא ביטון: הופסק, כן.

יפעת שאשא ביטון: ספר לי על זה.

<חגי פורגס: לא התקדם, הייתה שנה שזה השתנה וזה הופסק.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור התפיסה חייבת להשתנות, אבל עד שנצליח לעשות את זה, לפחות נעשה את התיקונים שהם כן ברי השגה.

יפעת שאשא ביטון: אז רגע, את הטיפול בסוגיית החגים אנחנו נכניס בסיכום כדי שנבקש.

<ירון מלך: אגב עם החגים זה לא צריך להיות מסובך כל כך.

<ירון מלך: פשוט יודעים כמה שעות יש בחגים, אז במקום 184 שעות באותו חודש, תורידי את שעות החגים, אז יש 140 שעות בחודש.

<ירון מלך: הבן אדם עבד 120 שעות, אז יודעים לעשות את אחוז המשרה באותו חודש.

<ירון מלך: זה לא מסובך כל כך.

יפעת שאשא ביטון: לא צריכה להיות בעיה להסדיר את זה.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור שהיום זה לא מוסדר.

יפעת שאשא ביטון: לפחות מהפניות שאנחנו מקבלים, אנחנו רואים שאנשים נפגעים באופן ישיר.

יפעת שאשא ביטון: ואז מה הם עושים?

יפעת שאשא ביטון: כדי להרוויח את השלושה חודשים שלא כוללים את החגים, אז הם מגישים את זה קצת באיחור ואז דבר גורר דבר ואנחנו רואים שבאמת באמת, דווקא האנשים שהם הכי פחות מסודרים ומאורגנים מבחינת עבודה, הם אלה שמשלמים מחיר וזה זורק אותי אגב ישר לפריפריה, כי אנחנו יודעים שמרבית המצוקות בעניין הזה של תעסוקה ועובדי קבלן, זה דווקא שם.

יפעת שאשא ביטון: אז כאילו כמה אפשר לדפוק את האנשים?

יפעת שאשא ביטון: פעם ועוד פעם ועוד פעם.

יפעת שאשא ביטון: ובלי שמתכוונים, אבל זה מה שיוצא.

יפעת שאשא ביטון: אני מיד נותנת לך, אני רק רוצה לסכם את הנשוא של הטכניקה.

<חגי פורגס: אם אפשר עוד דבר.

<חגי פורגס: אחד האינדיקציות שלנו לשיפורים היא היקף פניות הציבור שאנחנו מקבלים; ואני יכול להגיד שהיקף פניות הציבור שמגיע מהמון ערוצים, יורד באופן משמעותי.

<חגי פורגס: ממבקר המדינה, מנציבות תלונות הציבור ודרך מערכות פניות ציבור שלנו.

יפעת שאשא ביטון: לא כי אנשים התייאשו?

יפעת שאשא ביטון: יש לי פה שתי פניות שאומרים הרמנו ידיים.

<חגי פורגס: מניסיון, הורים לא מתייאשים.

<חגי פורגס: השנה הקצב יורד.

<חגי פורגס: יש ועדה לפניות הציבור.

<חגי פורגס: אנחנו איתם, יש ערוץ ישיר איתם.

<חגי פורגס: לאחרונה קיבלנו מהם מכתב רשמי שמפאר ומשבח את ההישגים וגם הם אומרים שקצב פניות הציבור ירד.

<חגי פורגס: אנחנו בתהליך מאד טוב.

<חגי פורגס: אני מקווה מאד, אנחנו עושים את המאמצים שהוא ימשיך ככה.

<חגי פורגס: לא אומר שאין שיפורים.

<חגי פורגס: תמיד עושים שיפורים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אקלקל את החגיגה ואני מפרגנת גם, אבל אתה יודע, היום יש גם הרבה פניות לא רק לפניות הציבור.

<חגי פורגס: תמיד יש שיפורים.

יפעת שאשא ביטון: הם מנסים לחברי כנסת, הם מנסים בתוך המועצות.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, כל מה שאני מביאה כאן וכל השאלות נובעות באמת ממקרים שאני נחשפתי אליהם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להמשיך בתהליך.

יפעת שאשא ביטון: כל הסיפור של בקשת הסבסוד נעשה מול מי?

יפעת שאשא ביטון: ההורים ממלאים טפסים.

יפעת שאשא ביטון: הם יכולים למלא אותם באופן מקוון?

<חגי פורגס: רק באופן מקוון.

יפעת שאשא ביטון: היום רק באופן מקוון?

<חגי פורגס: כן.

יפעת שאשא ביטון: אז מה הסיפור הזה, לצורך העניין שבחלק מהמועצות האזוריות וכו' מילאו ההורים בגנים, המועצה אמורה להעביר.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, פה אני הייתי בשיח, אתם עוד הייתם במשרד הכלכלה בתחילת השנה הקודמת.

יפעת שאשא ביטון: הייתי בשיח עם משרד הכלכלה והבנתי שזה איפה שהוא תקוע שם בדרך.

יפעת שאשא ביטון: לא הגיע כנראה מהגליל עד לירושלים, לקח לזה כמה חודשים.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני מדברת איתך עכשיו אמיתי.

יפעת שאשא ביטון: חודש דצמבר, הורים מחכים.

יפעת שאשא ביטון: הגישו כבר, חלקם באוגוסט, חלקם ביולי, חלקם לפני כן ועדיין לא קיבלו שום תשובה.

יפעת שאשא ביטון: ניסיון לפתור את זה מול משרד הכלכלה, אמרו חברים זה תקוע במועצה.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני שואלת מה הדרך שעוברים הטפסים, או מה הדרך שעוברת בקשת הסבסוד.

יפעת שאשא ביטון: המועצה אומרת לא, יש לנו בעיה עם משרד הכלכלה ועכשיו אפילו אני מצאתי את עצמי ככה איפה שהוא, אתה יודע, בין הכיסאות.

יפעת שאשא ביטון: לא ברור איפה זה תקוע.

<חגי פורגס: אז אם אני מבין נכון, המקרה הוא כזה: ההורה פועל באופן ישיר מול המשרד לבקשת סבסוד, עם כל התלושים והמסמכים שהוא צריך להביא ובהתאם לזה נקבעת לו הדרגה.

יפעת שאשא ביטון: תוך כמה זמן צריך לקבל תשובה?

<חגי פורגס: אנחנו היום עומדים בקצב, ואני אומר שוב, אם הורה מביא את המסמכים, אנחנו תוך יומיים שלושה יכולים לתת לו דרגה.

יפעת שאשא ביטון: זה קצב העבודה של המשרד?

יפעת שאשא ביטון: תוך יומיים-שלושה?

יפעת שאשא ביטון: תוך שבוע אפשר לסגור את סיפור הדרגה?

<חגי פורגס: תראי, תמיד יש פיקים מהרגע שנפתחת ההרשמה ותמיד אחרי שהילדים מתקבלים למעונות יש לנו איזה צוואר בקבוק ששם זה טיפה יותר ארוך.

<חגי פורגס: אבל אנחנו מדברים על ימים בודדים.

<חגי פורגס: אם ההורה לא מביא מסמכים ויש שוב תהליך של פינג פונג וזה, אז זה מתארך מטבע הדברים, אבל אנחנו עומדים על מספר ימים בודדים בשביל לקבל דרגה.

<חגי פורגס: אבל יש כאן עוד צלע במשולש, חוץ מההורה והמשרד, זה הארגונים המפעילים.

<חגי פורגס: הארגון המפעיל הוא זה שמקבל את הכסף, לא ההורה.

<חגי פורגס: ההורה משלם את הסכום המוזל, הנמוך, והמדינה משלימה לארגון המפעיל את היתרה.

<חגי פורגס: כדי שהמדינה תעביר לארגון המפעיל את היתרה, יש הסכם שהארגון צריך לחתום עליו, כמו כל ספק שנותן שירותים.

<חגי פורגס: קצת טכני לקרוא לארגון מפעיל נותן שירותים – אנחנו מסתכלים עליו כמובן אחרת – אבל במונחים הפורמאליים, יש הסכם התקשרות שחייבים לחתום עליו.

<חגי פורגס: ההסכם הזה אגב, כולל בתוכו כל מיני הנחיות לגבי הפעלת המעון, שחלקן הן במישור הרגולטורי מול הארגון וחלקן נועדו כדי לשמור על שלומם ובטיחותם של הילדים ועל איכות הטיפול בהם.

<חגי פורגס: בהסכם הזה מוסדרת התקינה ומוסדר הביטוח שהארגון המפעיל צריך לעשות ועוד כהנה וכהנה דברים.

<חגי פורגס: ואנחנו לא יכולים להכיר, לא להכיר, אלא אנחנו לא יכולים להיכנס למשולש הזה של ארגון, הורה ומשרד, אם הארגון המפעיל לא חותם איתי על הסכם.

<חגי פורגס: עכשיו אני חוזר לזה.

<חגי פורגס: כל עוד הארגון לא חותם על ההסכם, האגף לא מעביר לו את הסכומים ובסוף את צודקת, ההורה נפגע.

יפעת שאשא ביטון: רגע, הוא לא מעביר לו את הסכומים אבל ההורה כבר יודע שהוא זכאי לדרגה נמוכה?

<חגי פורגס: ההורה יודע שהוא זכאי לדרגה והוא מקבל פידבק שהארגון לא חתם על הסכם מול המשרד ולכן הסכום לא מועבר לארגון.

<חגי פורגס: יש ארגונים רציניים, לא רציניים, סליחה, זה שיפוטי.

<חגי פורגס: יש ארגונים כמו נעמ"ת, ויצ"ו וכו' ועוד המון ארגונים, שלמרות שיש שנים שבהן אנחנו מתחילים את התהליך של ההסכמים מול הארגונים בשלב מאוחר יחסית, השנה אנחנו מנסים לעשות אותו כמה שיותר מוקדם ולפשט את התהליך כדי שההסכמים ייחתמו כמה שיותר מהר עד תחילת השנה, כדי שהורים יקבלו את הכסף עד תחילת השנה.

<חגי פורגס: אבל ארגון שלא מכין את זה, לא מעביר לנו ביטוח תאונות אישיות, אנחנו לא יכולים לחתום איתו על הסכם ולהעביר לו כספי סבסוד.

יפעת שאשא ביטון: ועל פניו הורה לא יכול לומר נניח אוקיי, אני דרגה 3, אני זכאי לשלם רק 675 שקלים לצורך העניין.

יפעת שאשא ביטון: זה פשוט מה שאני זוכרת מהעבר.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא יכול להחליט שזה מה שהוא מעביר לאותו ארגון לצורך העניין, אם הארגון עוד לא חתם.

<חגי פורגס: יש מערכת יחסים כספית ומשפטית בין הארגון להורה.

<חגי פורגס: אם הארגון אומר אני מוכן לספוג על עצמי בחודשים האלה, אני יודע שמגיע לך דרגה 3, אני מוכן לספוג על עצמי בידיעה שאני אקבל מהמשרד אחר כך רטרו מתחילת השנה, מעולה מבחינתי.

<חגי פורגס: אם הארגון לא עושה את זה והוא יכול לא לעשות את זה, אז כן.

<חגי פורגס: ההורים פה לצערי נופלים בין הכיסאות.

<יערה שילה: בני ערובה של המציאות.

<חגי פורגס: זה לא בן ערובה, כי זה לא איזה שהוא מאבק שהארגון מנהל מולי.

<יערה שילה: אבל בסופו של יום מוציאים את הילד, חגי.

<חגי פורגס: בוא נגיד ככה, במועצות אזוריות הייתה בעיה, כי שם יש להם איזו שהיא קונסטלציה מורכבת האם הוועד המקומי נחשב הזרוע של המועצה.

<חגי פורגס: משהו משפטי כזה.

<חגי פורגס: ועד לפני שנה קיבוץ אחד - שם זה יכול להיות איזו מערכת של כוחות, שקיבוץ אחד יכול היה להחזיק בן ערובה מועצה אזורית שלמה.

<חגי פורגס: שנה שעברה ירדנו מזה.

<חגי פורגס: שנה שעברה אנחנו התייחסנו כל קיבוץ בנפרד.

<חגי פורגס: אם קיבוץ לא העביר ביטוח, הוא הקיבוץ שההורים שלו ילחצו עליו.

<חגי פורגס: שאר הקיבוצים נהנים ומקבלים את הסבסוד, אבל עדיין - - -

יפעת שאשא ביטון: וזה כבר לא בכוח המארגן של המועצה כמועצה, אלא התייחסתם פר יישוב.

<חגי פורגס: כן, אבל עדיין הנושא הזה, זאת אומרת אם לא מגיעים לא ההסכמים ואנחנו לא יכולים להעביר כסף לארגון, הארגון לא מקבל את ההשלמה מהמדינה.

<חגי פורגס: אנחנו עושים מבחינתנו את המאמצים לעשות את התהליכים האלה כמה שיותר מהירים וכמה שיותר פשוטים כדי שהכספים יעברו בזמן.

<חגי פורגס: יש גם את האחריות על הארגונים.

יפעת שאשא ביטון: טוב, זה עושה קצת סדר וגם קצת שכל, לפחות גם מבחינת הפניות שלנו, שכשהן תגענה, וסביר להניח, אני כבר רואה איך זה - - -

<חגי פורגס: אין בעיה.

<חגי פורגס: אני אומר שוב, היו תקופות - - -

יפעת שאשא ביטון: שלפחות אנחנו נדע איפה אנחנו צריכים לשים את האצבע.

<חגי פורגס: היו תקופות שבהן התהליך הזה היה מורכב יותר והועברו מקדמות וכו'.

<חגי פורגס: אנחנו היום בעולם אחר שהוא בהחלט מאפשר לעבוד בצורה יעילה ולהתחיל את השנה עם הסכם חתום והכל בסדר.

יפעת שאשא ביטון: שאלה אחרונה: איך מתגברים על כל - בא לי להגיד שטיקים – אבל אני אמצא איזו מילה יותר יפה לוועדה – של כל הקטנוניות הזו.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני מבינה שזה כספי ציבור.

יפעת שאשא ביטון: אני הראשונה שארצה לשמור עליהם ולהעביר אותם רק למי שבאמת מגיע לו, אבל באמת ראיתי סיבות כאלה מגוחכות שעל בסיסן החזירו טפסים.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי, חותמת שהיא לא עד הסוף, היא לא שחור חזק או איזה מספר שהוא ככה לא עד הסוף ברור.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, יש אנשים, כל אחד עם כתב היד שלו.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה שאלתי אם הכל מקוון, אבל אני יודעת שצריך לצרף תלושים ועל התלושים יש חתימות של נאמן למקור, למי שמביא, או כל מיני כאלה.

<חגי פורגס: אישורי מעסיק בדרך כלל.

יפעת שאשא ביטון: איך פותרים את זה?

יפעת שאשא ביטון: הרי יש מספיק.

יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים מספיק טפסים כדי לראות שיש אמינות מבחינת הרצף של הדיווח, אז למה להחזיר על איזו חותמת או חתימה - - -

<יערה שילה: יפעת, ואם אתה סטודנט, או בכולל, המצב שלך עוד יותר קשה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני תיכף אתן לכן גם לדבר.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לסגור את זה, כדי שאנחנו נעשה את זה מסודר.

יפעת שאשא ביטון: איפה אפשר לסייע כאן, בקצת הגדלת ראש.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, אני לא מבקשת איזה שהוא משהו דרמטי.

יפעת שאשא ביטון: ,

<חגי פורגס: תראי, אלף שוב, מי שאמון, וזה כבר פרטים ממש של מה בודקים ואיך בודקים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני לא סתם יושבת כאן.

יפעת שאשא ביטון: כדי לחפור קצת.

<חגי פורגס: כן, אני אומר שמי שאחראי על זה באגף זה לא אני, אבל אני כן יודע להגיד שאנחנו לא דורשים סתם דברים.

<חגי פורגס: יכול להיות שיש מקרים שבהם יושב מוקדן בקצה, שיש לו איזו שהיא שאלה או שהוא לא הבין נכון מסמך שהגיע והוא מעלה את זה הלאה ואז בודקים שם.

<חגי פורגס: אבל סוף הדרישות שלנו הן דרישות שהכרחיות לצורך קבלת התקציב, הסבסוד.

<חגי פורגס: שוב, פניות פרטניות אנחנו מקבלים ועונים.

<חגי פורגס: מגיעים מהתקשורת ומגיעים מהרבה ערוצים.

<חגי פורגס: יש דברים שאנחנו מבינים.

<חגי פורגס: סדר, מגיעה פנייה ואנחנו מבינים שהייתה פה איזו שהיא - - -

יפעת שאשא ביטון: קטנוניות.

<חגי פורגס: לא הייתי אומר קטנוניות, אלא אולי משהו ש - - -

יפעת שאשא ביטון: ככה זה נראה.

יפעת שאשא ביטון: לפחות ממה שאני פגשתי.

<חגי פורגס: תראי, אנחנו בסוף מסתכלים, הכספים האלה הם מאד יקרים ואנחנו מחלקים אותם באמת בכובד ראש.

<חגי פורגס: ואם יש מקרים שבהם אנחנו מבינים שהיה אפשר לקבל את זה בלי החותמת או כל מיני דברים, אם אפשר, למי שמגיע הוא יקבל.

<חגי פורגס: שוב אני אומר, אנחנו כל הזמן עושים תהליכי שיפור וכשמגיעות פניות כאלה הן בדרך כלל נבחנות בדרגים הגבוהים של האגף ואיפה שאפשר להקל מקלים.

<חגי פורגס: איפה שאי אפשר, זה בעייתי.

<חגי פורגס: שוב, אנחנו עושים מאמצים כדי שהתהליך הזה יהיה כמה שפחות זמן ומשתדלים להודיע מראש ולהראות את כל הדרישות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באווירה אינטימית היום.

<חגי פורגס: מדובר פה ב-120,000 הורים וכל הורה מגיש המון מסמכים.

<חגי פורגס: זה המון נתונים.

יפעת שאשא ביטון: תפשטו את זה.

<חגי פורגס: זה מערכת שמאד קשה לתפעל אותה ואנחנו עושים את המאמצים של הורה יקבל את השירות הכי טוב, אבל לפעמים יש דברים שהם-.

<חגי פורגס: בדרך כלל זה גם המקרים, מי שהוא שכיר, עובד מדינה, מישהי שכירה ובן זוגה הוא גם שכיר עובד מדינה, זה הכי קל.

<חגי פורגס: ברגע שיש עצמאים ויש סטודנטים ודברים קצת יותר מסתבכים, אז שם יש יותר מקום לדברים האלה ואנחנו משתדלים, שוב, לתת שירות כמה שיותר טוב.

<חגי פורגס: אם יש מקרים ספציפיים, אנחנו בודקים אותם ואיפה שאפשר אנחנו נותנים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: באמת.

מרדכי יוגב: אני יכול לשאול שאלות?

מרדכי יוגב: רגע, אני נכנסתי עכשיו.

מרדכי יוגב: סיימתם?

יפעת שאשא ביטון: שלום חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: שלום לך.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להגיד לו קודם תודה על הפירוט והכניסה לעומק, למרות שהוא בא רק תחת נושא אחת והוא בכל זאת העמיק אותנו גם בנושאים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הדברים שלו, ככה הצלחנו לדייק אותם עד הסוף, אבל יש סימן שאלה לגבי הדיוק שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פשוט נגיש את זה בסיכום הוועדה, כדי שהמשרד יוכל להשיב בצורה מסודרת ומדויקת.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, בוא נשמע רגע את יערה שילה, כי הם רוצים להעלות עוד סוגיות ואז אתה תוכל לשאול גם בהקשר הזה.

מרדכי יוגב: אני בוגר בדבר.

מרדכי יוגב: אני מכיר אותה.

יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה יערה.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך חבר הכנסת מוטי יוגב ואחר כך את, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<יערה שילה: יערה שילה, הקואליציה לחינוך מלידה, אנו.

<יערה שילה: קודם כל באמת יש שיפור.

<יערה שילה: יש שיפור משמעותי, אי אפשר להתכחש לזה.

<יערה שילה: יותר דרגות - - -

יפעת שאשא ביטון: יופי, אני שמחה לשמוע.

<יערה שילה: זה באמת.

<יערה שילה: יש כמה עניינים.

<יערה שילה: אחד רישום המעון, שהוא נמצא באפליקציה שזה דבר נהדר ונפלא.

<יערה שילה: הוא לא מתורגם לערבית, למרות שביקשנו כבר המון זמן.

<יערה שילה: 40% מהאוכלוסייה הם אוכלוסייה ערבית, אין להם - - -

יפעת שאשא ביטון: 20%.

<יערה שילה: כמה?

יפעת שאשא ביטון: 20% מהאוכלוסייה.

<יערה שילה: לא, בתוך המעונות.

<יערה שילה: אני דיברתי על זה.

יפעת שאשא ביטון: אה, כן?

<יערה שילה: כן.

<יערה שילה: כי הם משתמשים במשפחתונים ואין להם כלי אחר, כי לרובם אין מחשבים בבית.

<יערה שילה: אנחנו נעזרנו בזמנו באליעזר יבלון, זיכרונו לברכה, עם מרכז לתעסוקה, פתחנו עזרה לנגישות לכל הדרגות.

<יערה שילה: זה גם הוביל לתהליך.

<יערה שילה: רוב הפניות היו מהחברה הערבית.

<יערה שילה: הם אלה שהשתמשו, ואני חושבת שהגיע הזמן שיתרגמו את זה לערבית, כי זה צורך.

<יערה שילה: זה אחד.

<יערה שילה: שתיים, יש עניין של רישום כפול.

<יערה שילה: הורים באים, נרשמים בכמה מעונות ואז בעצם בגלל זה יש ועדות קבלה.

<יערה שילה: צריך לראות אם יש אפשרות טכנית, זה נראה לי מאד הגיוני, שאם הוא נרשם במקום אחר, במקום אחד, יהיה לו מקום וזהו.

<יערה שילה: לא צריך שהוא יהיה רשום באיזה ארבעה-חמישה מעונות.

<יערה שילה: הוא תופס מקום לילד אחר.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הוא עוד לא תופס מקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: כי מה קורה לצורך העניין אם הוא מגיש באזורי ביקוש מאד מאד גדולים והוא לוקח צ'אנס שבמעון הזה אולי הוא לא יתקבל.

יפעת שאשא ביטון: אז הוא מאבד לגמרי את הזכות?

<יערה שילה: לכן אנחנו חשבנו שהרישום צריך להיעשות כמו בגני הילדים - דרך השלטון המקומי.

<יערה שילה: ואז השלטון המקומי הוא זה – אלף יהיה סוף סוף מיפוי איפה הילדים נמצאים, שזה דבר בסיסי.

<יערה שילה: שהרישום ילך כמו להוציא חוברות, כמו - - -

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה עם מה שאת אומרת ברמת העיקרון, אבל זה היה נכון אם כל הילדים היו משולבים במערכת והיום זאת לא המציאות.

יפעת שאשא ביטון: רק 25%, פחות מ-25% משולבים בתוך המערכת, אז איך השלטון המקומי יפקח?

<יערה שילה: למה?

<יערה שילה: שיהיו אלה לפחות דרך השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: ואז יתחילו כל הקומבינות – סליחה, השלטון המקומי, תכתבו את הסליחה שלי גם בפרוטוקול – של לשמור.

יפעת שאשא ביטון: יתחילו להאשים – זה שמר למקורב שלו, לדוד שלו, לאח שלו, לסבא שלו.

יפעת שאשא ביטון: ככה זה הרי.

<יערה שילה: לא יודעת.

<יערה שילה: צריך איך שהוא.

<יערה שילה: לא יודעת.

<יערה שילה: צריך בסדר יצירתית.

<יערה שילה: והסעיף האחרון, אני כן מדברת תמיד על ה-77%, הילדים האלה הולכים ומשלמים בין 350 ל-400 שקלים דמי רישום, לפעמים לשלוש-ארבע מסגרות.

<יערה שילה: אין להם החזר.

יפעת שאשא ביטון: וזה במסגרות הפרטיות.

<יערה שילה: אין החזר ושוב מגדילים את הפער בין היכולים ללא יכולים, ושוב - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה בפרטי ואנחנו מנסים רגע לפתור את הצרות של - - -

<יערה שילה: בכל זאת, את יודעת שאני תמיד אעלה את זה, כי זה - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, זה ברור.

<יערה שילה: כי זה קריטי.

יפעת שאשא ביטון: זה ברור.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לזכור אותם, אבל פה בדיון לא נוכל לתת להם מענה.

<יערה שילה: חשוב לזכור את זה ואיך שהוא - - -

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של הרישום הכפול, הרי בסופו של דבר אם הוא יירשם בחמישה מקומות שונים, אז נניח שבמעון אחד הוא כן יתקבל, בארבעה אחרים יתפנה המקום ואז יכנסו הילדים רק - - -

<יערה שילה: כן, אבל אז תהיה ועדת הקבלה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר לא משנה, אבל אז יתקבלו הילדים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הוא לא באמת תופס מקום בפועל, אלא יהיה תהליך של איזה שהוא סינון.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב על זה, כי אני יכולה להבין הורים שרוצים להבטיח את המקום שלהן שם.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב על זה.

<יערה שילה: ברור, ברור, אני באה מההורים, את יודעת.

<יערה שילה: ועוד דבר אחד לגבי הדרגות.

<יערה שילה: חגי יודע.

<יערה שילה: יש לו מייל שלנו, דוד יודע, הוא איתנו בדרגות האלה.

<יערה שילה: יש לנו מייל שלם רק על הדרגות.

<יערה שילה: כל יום יש לנו בין שתיים לארבע פניות.

<יערה שילה: פניות שאנחנו יכולים להסתדר, מסתדרים.

<יערה שילה: מה שלא, אני חייבת להגיד כן יש לנו קשב, כן מקשיבים לנו, כן פותחים את הלב ואת האוזן, אבל באמת זה משהו לא נורמאלי.

<יערה שילה: פשוט לא נורמאלי, שיש אנשים שעד היום, שאנחנו כבר באמצע מרס, לא קיבלו את הדרגה.

<יערה שילה: הולכים להוציא היום את הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אבל למה?

יפעת שאשא ביטון: למה?

<יערה שילה: כמו שאמרת, החתימה הזאת, הולך ובא, הולך ובא.

<יערה שילה: פשוט לא נורמאלי.

יפעת שאשא ביטון: טוב, זה משהו שאנחנו חייבים לטפל בו, באמת.

יפעת שאשא ביטון: בדברים הקטנים האלה, כי אני חושבת שזה מתיש, מתיש, מתיש.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה בגילוי נאות לומר שפעם אחת ניסיתי להגיש, זה היה לפני 20 שנה אמנם, ניסיתי להגיש את הטפסים, התייאשתי בדרך ואמרתי תודה רבה, אני מוותרת על הכסף שלכם ואני לא צריכה את כאב הראש.

<חגי פורגס: ב-20 שנה הרבה דברים קרו.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אני אומרת, הקטע, הסרבול הזה של בכלל להתחיל להתעסק עם זה והכל, וזה חבל.

יפעת שאשא ביטון: ואני לא בן אדם חלש לצורך העניין ויכולתי להשקיע, אבל זה כל כך מתיש, שאני אומרת כאילו בשביל מה?

יפעת שאשא ביטון: יכולתי להשקיע את הזמן בדברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש משפחות שזו דרמה בשבילם.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של עוד 500 שקלים, עוד 700 שקלים, עוד 800 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: זה דרמה בשבילם וצריך לראות איך אנחנו עוזרים להם.

יפעת שאשא ביטון: ושוב, אני חוזרת למה שאמרתי מקודם, זה נופל בדיוק במקום של המשפחות החלשות ובגלל זה היה לי מאד מאד חשוב שאנחנו נקיים את השיח הזה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת.

מרדכי יוגב: היא קודם.

יפעת שאשא ביטון: בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: ליאת, בבקשה.

<ליאת הלבץ: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ליאת, מנהלת קשרי ממשל, נכון?

<ליאת הלבץ: נכון, מהתאחדות הסטודנטים הארצית.

<ליאת הלבץ: אנחנו נמצאים כבר בקשר באמת עם האגף למעונות יום בשנה, כמעט שנתיים האחרונות על כל מיני סוגיות שמטרידות סטודנטיות וגם מגיעות לפתחינו לא מעט פניות מהשטח.

<ליאת הלבץ: אני רוצה להעלות שתי סוגיות שאצלנו באמת זה חוזר שוב ושוב בכמה פניות.

<ליאת הלבץ: קודם כל בנוגע לצהרונים.

<ליאת הלבץ: בקריטריונים אין זכאות לסטודנטים לתואר אקדמי.

<ליאת הלבץ: למעשה מי שעושה תעודות מקצועיות כן זכאי ודווקא מי שלומד באקדמיה לא זכאי, כאשר כולנו יודעים שהלימודים באקדמיה לא בהכרח מסתיימים.

יפעת שאשא ביטון: זה אינטרס של אותו משרד, את יודעת, עכשיו זה בעבודה וברווחה, במשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: יש להם אינטרסים שיעשו תעודות מקצוע.

<ליאת הלבץ: אז קודם כל זה באמת בעיה שעולם הסטודנטיות, ואני חושבת ששווה לתת עליו את היחס, או לפחות להבין מה המחשבה מאחורי זה - מדוע סטודנטיות לא זכאיות לצהרונים.

<ליאת הלבץ: בנוסף לזה, הסטודנטיות שכן זכאיות למשפחתונים ולמעונות, הדרישה מאם לומדת היא 24 שעות שבועיות.

<ליאת הלבץ: רוב התארים באופן ממוצע זה 20 שעות שבועיות.

<ליאת הלבץ: יש כאן איזה שהוא פער.

<ליאת הלבץ: שוב, מעניין אותי לדעת, את כולנו, מה הסיבה לקביעה של 24 שעות.

<ליאת הלבץ: למה לא להוריד את הדרישה, מעבר לזה שאנחנו יודעים שהרבה אימהות דווקא מפחיתות אפילו או פורשות את התואר ואז מספר השעות שלהן מצטמצם.

<ליאת הלבץ: אני כן אגיד שגלית, שהייתה ראש האגף הקודמת, היינו באיזו שהיא פגישה איתה והיא כן אמרה שכל סטודנטית שפונה אליה, היא בוחנת את זה פרטנית ועושה בדיקה באמת ספציפית ולרוב כן מעניקה את הסבסוד.

<ליאת הלבץ: נראה לי שחבל.

<ליאת הלבץ: גם הרבה פעמים, כמו שאמרת, הרבה סטודנטיות נתקלות בתוך הבירוקרטיה הזאת ורואות את הסיטואציה ומעדיפות לוותר.

<ליאת הלבץ: נראה לי שכדאי שבמקום שכל אחת תפנה, וגלית בינתיים אני יודעת גם לא בתפקיד.

<ליאת הלבץ: נראה לי שעדיף לעשות פשוט הסדרה באמת רצינית של איך הדבר הזה עובד ולא להתבסס על רצונו הטוב של פקיד כזה או אחר במשרד.

יפעת שאשא ביטון: לא, יהיה צריך לשנות את הכללים.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון מה שאת אומרת.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את זה מהתפקיד הקודם, של סטודנטיות שהיו מגיעות והיו הורגות את עצמן כדי בעצם ללמוד את השעות האלה ולוקחות עוד קורסים, לפעמים גם שהן לא צריכות.

<ליאת הלבץ: כדי להגיע לרף.

יפעת שאשא ביטון: כן, בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: אם בתכנית הלימודים שלהן הן היו נדרשות להיקף מסוים ולתכנים מסוימים והן היו אמורות לקבל אותם באותה שנה, אז הן היו לוקחות עוד שני קורסים או עוד איזה קורס של ארבע שעות מתחום אחר בכלל, שזה גם פתח.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע.

יפעת שאשא ביטון: מצד אחד אנחנו מתישים אותן, מצד שני אנחנו גם עובדים על המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אז עדיף לעשות את זה ישר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמליץ שיהיה שיקול מחדש ושיתחשבו בעצם במערך האקדמי ויפחיתו את זה ל-20 במקום 24.

<ליאת הלבץ: מצוין.

<ליאת הלבץ: רק עוד נקודה אחת, אחרונה וזה בכלל הנוכחות הזאת של מעונות יום בקמפוסים או בסביבת הקמפוסים, שזה סוגיה ענקית משל עצמה.

<ליאת הלבץ: נפגשנו גם עם חגי על זה בעבר וגם עם גלית.

<ליאת הלבץ: היה איזה שהוא שיח כזה.

<ליאת הלבץ: לצערי לא הצלחנו להתקדם הלאה עם הנושא הזה.

<ליאת הלבץ: מעונות היום היום בקמפוסים, יש מעט מאד קמפוסים שיש בהם מעונות יום מסובסדים, ממש ברמה - אני יכולה לספור אותם על שתיים שלוש אצבעות.

<ליאת הלבץ: שאר מעונות היום בקמפוסים הם מעונות פרטיים, לסטודנטיות.

<ליאת הלבץ: לרוב אפילו אין מקום במעונות היום הפרטיים, כי הסגל הוא הראשון בתור.

<ליאת הלבץ: זה סיטואציה שהיא באמת, אני אומרת, אני בתפקיד כבר שנתיים.

<ליאת הלבץ: קשה לי להצליח להגיע למצב שאני פותרת אותו, כי המשרד מצד אחד בא ואומר יש פרוגראמה, צריך לעמוד בנהלים מסודרים של איך המבנה בנוי ומערכת השעות והיחס בין מטפלת לבין התינוקות, הילדים.

<ליאת הלבץ: מצד שני יש כאן אוכלוסייה שלמה שפשוט לא מצליחה לקבל מענה.

<ליאת הלבץ: צריך לראות איך אפשר כן לפתור את זה.

<ליאת הלבץ: גם בסופו של יום את מכירה את זה, סטודנטיות חוזרות מחופשת לידה הרי יותר מוקדם מאשר חופשת לידה רגילה.

<יערה שילה: שישה שבועות.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו מנסים דרך אחת האוניברסיטאות היום להתחיל לצאת לפתרונות.

יפעת שאשא ביטון: יש טכנולוגיה, נכון?

יפעת שאשא ביטון: כולם מתהדרים בה.

יפעת שאשא ביטון: שיתחילו להשתמש בה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בשיח עם בר אילן שאחרי השישה שבועות הן תלמדנה באמצעות סקייפ, לפחות עד התקופה של שלושה חודשים שבה אפשר להכניס ילדים - - -

<יערה שילה: באמת?

<יערה שילה: הלוואי.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו מנהלים איתם שיח.

יפעת שאשא ביטון: כנראה שזה מה שיהיה, או שהן תוכלנה להגיע בעצם עם התינוקות לחדר שייבנה במיוחד עם מראה, שאפשר גם יהיה להיות חלק מהדינאמיקה.

יפעת שאשא ביטון: זו סוגיה שבהחלט דורשת התייחסות.

<יערה שילה: זה מול המל"ג?

יפעת שאשא ביטון: לא, לא צריך את המל"ג.

יפעת שאשא ביטון: צריך רצון טוב של האוניברסיטאות.

יפעת שאשא ביטון: זהו.

<חגי פורגס: היה דיון מאד גדול בוועדה למעמד האישה על הסיפור הזה והנושא של חופשת לידה, הכי בעניין, היה שם מהלך חזק ואני חושב שהיה שם איזה מבוי סתום.

<ליאת הלבץ: לא, לא.

<ליאת הלבץ: הגענו לאיזו שהיא התקדמות האמת.

<ליאת הלבץ: הייתה בדיוק פגישה לפני ממש כמעט שבועיים עם מירב בן ארי ושולי מועלם ונציגים מור"ה וממל"ג.

<ליאת הלבץ: הוסכם כן שיש קושי עם הארכת חופשת הלידה, הסמסטר בכל זאת הוא רק שלושה חודשים.

יפעת שאשא ביטון: לא, גם בואו נודה על האמת.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יכולה, במיוחד כמי שבאה משם, אני לא רוצה לפגוע בעניין האקדמי.

<ליאת הלבץ: בדיוק.

<ליאת הלבץ: זה בדיוק מה שאני מעלה.

יפעת שאשא ביטון: כאילו, הרי אנחנו מכשירים את האדם כדי שייצא עם מקצוע מסוים, במיוחד כשאני רואה את זה מהמקום של הכשרת הוראה וכאלה, אז אי אפשר לוותר להן פתאום על סמסטר שלם.

יפעת שאשא ביטון: אבל צריך למצוא את הפיתרון שהן גם תהיינה חלק מצד אחד ותוכלנה להמשיך בעצם להתמקצע, ומצד שני, בלי שאנחנו נקשה עליהן יותר מדי.

<ליאת הלבץ: הגענו לאיזה שהוא עמק שווה על חיסורים, מעבר לחופשת הלידה.

<ליאת הלבץ: חופשת הלידה נשארת כמו שהיא, שישה שבועות ואחר כך, למעשה עד היום סטודנטית שחזרה מחופשת לידה לא יכלה להחסיר עוד, מכיוון שהיא ניצלה כבר את כל הזכאות שלה לחיסורים.

<ליאת הלבץ: אז עכשיו היא תוכל לקבל אפשרות לחיסורים נוספים, במידה והיא - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם צריכות לדעת לתכנן קצת, את יודעת.

<ליאת הלבץ: זה חדש.

<ליאת הלבץ: זה עוד לא נכנס.

יפעת שאשא ביטון: צריך גם להגיד את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא פופוליסטי, אבל צריך גם לדעת להגיד את זה.

<ליאת הלבץ: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: רשמתי את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שנצליח לטפל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

מרדכי יוגב: אלף ברשות יושבת הראש, שאלה מקדימה.

מרדכי יוגב: חגי, מה התפקיד שלך במשרד?

<חגי פורגס: אני מנהל מטה באגף מעונות יום, משפחתונים.

מרדכי יוגב: ואת היום מנהלת בעצם את האגף - - -

<חגי פורגס: מנהל.

<חגי פורגס: אמיר מדינה, מנהל חדש נכנס, לומד את הנושא.

<חגי פורגס: המנהלת הקודמת - - -

מרדכי יוגב: שאלה של בורות של חברת כנסת, לאיזה משרד זה היום שייך?

<חגי פורגס: העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

מרדכי יוגב: של חיים כץ?

יפעת שאשא ביטון: אתה באמת לא יודע?

מרדכי יוגב: אולי זה עבר לכלכלה.

מרדכי יוגב: זה כבר עבר פעם.

יפעת שאשא ביטון: זה היה בכלכלה וזה עבר לא מזמן.

מרדכי יוגב: בסדר, אבל אולי זה חזר לכלכלה.

מרדכי יוגב: יש משרד חדש.

מרדכי יוגב: אם תעשה סקר, ובכוונה שאלתי, כי באמת לא הייתי בטוח בעצמי, 95% מהחברה הישראלית לא יודעת, ואני אומר לך את זה, גברתי יושבת הראש.

מרדכי יוגב: כאילו היו הילדים בגיל הרך כדור פינג פונג.

מרדכי יוגב: אני לא אומר את זה לך, בתור ביקורת אליך.

מרדכי יוגב: אני חושב שעם הטמפרמנט שלך, ואני עזבתי עכשיו את ועדת החוץ והביטחון ויודעת חברתי שבקדנציה הזאת הייתי פה פחות מבקדנציה הקודמת.

מרדכי יוגב: יודעת את זה מנהלת הוועדה.

מרדכי יוגב: הדברים נעים במקביל ואין לי היום ילדים בגיל המעון.

מרדכי יוגב: אולי נכדים, שאני פחות אחראי עליהם באופן ישיר.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו חייבים לפרוץ את תקרת הזכוכית של הנושא הזה, להמשיך את המפעל המבורך שהיה של פרופסור טרכטנברג.

מרדכי יוגב: ההליך עדיין עוד לא לגמרי ברור לי, לכן אני לא רוצה כרגע לתת נוסחאות.

יפעת שאשא ביטון: לא, הסיפור הוא ברור.

יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי את זה גם לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: הם צריכים להיות בחינוך, נקודה, וצריך לשנות את התפיסה.

יפעת שאשא ביטון: דיברתי על זה.

מרדכי יוגב: והגיע הזמן שמדינת ישראל תיקח את האחריות על הגיל הרך.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה.

מרדכי יוגב: זה הדבר המרכזי.

מרדכי יוגב: העיסוק האובססיבי פה של יושבת הראש ואחרים, וקדמו לנו, גם במחסור וגם בקשיי הרישום, וזאת הנקודה שעולה פה, זה הנושא, אני רוצה להתמקד בו.

מרדכי יוגב: אני בזה מיציתי את כל הכותרות שלפני כן.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני מסכימה איתך בתפיסה.

מרדכי יוגב: ואני אומר עוד דבר, והוא בחוסר המענה.

מרדכי יוגב: אני שם שאלה, כי אני לא בטוח שאני עד הסוף יודע לאמת את זה מתמטית, לבטל גם את התיעדופים.

מרדכי יוגב: הקשיים הם גדולים מאד לכלל האוכלוסיות, וכשמדובר באוכלוסיות חלשות הן לא מוצאות יד ורגל כדי לנסוע ולהגיע.

מרדכי יוגב: ממועצות אזוריות להגיע למועצה ששם ולחפש את האוטובוס ואת הכסף ולהיטלטל ואם זה כבר עוד ילד אחד.

מרדכי יוגב: וזה גם מביא לכך שנשים נמנעות מללדת, כי הן חשות את המועקה, אם זה חינוך מיוחד או אם הילד עם בעיות תקשורת ומוציאים אותו.

מרדכי יוגב: איך אחרי זה מסתדרים.

מרדכי יוגב: עכשיו יש לי סיפור כזה שאני נוגע בו ביישוב מצוקה.

מרדכי יוגב: ועד אתה לא לוקח ביד ומפעיל את הפרוטקציה ומתקשר לגורמים ועושה ועושה ועושה, האזרח - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים פרוטקציות, אנחנו רוצים שהדברים יעברו ויעבדו היטב בלי פרוטקציה.

מרדכי יוגב: האזרח לא מצליח להבקיע את המערכת הזאת ולשים את הילד במעון ולצאת לעבודה, האמא או האחר, וזה פשוט לא נורמאלי.

מרדכי יוגב: אז אני שמח לשמוע פה את יערה והיא מומחית בעניין, שאמרה שהשתפרו דברים.

מרדכי יוגב: תפסו את עצמכם, תעשו איזה שהוא סקר קצר כזה ואחר של תשאול ותראו מה עוד אפשר שם לפתוח.

מרדכי יוגב: אז נשארתם עם התעדוף של אמהות עובדות, נשארתם עם התעדוף של כל הדברים; והגשת המסמכים וכמה עבדה לפני כן וכמה לא בדיוק עבדה לפני כן, ואם יש לה שלושה חודשים או אין לה, או יש לה אחד פחות יום והיא כבר לא יכולה והיא נותרת עוד פעם בלי היכולת ללכת לעבודה ולהחזיק מעמד בעבודתה, כי היה לה פחות יום.

מרדכי יוגב: סיפור נוסף שנזכרתי בו, מלפני חודש וחצי, שאמרה לי היה לי פחות כמה ימים בחודשי העבודה, בהגשת המשכורת.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה, כן.

מרדכי יוגב: ודבר תופס דבר ובמקום שירות זה הופך למועקה שאני לא רוצה להגיד כבר.

מרדכי יוגב: אז אני אומר לנו בגדול, יש לי איזה מחשבות תחיליות.

מרדכי יוגב: אני צריך להשקיע בזה יותר זמן, מאמץ ומחשבה כדי שנוביל את מדינת ישראל לפרוץ את תקרת הזכוכית הזאת ולשים את זה במקום הנכון.

מרדכי יוגב: מזמן אני חושב שזה היה צריך לצאת משם, ממשרד העבודה והרווחה ואת רואה גם - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך לפרוץ את האגו, לא את תקרת הזכוכית.

יפעת שאשא ביטון: האגו יותר חזק מתקרת הזכוכית.

יפעת שאשא ביטון: היא שבירה, האגו לא.

מרדכי יוגב: וגם מתחלפים בעלי תפקידים.

מרדכי יוגב: הם כל פעם לומדים ועד שהם לומדים כבר מתחילות בחירות ועוד פעם מתחלפים.

מרדכי יוגב: הדבר הזה הוא חמור בעיני.

מרדכי יוגב: פשוט חמור.

<יערה שילה: מוטי, אבל זה עומד לפתחכם.

<יערה שילה: זה השר שלכם, שר החינוך.

<יערה שילה: הוא לא רצה את זה.

<יערה שילה: הייתה לו את האפשרות לקחת והוא בחר לא לקחת.

מרדכי יוגב: אז זה לא בסדר ואפשר גם להעלות את הביקורת שלי באופן ציבורי.

מרדכי יוגב: שר החינוך היה צריך, ובידיעתו את הדבר מהצד השני כשר הכלכלה, זה דבר - - -

<חגי פורגס: אבל זה הפוך.

<חגי פורגס: הייתה ועדה בין משרדית שהוקמה לבחינת מיקומו של אגף מעונות יום, אם זה משרד החינוך או משרד הכלכלה אז.

<יערה שילה: הוא החליט לא להחליט.

<חגי פורגס: הוועדה שמעה.

<חגי פורגס: הוועדה הייתה מקצועית, בראשות משנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

מרדכי יוגב: מי, בראוור?

<חגי פורגס: כן.

מרדכי יוגב: אז עוד אחד שלא עושה כלום במדינת ישראל – נא לשים את זה בסיכום – ומזמן היה צריך לפטר אותו, כי הוא היה צריך להיות הרגולטור.

מרדכי יוגב: סמנכ"ל משרד ראש הממשלה לענייני חברה ורווחה, משום שבתפקידו ובחובתו לא לישון בלילות וכן להכריע.

מרדכי יוגב: ואם צריך ועדת שרים מיוחדת לגיל הרך, יעשו.

מרדכי יוגב: היא תשב עד שייצא עשן לבן – יום או יומיים – והיא תכריע בסיפור.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב - --

מרדכי יוגב: כי בסוף זה עשרות, מאות אלפי משפחות וילדים שלא מוצאים את עצמם וכתוצאה מזה הוריהם לא יוצאים לעבודה והם לא מקבלים את הרצף החינוכי הנדרש או את הטיפול ההולם בגיל הרך והוא עובר לגנים והוא עובר לבתי הספר.

מרדכי יוגב: אני לא מאשים אותך, אני אומר הבעיה היא לפתחנו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, יש פה שני דברים שצריכים לקרות.

יפעת שאשא ביטון: אחד זה ששר שמוכן לתת את זה ושר שמוכן לקבל את זה.

מרדכי יוגב: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו רואים שגם השרים, כשהם מתחלפים במקום שלהם, הם משנים את העמדה, כאילו עם הכיסא משתנה התפיסה.

מרדכי יוגב: וראש ממשלה שמוכן לקבל את ההחלטה שכך יהיה, כמו בתאגיד ובשירות הציבורי.

מרדכי יוגב: זו בעיה קשה.

מרדכי יוגב: לפחות כמו בתאגיד ובשידור - - -

יפעת שאשא ביטון: אני לא הכל הייתי מפילה עליו.

מרדכי יוגב: נכון.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה יש פה כמה אנשים שיכלו לנהל את זה אחרת.

מרדכי יוגב: בשביל זה יש גם מנכ"ל או סמנכ"ל שיכול היה להיכנס לעניין וכן לקבל את ההחלטות ולהביא את זה למקום הנכון.

מרדכי יוגב: ועם כל האהבה שלי, אני לא חוסך את הביקורת שלי.

מרדכי יוגב: אני חושב שהיא נכונה פה - - -

יפעת שאשא ביטון: מה שכן, הבשורה הטובה היא שגם כשזה עובר, ואגב אני לא ידעתי שזה ככה, אבל גם כשזה עובר כביכול תחת החסות של משרד העבודה והרווחה, הם נשארים אותם אנשים.

מרדכי יוגב: זה לא עובר, זה נשאר.

מרדכי יוגב: זה לא עבר ל - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, זה אותו מספר טלפון, זו אותה כתובת, זה אותו הכל.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הציבור - - -

<קריאה: לא, אבל זה עבר מכלכלה לעבודה ורווחה.

<קריאה: זה לא עבר לחינוך, אבל זה היה - - -

<קריאה: יפעת, אבל המיזוג עוד לא נגמר.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה אותם אנשים.

יפעת שאשא ביטון: זה אותם אנשים.

יפעת שאשא ביטון: הציבור זה לא משנה לו עכשיו אם בכותרת זה משרד הרווחה או משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: זו אותה כתובת, זה אותם מספרי טלפון, זה אותם - - -

<קריאה: זה לא מדויק, כי ארבעה מנהלי אגף התחלפו בארבע שנים.

<קריאה: איך אפשר לבסס ככה מדיניות?

יפעת שאשא ביטון: לא, אז בגלל זה אני אומרת.

יפעת שאשא ביטון: שנייה, אתם לא איתי.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי יש בשורות טובות ויש בשורות רעות.

יפעת שאשא ביטון: הבשורות הטובות שהכתובת לציבור נשארה אותה כתובת.

יפעת שאשא ביטון: זה אותם מספרי טלפון, זה אותם אנשים.

יפעת שאשא ביטון: הבשורות הפחות טובות זה שהמדיניות בעצם משתנה, התפיסה משתנה ומשרד שלם צריך להתאים את עצמו מחדש למדיניות.

יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה, ואמרת את זה וצריך לשים את זה על השולחן, אנחנו לא רוצים לא במדיניות של זה ולא במדיניות של זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שהמדיניות תשתנה ותהיה כבר מגיל לידה, תחת החסות של משרד החינוך וזה ינוהל אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אני אוכל לתת לך.

מרדכי יוגב: לא, לא, הכל בסדר.

מרדכי יוגב: אני זוכר בעל פה דבר שאני רוצה.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להוסיף משהו לפני שאני מסכמת?

מרדכי יוגב: לא, לשמוע את הסיכום שלך.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אז מישהו רוצה להוסיף משהו?

מרדכי יוגב: אנחנו נמשיך.

<יערה שילה: יפעת, באמת צריך להתייחס לזה, שארבעה מנהלי אגף בארבע שנים, זה באמת משהו שגורם שבר למשרד.

<יערה שילה: אני חושבת שזה - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, זה קורה גם במשרדים שהם לא זזו לשום מקום.

מרדכי יוגב: גברתי יושבת הראש, יכול להיות שאנחנו כן צריכים להשפיע בסיפור של להביא להנה שוב ושוב ושוב.

מרדכי יוגב: יש דברים כאלה.

מרדכי יוגב: אני מכיר אותם מהיותי יושב ראש ועדת משנה שאבנים שחקו מים.

מרדכי יוגב: ועוד ועדת מעקב ועוד ועדת מעקב ועוד ועדת מעקב.

מרדכי יוגב: אני יודע להגיד כמה - - -

יפעת שאשא ביטון: יהיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק לפני שבוע דיברנו בדיוק על הסיפור של - - -

מרדכי יוגב: שבע ועדות עד שהבאנו אמא של ילדה שנהרגה מאבן ביהודה ושומרון כדי שרפרנטית של אוצר, שמתחלפים גם הם כל חודשיים, תבין שיש צורך למגן נגד אבנים כלי רכב שנעים ביו"ש, ושהמיגון השנתי של כל כלי הרכב הוא יותר נמוך מהתשלום שנתנו לבית לוינשטיין וכו', במשך שנה וחצי עד שהיא נפטרה.

מרדכי יוגב: אדל ביטול.

מרדכי יוגב: 2.5 מיליון שקלים.

מרדכי יוגב: ועוד פצוע אחד, זה כבר העלה את זה לארבעה מיליון.

יפעת שאשא ביטון: טוב, אנחנו לא נרפה, חבר הכנסת מוטי יוגב.

יפעת שאשא ביטון: לפני שבוע אנחנו קיימנו דיון בסוגיה של מעונות היום וגם לפני כחודש ואנחנו כל הזמן על זה, וזה גם נכנס כמו עכשיו בכל דיון אחר, כי התפיסה חייבת להיות מושרשת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתכנס לסיכום הוועדה שעוסקת בתהליך הרישום.

יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של סבסוד, טפסולוגיה וכו'.

יפעת שאשא ביטון: אז אחד, אני רוצה שהמשרד ייתן לנו בעצם התייחסו לגבי הטיפול בסוגית החגים, שלא מאפשרת לחלק מההורים, לחלק מהאמהות לשמור על רצף של שלושה חודשים רצופים במשרה מלאה, כשלרוב מדובר באמת דווקא בשכבות החלשות שזקוקות לזה יותר מכל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים מהמשרד לבחון את זה שגם לימודים לתואר אקדמי יוכרו ולא רק ללימודי תעודה מקצועיים.

יפעת שאשא ביטון: שהקביעה של 24 שעות באקדמיה תתאים את עצמה בעצם למסגרת השעות האקדמיות ותרד ל-20 שעות, על מנת לאפשר את הזכאות של אותן סטודנטיות.

יפעת שאשא ביטון: ודרישה שנחשבת כבר מלפני שנתיים.

יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת לטפטף את זה כמו מים על הסלע.

יפעת שאשא ביטון: אני מנסה לטפטף – זה לבחון את זה שביישובים פריפריאליים היקף המשרד לסבסוד מלא של אישה יהיה 24 שעות ולא 36 שעות כמו היום.

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו יודעים שיש מצוקה במציאת עבודה.

יפעת שאשא ביטון: נשים, כדי לשים רגל, יוצאות גם אם זה ל-16 שעות, ל-20 שעות.

<חגי פורגס: במגזר הערבי זה ככה, אגב.

<חגי פורגס: במגזר הערבי יש החלטת ממשלה - - -

יפעת שאשא ביטון: אז אין שום סיבה שזה לא יהיה גם במגזר היהודי, ביישובים פריפריאליים.

יפעת שאשא ביטון: צריך לשבת.

יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה שתתכנס ועדה ותחליט באיזה יישובים מרוחקים, שבהם יש באמת מצוקות תעסוקה קשות, ההיקף של התעסוקה שייחשב לדרגת הסבסוד הגבוהה ביותר.

יפעת שאשא ביטון: הדרגה הנמוכה, אבל הסבסוד הגבוה ביותר, יהיה של 24 שעות ולא 36 שעות, כפי שנקבע היום.

יפעת שאשא ביטון: עוד משהו.

<יערה שילה: על התרגום של האפליקציה.

<יערה שילה: סליחה.

יפעת שאשא ביטון: נכון, סליחה, נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני גם סימנתי את זה.

יפעת שאשא ביטון: תרגום האפליקציה, אגב, למה זה לא בערבית גם?

<חגי פורגס: תראי, אם רוצים אפשר לתרגם את האפליקציה בערבית, השאלה לאיזה תת מסך את מתרגמת את זה.

<חגי פורגס: את יכולה לתרגם את המסך הראשי לערבית ויהיה כתוב בערבית – להגשת מסמכים לחץ כאן וזה מעביר אותך למערכת בעברית.

יפעת שאשא ביטון: למה, אבל יוצא שהאוכלוסייה הערבית לא מקבלת מענה דרך האפליקציה.

<חגי פורגס: אז ככה, האוכלוסייה הערבית מקבלת מענה במוקד.

<חגי פורגס: מענה טוב.

<חגי פורגס: יש דוברי שפה ואנחנו לא מקבלים על זה הרבה פניות, אגב.

<חגי פורגס: צריך גם לדעת איפה להשקיע את הכסף.

<חגי פורגס: יעלה המון כסף - - -

יפעת שאשא ביטון: כמה יעלה תרגום של אפליקציה?

<חגי פורגס: זה לא לתרגם רק את האפליקציה, כי שוב, האפליקציה אומרת - - -

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, את המסמכים שיש בפנים וכאלה.

<חגי פורגס: אבל שוב, זה לתרגם מערך שלם, מערך ענק של המון מסמכים והמון תתי מסכים.

יפעת שאשא ביטון: מפחיד אותי מה שאתה אומר.

יפעת שאשא ביטון: כי זה אומר שלהורים יש כל כך הרבה מסכים שהם צריכים לעבור בשביל להירשם.

<חגי פורגס: לא, לא, לא.

<חגי פורגס: אני מדבר על זה שיש המון סוגי מסמכים.

<חגי פורגס: שכיר מביא תלושים.

<חגי פורגס: עצמאי מביא שומת מס.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל הם מביאים את המסמכים.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא מתרגם את המסמכים.

<חגי פורגס: אבל אם אני אומר עכשיו אני מתרגם את מערך הבקשה לסבסוד - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, רק את טופס הרישום.

<חגי פורגס: אבל טופס הרישום, אז אני יכול לכתוב לו למעלה מסך בערבית שכתוב שם להגשת טופס מקוון, לחץ כאן ואז הוא נכנס והוא נכנס למערכת הגשת המסמכים, שהיא בעברית.

<חגי פורגס: עכשיו, אם אני רוצה לתרגם את כל - - -

יפעת שאשא ביטון: כמה מסמכים יש שם?

יפעת שאשא ביטון: בחייאת, חגי.

<חגי פורגס: שוב, אלף זה מסמכים, כי באפליקציה יש כל מיני מסכים שעובדים איתה.

<חגי פורגס: שוב אני אומר, לדעתי יש בסביבות ה-10-15 מסמכים ושוב, זה לא כל ההורים צריכים להביא 15 מסמכים.

<חגי פורגס: יש הורה לומד שצריך להביא אישור לימודים.

<חגי פורגס: יש הורה עובד שצריך להביא אישור מעסיק ויש עצמאי ויש - - -

יפעת שאשא ביטון: כמה יעלה לתרגם דבר כזה?

<חגי פורגס: אני לא מכיר את העלויות.

<חגי פורגס: זה עלויות לא פשוטות ואת המשאבים האלה אנחנו מעדיפים להשקיע בשירות לציבור.

מרדכי יוגב: הרבה יותר פשוטות מהבירוקרטיה שאתם עושים.

יפעת שאשא ביטון: בואו נבקש מהמשרד שיבחן את האפשרות - - -

מרדכי יוגב: כמה עולה לתרגם דף לאנגלית?

מרדכי יוגב: 15 שקלים למתרגמת?

<חגי פורגס: אני לא מכיר את העלויות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש שתהיה בחינה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נבקש שתהיה.

יפעת שאשא ביטון: זה רק לצהרונים תואר אקדמי ולא תעודה מקצועית.

<יערה שילה: בזמנו אנחנו אפילו אמרנו שאנחנו מוכנים להתגייס.

<יערה שילה: האנשים שלנו מתנדבים, מוכנים להתגייס בשביל התרגום ומיכל צוק אמרה זה בלתי אפשרי, זה משרד ממשלתי, זה צריך להיות - - -

יפעת שאשא ביטון: רק בעברית?

<יערה שילה: לא, לא.

<יערה שילה: התרגום לערבית צריך לעבור מכרז של מי שיתרגם אותו.

מרדכי יוגב: פחות בירוקראטי.

<יערה שילה: לא כל אחד יכול לבוא לתרגם.

<יערה שילה: זה היה בדיון עם אליעזר יבלון, זיכרונו לברכה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, חבל לשבור את הראש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש מהמשרד שיבחנו את תרגום האפליקציה של הרישום לשפה הערבית, על מנת להנגיש את זה גם לאוכלוסייה הזו.

<קריאה: אין חובה ממילא שכל אתר יהיה דו שפתי, כשפה רשמית?

<יערה שילה: זה אמור להיות.

<יערה שילה: זה לא.

<חגי פורגס: אני לא מכיר.

<חגי פורגס: זה דרישות של תקשוב.

<חגי פורגס: אני לא מכיר.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אנחנו נבקש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים ממשרד הכלכלה שיתרגמו.

יפעת שאשא ביטון: תבקשי את זה, שיתרגמו את האפליקציה של הרישום גם לשפה הערבית על מנת להנגיש את זה גם לאוכלוסייה הזו.

יפעת שאשא ביטון: עלתה פה סוגיה של קשור לדיון וזה, הסיפור של התעודות.

<יערה שילה: של הצהרונים.

<יערה שילה: המעונות – הייתה הסוגיה של ה-20 שעות בפועל, שהסטודנטיות לומדות מול ה-24.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל זו נקודה שעלתה וגם היא נכנסת תחת הסיפור של אותו משרד.

יפעת שאשא ביטון: זה מתכתב עם אותו דבר, אז אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נבקש לגבי הצהרונים.

יפעת שאשא ביטון: עלתה סוגיה במסגרת הדיון, כי בצהרונים הוכר ככה וככה, אנחנו מבקשים להתייחס גם לזה, כדי שיבינו שזאת סוגיה נוספת על הדיון, אבל אי אפשר להתעלם ממנה.

<קריאה: אוקיי, בסדר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לנציג נעמ"ת, ויישר כוח – צריך להגיד לפרוטוקול – שנעמ"ת עשו את המאמץ והגיעו, כשכל האחרים הוזמנו.