ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 361, 2017-02-21 11:00

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצבת דוכנים מסביב לאתר קבר הרשב"י במירון.

דוד אמסלם: האם יש מישהו שרוצה להציג את הנושא או שאני אדבר עליו?

יואב בן צור: תתחיל אתה ואנחנו אחר כך נגיב.

דוד אמסלם: אני קיבלתי מספר פניות מכל מיני גורמים בארץ לגבי הנושא של התנהלות שם, גם בנושא של הדוכנים, גם בנושא של הניקיון וכו', אז אני אמרתי שאני אקיים דיון ואביא את כל הגורמים.

דוד אמסלם: מבחינתנו הרשב"י הוא אחד האתרים הקדושים במדינת ישראל וגם המבוקרים, לדעתי אחרי הכותל, מקום שני, לא שאנחנו עושים דירוג - - -

יואב בן צור: עושים.

יואב בן צור: זה לא דירוג ברמה, אלא דירוג במספר המבקרים.

דוד אמסלם: אני אומר בגדול, בסך הכול יש לנו אתרים מקודשים לעם היהודי, ולא רק לעם היהודי, יש אתרים נוספים אחרים מעדות אחרות, אנחנו מכבדים את כל האתרים, אז אני אמרתי שנעשה דיון בענין הזה כדי לצאת בסופו של דבר, בסוף הדיון, כשאנחנו לפחות מדברים ומנסים לכוון לזה שאתר הרשב"י יהיה אתר יותר מכובד מהיום, יותר נקי, יותר אסתטי, ייתן שירות לכל האנשים שבאים לקבל שם שירות וכמובן, אני אומר את זה באופן חד משמעי ובאופן קטגורי, אני גם מתייחס לדוכנים שם.

דוד אמסלם: הייתי הרבה שנים בעירייה והיו לנו הרבה דוכנים שהיינו מאפשרים אותם לאנשים, בסופו של דבר, יש שם גם צורך בדוכנים ויש גם אנשים שמתפרנסים מזה, רק צריך להסדיר את הכול שיהיה מכובד ובסך הכול התוצאה יכולה להיות בסופו של דבר, ולשם אני מושך, שכולם ייהנו.

דוד אמסלם: זאת אומרת שגם יהיו - - -

יצחק וקנין: זה נהנה וזה לא חסר.

דוד אמסלם: זה נהנה וזה נהנה ויש לנו יותר קידוש שם שמים במקום כשאנחנו מכבדים את האתרים.

דוד אמסלם: יש לנו נטייה באופן בסיסי, ואני יכול להראות לכם את זה בהרבה אתרים בירושלים, לא להשקיע כסף, מה שלא מכניס כסף לא משקיעים בו כסף, לא משנה מה.

דוד אמסלם: אני חושב שכאן אנחנו צריכים לצאת מחוץ לקופסה, אם צריך ללחוץ גם על המערכות להעמיד תקציבים לטובת העניין אז נעמיד.

דוד אמסלם: היות ואני לא מצוי כל כך בנושא הזה אז הייתי מציע, כבוד הרב, אתה רוצה?

<שמואל בן ציון רבינוביץ': שלמה שלוש.

דוד אמסלם: שלמה שלוש, מה התפקיד שלך, שלמה?

<שלמה שלוש: מנהל האתר.

דוד אמסלם: מנהל האתר, אחלה, אז בוא נתחיל איתך.

דוד אמסלם: תן לנו רקע קטן, אחרי כן נעבור לח"כים וכמובן לשאר החברים ולמשטרה.

דוד אמסלם: בבקשה, שלמה.

דוד אמסלם: אני מברך על ההשתתפות של הרב רבינוביץ', זה דבר שהוא נדיר פה, אנחנו לא מביאים את הרב לכל דיון וכשאמרתי לו שאני עושה את הישיבה הוא אמר לי, 'דודי, אני מפנה את כל הזמן ואני בא'.

דוד אמסלם: תודה כבוד הרב.

<שלמה שלוש: זה לא סתם שהוא מפנה את כל הזמן, באמת ראשו ורובו במירון.

<שלמה שלוש: או לא רובו, אני לא יודע, אחר כך בכותל יצעקו, אבל הוא משקיע המון המון מאמצים בנושא ואכפת לו מאוד.

<קריאה: כדאי הוא רבי שמעון.

<יוסף בלוך: כדאי הוא רבי שמעון, שיסמכו עליו גם שלא בשעת הדחק וכל שכן בשעת הדחק.

<יוסף בלוך: בכל מקרה, אנחנו מדברים על נושא שיש שם, חזית הכניסה של האתר מכוסה היום בהמון המון שטח של בסטות, דוכנים, לא יודע איך תקרא לזה, קיוסק של אוכל וכל מיני דברים מהסוג הזה, חלק זה תשמישי קדושה.

<יוסף בלוך: חוץ מאחד שהוא ותיק, שהיה לו קיוסק מלפני כן, הוא מוסדר והוא רשמי, כל היתר זה איזושהי התנחלות, לאט לאט, זוחלת, כל פעם עוד מישהו מקבל אישור מהמועצה, משהו על גלגלים, משהו ככה, משהו ככה וזה זוחל וגדל וגדל וגדל.

<יוסף בלוך: בסך הכול, כמו שאמרתם, יש חשיבות גם לדוכנים, יש חשיבות לאוכל, יש פרנסה, יש הרבה דברים חשובים אבל לא יכול להיות שזה יהיה בחזית של הכניסה.

דוד אמסלם: קודם כל, שלמה, בכמה בסטות מדובר?

<שלמה שלוש: יש בסטה אחת יותר גדולה מהמקום הזה.

דוד אמסלם: שאלתי כמה, לא שאלתי מה הגודל של כל אחת.

<שלמה שלוש: יש אחת, חמש שהפכו להיות אחת ויש עוד ארבעה חמישה דוכנים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה מדבר אתי בסך הכול על חמישה ששה דוכנים.

<שלמה שלוש: אנחנו מדברים על דוכן אחד גדול שהוא כמו חמישה ועוד - - -

דוד אמסלם: הוא הוותיק או שהוא גם התפתח בשנים האחרונות, הגדול?

<שלמה שלוש: הוותיק היה רבע מזה או שליש מזה והוא גדל וגדל.

דוד אמסלם: זאת אומרת שזה הוותיק שהתפתח.

<שלמה שלוש: זה לא הוא עצמו.

<שלמה שלוש: לא משנה, מי ש - - -

דוד אמסלם: לא משנה, עזוב, אני מדבר כרגע על המבנה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כמה שנים אתה עובד באתר?

<שלמה שלוש: שלושים שנה.

דוד אמסלם: ממתי ההתפתחות הזו?

דוד אמסלם: תן לנו קצת היסטוריה לגבי הדוכנים.

דוד אמסלם: מתי הדוכן האחרון - - - אני הבנתי שיש אבולוציה.

<שלמה שלוש: לפני חצי שנה נבנה דוכן חדש.

דוד אמסלם: ומה עשית אתה?

דוד אמסלם: אתה מנהל האתר, לא?

<שלמה שלוש: פניתי למועצה, הבנתי שהם לוחצים, בקיצור, לא יודע איך, אבל מהמועצה כן נתנו לו אישור.

דוד אמסלם: מה זה לא יודע איך?

דוד אמסלם: למה, האתר הוא של המועצה?

יצחק וקנין: שטח שיפוט.

<שלמה שלוש: הוא שייך לשטח השיפוט של המועצה.

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: אני אספר לך ששטח השיפוט של הכותל הוא ירושלים, אני מניח שעיריית ירושלים לא נותנת אישורים בכותל.

דוד אמסלם: העירייה גם לא יכולה לתת אישור באתר שהוא לא שלה, גם אם הוא ציבורי.

<שלמה שלוש: אני לא יודע אם יש הגדרה ברורה של מה הוא השטח של האתר ומה לא.

יואב בן צור: דודי, תבדיל בין האתר לבין השטח.

אורי מקלב: יש מפה סטטוטורית.

דוד אמסלם: שנייה, חבר'ה, לא להפריע לי.

דוד אמסלם: תסמכו עליי שאני מכיר את השאלות.

דוד אמסלם: אחרי כן, בסוף - - -

אורי מקלב: היית שותף לפינוי של הדוכנים ממחנה יהודה?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: שלמה, האתר עצמו, תחת איזה כובע הוא מנוהל שם?

דוד אמסלם: מי מינה אותך?

<שלמה שלוש: ועדת החמישה.

דוד אמסלם: של משרד הדתות?

<שלמה שלוש: לא, זו ועדה - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, המדינה?

<שלמה שלוש: בית המשפט העליון ממנה ועדת חמישה שהיא תנהל את האתר.

דוד אמסלם: אבל זה מטעם המדינה?

<שלמה שלוש: מטעם ההקדשות.

<שלמה שלוש: יש הקדשות שהם מנהלי האתר בטאבו.

<שלמה שלוש: היו ויכוחים בין ההקדשות ואז בית המשפט העליון קבע ועדה מתוך כל ההקדשות, שינהלו את האתר.

<קריאה: הוא רק מנהל של הקבר, הוא לא מנהל האתר.

דוד אמסלם: האתר הזה, מה הוא כולל?

<שלמה שלוש: יש חלקים וחלקים.

<שלמה שלוש: חלק אחד הוא בסמכות של ועדת החמישה, שזה חלקות 12 ו-70, שזה הקבר עצמו והחצר מסביבו.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על החצר, שלמה, החצר היא כפופת תכנית?

דוד אמסלם: יש תכנית?

דוד אמסלם: יש תב"ע במקום?

דוד אמסלם: כשאתה אומר חצר, האם אתה קובע איפה החצר?

<שלמה שלוש: לא, זו חלקה מסוימת, זה מוגדר בטאבו.

דוד אמסלם: האם בטאבו מוגדרת החלקה הספציפית שאנחנו מזהים אותה?

<שלמה שלוש: כן, זו לא החלקה שעליה הם נמצאים.

דוד אמסלם: לא חשוב, אני מדבר באופן כללי.

דוד אמסלם: מה קורה בחלקות הסמוכות?

דוד אמסלם: למי הן שייכות?

<שלמה שלוש: רובן הגדול למדינה.

יצחק וקנין: קק"ל.

<שלמה שלוש: קק"ל, המדינה, או המינהל, ואני לא יודע מה עם החלק שנמצא בתוך השטח של מושב מירון, הוא שייך ל - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת שאתה לא יודע.

<שלמה שלוש: לא.

דוד אמסלם: אף פעם לא בדקת את זה.

<שלמה שלוש: לא בדקתי בעלויות.

<שלמה שלוש: אני יודע שזה משבצת מושב מירון.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על האתר, הרי אתה מנהל האתר, מה בדיוק השטח שאתה אמור לטפל בו לדעתך, מבחינת האחריות שלך כמנהל?

<שלמה שלוש: כמנהל האתר אנחנו לא מנהלים רק את אותו 12 ו-70, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם מקומות קדושים, כשהמרכז למקומות קדושים באיזושהי צורה אחראי גם על החלקות הנוספות מסביב.

<שלמה שלוש: אנחנו גם מטפלים בחניונים שקשורים לאתר שהם לא בחלקות 12 ו-70 ומטפלים בכל הקומפלקס הזה שנקרא אתר הרשב"י, מירון.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים להסביר את הקומפלקס?

<שלמה שלוש: מההר, ממנו והלאה.

דוד אמסלם: זאת אומרת שאתה מטפל בכל ההר.

<שלמה שלוש: כשצריך, מה שנקרא שמירה, ניקיון ותחזוקה.

<שלמה שלוש: דברים כאלה כן.

דוד אמסלם: אני אתקדם עוד צעד.

דוד אמסלם: תגיד לי, שלמה, התקציבים שלך מאיפה מגיעים?

<שלמה שלוש: מגיעים מהמדינה דרך מקומות קדושים.

דוד אמסלם: לא משנה, לא שאלתי דרך איפה.

דוד אמסלם: לפי מה שאתה אומר כרגע, מדובר על אתר שהוא בעצם הקדש, אמרת חמש הקדשות, יש את הוועדה, לא ועדה, בג"צ, לא בג"צ, עזוב את זה בצד, מינו אותך והמדינה מתקצבת את זה.

דוד אמסלם: אם מותר לשאול, כמה מתקצבים אותך?

<שלמה שלוש: כמה התקציב לשנה?

דוד אמסלם: כן.

<שלמה שלוש: - - -

דוד אמסלם: אתה לבד עובד שם או שיש לך עוד אנשים?

<שלמה שלוש: בוודאי, יש עוד הרבה אנשים.

דוד אמסלם: צוות?

<שלמה שלוש: בתור מה אתה מדבר?

<שלמה שלוש: יש עובדי שמירה, יש עובדי ניקיון.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יש עוד צוות אנשים שעובד אתך.

<שלמה שלוש: ודאי, יש 'מקומות קדושים', שגם הם מחזיקים שם - - -

דוד אמסלם: כשהמדינה נותנת לך את הכסף - - -

<שלמה שלוש: היא לא נותנת לי, היא נותנת ל'מקומות קדושים', לאתר היא מביאה את הכסף.

דוד אמסלם: אז יש תכנית עבודה מסודרת?

דוד אמסלם: הרי המדינה לא מתחזקת שטחים שהם לא שלה.

דוד אמסלם: אני אגיד לך לאן אני מושך.

דוד אמסלם: בתשובות שלך לגבי הנושא של הסמכויות של המדינה לגבי האתרים, השטח, אני מרגיש שאתה לא נעול.

דוד אמסלם: אתה אומר: 'שמע, יש את הקבר', שזה ברור, החלקה, 'יש מסביב עוד חלקות.

דוד אמסלם: אני לא יודע של מי הן.

דוד אמסלם: רובן של המדינה, חלק אולי של הר מירון, חלק פה וחלק שם' - - -

<שלמה שלוש: לא, לא, בוא נעשה רגע סדר.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

דוד אמסלם: ואתה יודע, 'יש לנו חניונים', בקיצור, 'אנחנו מטפלים בכל ההר'.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מכיר שיטה כזו.

דוד אמסלם: כשאני החזקתי את כל השטחים בעיריית ירושלים בתוקף תפקידי אז קודם כל הייתי בודק אם שלי או לא שלי.

דוד אמסלם: קודם כל בודק, עושה קצת מודיעין, על מה אנחנו הולכים.

דוד אמסלם: לכן, אני מצפה ממך, כמנהל האתר, קודם כל שתדע בכלל מה אתה מנהל, ברמה הרשמית, לא בהיסטוריה.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתה באת והיה לפניך מנהל אחר, עשה לך סיבוב באוטו, אז לא היו ג'יפים, אמר לך: 'הנה, כל זה שלנו', אבל בסופו של דבר - - -

<שלמה שלוש: זה לא בדיוק ככה, רגע, אני אסביר לך.

<שלמה שלוש: כמו שאמרנו יש שתי חלקות 12 ו-70, שהן בסמכות ועדת החמישה והן בניהול של ועדת החמישה.

<שלמה שלוש: חוץ מזה יש גם את החלקות של המדינה, שהן בסמכות או באחריות וטיפול של המרכז הארצי לטיפוח מקומות קדושים.

<שלמה שלוש: כיוון שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה - - -

דוד אמסלם: המרכז הזה, אצל מי הוא חונה?

דוד אמסלם: משרד הדתות?

<שלמה שלוש: כן.

יצחק וקנין: המנכ"ל פה.

דוד אמסלם: המנכ"ל פה, עוד מעט נשאל אותו.

דוד אמסלם: מי זה המנכ"ל?

יצחק וקנין: שווינגר.

דוד אמסלם: סלח לי, אבל אני לא מכיר.

דוד אמסלם: נעים מאוד.

<יוסף שוינגר: נעים מאד.

<שלמה שלוש: כיוון שהעובדים של האתר מקבלים את התקציב שלהם דרך 'מקומות קדושים' בכל מקרה, אז כיוון שגם החניונים האלה הם באחריות של 'מקומות קדושים', אז העובדים של האתר הם גם עובדים בניקיון וסדר של החניונים האלה.

<שלמה שלוש: 'מקומות קדושים' גם משפצים את זה, טיפלו בזה, טיפחו את השטח, הכול.

דוד אמסלם: זאת אומרת שהמרכז למקומות קדושים, בגדול, אתה אומר, מבחינת האחריות הישירה בעצם כל השטחים מסביב כפופים אליהם ברמת הניהול, להוציא את הקבר עצמו, שזה עם ועדת החמישה, ואתם, בגלל שאתם כבר נמצאים שם אז אומרים לכם, 'טפלו גם באזור'?

<שלמה שלוש: ביחד, כן, כיוון שזה תקציב של 'מקומות קדושים'.

<שלמה שלוש: זה אותו דבר.

<שלמה שלוש: זה לא קשור לבסטות.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: הדיון שלי כאן

דוד אמסלם: כרגע הוא לא רק על הבסטות.

דוד אמסלם: אני לא עושה דיון פה על ארבע בסטות.

דוד אמסלם: אתה אולי כיוונת לשם, אבל אני רוצה להבין את כל הקומפלקס, את כל המרחב שם, מה קורה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה משפץ את הקבר – מי בעצם מממן אותו?

<שלמה שלוש: בדרך כלל תרומות.

דוד אמסלם: המדינה לא מממנת חלק מזה?

<שלמה שלוש: את השיפוצים?

<שלמה שלוש: לא.

דוד אמסלם: רק את האחזקה?

<שלמה שלוש: האחזקה השוטפת, כן.

דוד אמסלם: כשאתה רוצה ליזום איזשהו מהלך פיתוח, איך זה עובד?

דוד אמסלם: כשאתה רוצה לעשות מהלך פיתוח, גם של הקבר וגם סביבו, אז מה?

דוד אמסלם: אתה מכין לעצמך תכנית ואתה הולך ומוצא תורמים בעולם?

<שלמה שלוש: מה זאת אומרת?

<שלמה שלוש: יושב צוות של ההנהלה, הרב רבינוביץ' ואנשים מטעמו, אנחנו, רואים מה צריך לעשות, מכינים תכנית ופונים לתורמים.

דוד אמסלם: זה נראה לך סביר שקבר הרשב"י צריך להיות ממומן מתורמים?

<שלמה שלוש: הוא לא ממומן בשוטף שלו.

דוד אמסלם: לא ממומן בשוטף.

דוד אמסלם: נניח שהרב רבינוביץ', כרב של הכותל וכאחראי, מחליט שהוא רוצה לעשות שינוי ברחבה לטובת עם ישראל.

דוד אמסלם: נניח.

דוד אמסלם: עושה, מעביר תכנית, לוקח אדריכל, מעביר את כל המוסדות התכנוניים, נראה לך שהוא צריך להסתובב בעולם ולחפש תרומות?

דוד אמסלם: זה הכבוד שלנו כיהודים?

דוד אמסלם: אנחנו?

דוד אמסלם: מה, אנחנו כל היום רק מחפשים תרומות?

דוד אמסלם: אנחנו מדינה, נשמה, יש לנו עוד כמה לירות.

דוד אמסלם: את האצטדיונים פה במדינת ישראל בונה המדינה אז קבר הרשב"י לא נבנה אותו, אנחנו, כמדינה?

דוד אמסלם: בכלל הכבוד הלאומי, גם אם רוצים תורמים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מניח שאם מישהו ירצה לתרום לכותל ולקחת איזה שֵם על הכותל, יגידו לו 'לא, לך תתרום בבית הכנסת בחולון, בבת ים, אין בעיה', לא בכותל, הכותל הוא של כל עם ישראל.

דוד אמסלם: קבר הרשב"י הוא של כל עם ישראל, לא רק של היהודים שגרים פה.

דוד אמסלם: אבל זה דיון אחר, בוא נתקדם.

דוד אמסלם: אתה הכתובת שאני מדבר איתה, אבל כרגע זה לא חונה במגרש שלך.

דוד אמסלם: אז עכשיו, מה לדעתך צריך לעשות שם, שלמה?

<שלמה שלוש: לדעתי צריך להסדיר - - -

דוד אמסלם: כשפנית בזמנו אל המועצה, מי המועצה שמנהלת את זה?

<שלמה שלוש: אני פניתי אל ראש המועצה.

דוד אמסלם: איזו מועצה זו?

<קריאה: מרום גליל.

דוד אמסלם: היא נמצאת פה?

<דני סיידא: אני מייצג גם את המועצה.

דוד אמסלם: כשאתה פנית למועצה, אמרת להם, 'תקשיבו, רבותי, אתמול בלילה בא מישהו ושם בסטה חדשה שלא הייתה'.

דוד אמסלם: מה ענו לך?

<שלמה שלוש: 'אנחנו נטפל בזה', 'אנחנו נבדוק, אנחנו נטפל'.

דוד אמסלם: אין בעיה, חיכית שבוע.

<שלמה שלוש: או, 'הוא רק על גלגלים', 'הוא הולך, הוא חוזר'.

דוד אמסלם: חיכית שבוע, מה עשית אחרי זה?

<שלמה שלוש: אז עוד הפעם, 'הוא על גלגלים, הוא לא קיבל אישור, הוא רק על גלגלים, הוא עובר ממקום למקום'.

<שלמה שלוש: ככה זה נגרר, עד שבסוף הוא מקבל אישור.

דוד אמסלם: הבנתי, זאת אומרת שהעירייה בעצם נותנת אישורים, זה מה שאתה אומר, המועצה האזורית נותנת אישורים לבעלי דוכנים להציב אותם בשטחים שהם לא שטחים של העירייה.

<שלמה שלוש: אני לא יודע אם שטחים של - - -

דוד אמסלם: אתה אמרת קודם שזה של המדינה, מסביב וכו'.

<שלמה שלוש: אני אמרתי שבשטח ההוא שהבסטות האלה מונחות, אני לא יודע.

דוד אמסלם: ולא מצאת לנכון, שלמה, לבדוק של מי השטח של אותן בסטות?

דוד אמסלם: עזוב את כל ההר, הרי זה מפריע לך.

<שלמה שלוש: חלק אחד אני יודע שהוא בבעלות פרטית, שהתרחב, אמרנו, שזה היה של - - - כל היתר הם רשמית על גלגלים או משהו כזה, כך שהם בכלל לא אמורים להיות - - -

דוד אמסלם: שלמה, תודה.

דוד אמסלם: מי שרוצה לדבר שיבוא להירשם פה.

דוד אמסלם: המועצה, איך התנהל שם האירוע?

דוד אמסלם: שמעת את שלמה, מה אתה אומר?

<דני סיידא: אני אומר שזו פחות או יותר רוח הדברים, אבל יש הפרדה ברורה בין מתחם הקבר לבין כל המרחב מסביב, כשהמרחב מסביב מתנהל על ידי המרכז הארצי לפיתוח מקומות קדושים.

<דני סיידא: ולגבי השאלה האחרונה של הרוכלות, כמו שאמר קודמי, ישנו מקום אחד שהוא רוכלות קבועה וקיימת מקדמא דנא וישנם עוד שני רוכלים שהם רוכלות ניידת, על גלגלים, שמקבלים אישורים מעת לעת מהמועצה.

דוד אמסלם: אתם נתתם להם אישורים?

<דני סיידא: המועצה נתנה להם, מי שנמצא שם מקבל אישורים לרוכלות זמנית.

דוד אמסלם: כן, אבל אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: המועצה, אתה חושב שיש בסמכותה לתת אישורי רוכלות על שטחים שהם לא שלה?

<דני סיידא: קודם כל, השטחים האלה - - -

דוד אמסלם: שלכם?

<דני סיידא: לא, של המועצה, אבל בסמכות המועצה לתת - - -

דוד אמסלם: לא, אני אתן לך דוגמה.

דוד אמסלם: גם החצר שלי בבית היא בתחום השיפוט העירוני, האם עולה על דעתך שראש העיר יבוא ויגיד למישהו, 'לך תציב בסטה בחצר של דודי אמסלם'?

<דני סיידא: אבל זה לא חצר פרטית, אלה שטחים של המדינה.

דוד אמסלם: שטחים של המדינה הם בדיוק כמו השטחים שלי בבית.

דוד אמסלם: המדינה מרשה לך?

דוד אמסלם: אני שואל, אני רוצה להבין איך זה מתנהל.

דוד אמסלם: יכול להיות שאצלכם שם יש כללים אחרים באזור ואני לא יודע עליהם.

<דני סיידא: כל האישורים שם כפופים לאישור של היועץ המשפטי של המועצה האזורית.

דוד אמסלם: הוא פה?

<דני סיידא: לא, הוא לא הוזמן.

<דני סיידא: גם אני, רק בדרך ראש המועצה ביקש ממני שאם יישאלו שאלות לרשות אז הוא הסמיך אותי לדבר בשמו.

דוד אמסלם: אין בעיה, רק תן לנו תשובות שאתה יודע.

<דני סיידא: הבאתי לך את התשובות שאני יודע.

דוד אמסלם: הבנתי, מה שאתה לא יודע אתה לא יודע.

<דני סיידא: מה שאני יודע אני עניתי, מה שאני לא יודע לא עניתי.

דוד אמסלם: ועד הסוחרים.

דוד אמסלם: מה השם?

<שלום אהרון: שלום אהרון.

<שלום אהרון: נמצאים אתי פה עוד כמה סוחרים שגם להם יש דוכנים.

דוד אמסלם: אני מבין שמדובר בסך הכול במצטבר בחמישה חבר'ה, לא?

דוד אמסלם: אחד גדול ועוד ארבעה קטנים, כך אני מבין, שרק לפני חצי שנה בא האחרון.

<שלום אהרון: כן.

דוד אמסלם: קודם כל, ככה, לפני כן, שלום, בוא תן לנו סקירה קצרה, ממתי הדוכנים האלה התמקמו שם?

<שלום אהרון: אני מציע, נמצא לידי שי אלפי, שמכיר את זה עשרות שנים.

דוד אמסלם: אין בעיה, שי, ספר לנו רק איך זה התפתח, מהוותיק ועד האחרון.

<שי אלפי: שלום לכולם, בוקר טוב.

<שי אלפי: החלק שלנו באתר, שלוּש נמצא שם שלושים שנה, אנחנו הראשונים שהתחילו להתעסק שם באיזושהי רוכלות זה לפני יותר מעשרים שנה.

דוד אמסלם: זאת אומרת עד לפני עשרים שנה לא היה שם כלום, שום בסטה?

<שי אלפי: היו רוכלים שהזדמנו למקום והלכו, אבל לא נבנה משהו קבוע.

דוד אמסלם: לא, אבל משהו קבוע, הכוונה לבסטה על גלגלים שפנצ'רו לה את הגלגלים ונשארה במקום.

<שי אלפי: בדיוק, שזו ההתחלה של הסיפור.

<שי אלפי: הדבר הזה מלווה אצלנו, אני מפריד את עצמי מהסיפור שהוא סיפר על העגלה האחרונה שהייתה שם או כל מיני עגלות - - -

דוד אמסלם: לא, נשמה, בוא תענה לי.

דוד אמסלם: עזוב.

<שי אלפי: אני עונה לשאלה, מה שהוא אמר, הוא הסביר את זה נכון, אנחנו גוף של חמישה רוכלים שהתאגדו ביחד.

דוד אמסלם: כשאתה אומר שהתאגדתם ביחד הכוונה לצורך הדיון, אתם שותפים?

<שי אלפי: אנחנו שותפים.

דוד אמסלם: זאת אומרת אתם בעצם חמש בסטות שהן בסטה אחת.

<שי אלפי: אפשר לקרוא לזה ככה ממש.

דוד אמסלם: הבנתי.

<שי אלפי: לצורך העניין הזה, אנחנו יושבים כבר הרבה מאד שנים במתחם - - -

דוד אמסלם: מי זה 'אנחנו', כל החמישה?

<שי אלפי: החמישה, אני מדבר רק בשם החמישה.

דוד אמסלם: ממתי הייתם שם, כל החמישה?

<שי אלפי: מתחיל לפני עשרים שנה, יש לי ניירות.

דוד אמסלם: שכל החמישה באו או רק אחד?

<שי אלפי: זה אותו דבר.

<שי אלפי: התחלפו אנשים אבל אלה אותם אנשים שעושים את אותה מטרה ועושים את הכסף אותו הדבר, מדובר במאתיים משפחות שעומדות מאחורי זה.

דוד אמסלם: שי, תענה לי לשאלות שלי.

דוד אמסלם: עזוב עכשיו את ההתאגדות.

דוד אמסלם: אתה, כמה שנים שם?

<שי אלפי: אני, שי אלפי, נמצא שם משנת 2000.

דוד אמסלם: אתה היית הראשון שם או שלפניך היו גם?

<שי אלפי: לפניי היו.

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: יושב פה איזה מישהו?

<שי אלפי: אני אסביר לך מה קורה.

<שי אלפי: מדובר פה בקבוצה של ברסלבים, של נ-נח-נחמן מאומן, זו ההגדרה של הקבוצה, שהתיישבו שם כבר מלפני יותר מעשרים שנה, לעסוק בעניין של הפצה.

דוד אמסלם: הם נמצאים פה?

<שי אלפי: הם נפטרו רובם.

<שי אלפי: אני בשם עמותה שהיא קיימת, של הבעלים, עמותה שנקראת 'קרן רבי ישראל' ועמותה שנקראת 'האש שלי תוקד עד ביאת המשיח.

<שי אלפי: אלו שתי עמותות שאני מייצג אותן פה.

<שי אלפי: שתי העמותות האלו, מדובר על מאתיים משפחות שחיות שם באתר - - -

דוד אמסלם: שי, אני רוצה להתקדם.

<שי אלפי: עניתי לך, עשרים שנה.

<שי אלפי: אני, שי, שבע עשרה שנה נמצא שם.

דוד אמסלם: יש לך בסטה?

<שי אלפי: יש לי בסטה.

דוד אמסלם: מה היה לפני הבסטה?

דוד אמסלם: אתה הקמת את הבסטה או שקנית אותה ממישהו?

<שי אלפי: כשאני הגעתי היו שני רישיונות של רוכלות ניידת והיינו על ארבע בסטות.

<שי אלפי: זו המציאות שהייתה כשאני הגעתי.

דוד אמסלם: כשאתה הגעת מה היה באתר?

<שי אלפי: היו שני רישיונות רוכלות ניידת ובפועל היו לנו ארבע בסטות.

דוד אמסלם: זאת אומרת שהיו שם שני רוכלים.

דוד אמסלם: רוכלות דרך אגב, היא רוכלות ניידת.

דוד אמסלם: זה אני אומר לך לפי חוק, אין רוכלות אחרת.

<שי אלפי: מלבד השטח שלו.

דוד אמסלם: יש רוכלות ויש בעל חנות.

דוד אמסלם: אלה שני דברים שונים.

<שי אלפי: יופי, אז נורא חשוב לי לציין פה שאני נמצא בשלושה פסקי דין שונים.

<שי אלפי: יש לי פסק דין שיש לי רשות לעבוד מהמתחם המוסדר שם, הוותיק, שהוא שטח של כעשרים מטר חזית.

<שי אלפי: אחריו, עוד עשרה מטר, יש לי פסק דין חלוט מול המינהל ומול המושב, שיש לי רשות מהמינהל להעמיד שם את העגלות שלי.

<שי אלפי: אחרי שהמדינה התנגדה ואמרה, 'יופי שהמועצה נתנה לכם עגלות בשטח של המדינה', בדיוק מה שאתה מעלה, הזמינו אותי לבית משפט מול המינהל, על פי פסק הדין המינהל כתב, 'תבוא עם רישיונות - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, מי תבע אותך?

דוד אמסלם: אני לא ידעתי.

<שי אלפי: גם המינהל תבע אותי והראשונים שתבעו אותי היו האגודה של מירון.

<שי אלפי: לכל אורך הדרך ההתנהלות שלי הייתה מול האגודה של מירון.

דוד אמסלם: איזה מעמד יש לאגודה של מירון?

יצחק וקנין: שטח מוכרז.

<שי אלפי: אני אסביר לך את הבעיה.

<שי אלפי: לכאורה, האגודה, וזה מה שנגעת בגבולות השטחים, יש את שתי החלקות, זה טאבו וזה שלב א', שלב ב' יש קו כחול של מושב מירון.

<שי אלפי: אנחנו נמצאים בין הקו הכחול לטאבו.

<שי אלפי: על השטח הזה רק עכשיו לפני שבועיים, נדמה לי, הפקידו תב"ע.

דוד אמסלם: בין הקו הכחול לטאבו זה שטח גלילי?

דוד אמסלם: לא מתוכנן?

דוד אמסלם: מהו?

<שי אלפי: שטח לא מתוכנן שעוד אין לו תב"ע.

דוד אמסלם: מי הבעלים של השטח?

<שי אלפי: רובו מינהל.

דוד אמסלם: אז איך הר מירון בא אליך בכלל?

<שי אלפי: יפה.

<שי אלפי: כמו שעכשיו שמעת את הדיון, כל אחד מתיימר להגיד שהוא שולט על שטחים נוספים ובגלל זה גם בית המשפט נתן לי סעד - - -

דוד אמסלם: בוא תענה לי עכשיו, שי, עזוב עכשיו את הניואנסים המשפטיים, אני לא שם, אני לא בית משפט.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, אני לא הייתי שם, תאר לי את המצב שם.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך, תן תיאור מה היה.

<שי אלפי: אני אתאר.

<שי אלפי: יש שם במשך עשרים שנה כמויות של אוטובוסים ומבקרים שמגיעים לאתר - - -

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: לא, מבחינת הבסטות מה היה.

<שי אלפי: מבחינת הבסטות, אנחנו תמיד עמדנו באזור הפריקה של האוטובוסים, איפה שהציבור מגיע.

<שי אלפי: הציבור הזה כולו - - -

דוד אמסלם: זה היה בסטה?

דוד אמסלם: זה היה אוטו?

דוד אמסלם: מה זה היה?

<שי אלפי: רכבים וסככות לחילופין, או בסטות קבועות או רכבים.

<שי אלפי: במשך השנים כל פעם באו, לא נתנו לנו רישיונות קיפלנו את הבסטות, לא נתנו לנו רישיון פתחנו בסטות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, רוּח' אנג'איי כזה.

<שי אלפי: בדיוק, כשאנחנו מבקשים הסדר כל השנים ומתעלמים, אומרים לנו שאין תב"ע, אי אפשר לעשות שם הסדר, אז עכשיו הגיע - - -

דוד אמסלם: בקיצור, בחניות שם הקימו כמה בסטות.

<שי אלפי: מאד חשוב לי להגיד שאני - - -

דוד אמסלם: באילו שנים התחילו הבסטות?

<שי אלפי: הרישיונות הראשונים יש לי מ-2005.

דוד אמסלם: מ-2005 התחיל סיפור הבסטות.

דוד אמסלם: לפני כן מה היה?

<שי אלפי: מבחינת רישיונות.

<שי אלפי: יש לי תצ"אות של עשרים שנה שאני שם.

<שי אלפי: בית משפט ראה אותן.

<שי אלפי: רישיונות מ-2005.

דוד אמסלם: הרי יש לך גם ידע אישי לפני שבאת.

<שי אלפי: הבסטה הראשונה שם, לפני עשרים שנה בדיוק עמד שם - - -

דוד אמסלם: לפני עשרים ואחת שנה לא היה כלום?

<שי אלפי: לפני עשרים ואחת שנה רק שולחנות עם ספרים, לא היה רכב או מבנה.

דוד אמסלם: זאת אומרת היה שם שולחנות וספרים.

דוד אמסלם: זאת אומרת אנשים עסקו ברוכלות - - -

<שי אלפי: עסקו, יש לי אפילו דוח, יותר מעשרים שנה.

דוד אמסלם: תגיד לי מתי, תספר לי.

<שי אלפי: נראה אם אני יכול להסתכל.

דוד אמסלם: לא דוח, תגיד לי מה - - -

<שי אלפי: עשרים ואחת שנה, אני חושב, אל תתפוס אותי - - -

דוד אמסלם: לקחת רק שנה אחורה.

<שי אלפי: כן, משהו כזה.

דוד אמסלם: זאת אומרת שבעצם, כל סוגיית ההתנהלות של הדוכנים, אתה מדבר על בסביבות עשרים- עשרים וחמש שנים.

<שי אלפי: שלנו.

<שי אלפי: לפנינו עסקו שם רוכלים.

<שי אלפי: לא יודע מי היה שם, באו והלכו.

דוד אמסלם: אתה אומר שהיו שם רוכלים, הלכו ובאו, זאת אומרת תופעת הרוכלות סביב קבר רשב"י היא תופעה שאני מניח שמתנהלת שם כבר עשרות שנים.

<שי אלפי: עשרות שנים.

<שלמה שלוש: בעוד הרבה קברים, לא רק שם.

דוד אמסלם: הדיון הוא על זה.

דוד אמסלם: אני מסכים, אבל הדיון הוא על זה.

דוד אמסלם: בואו נעבור לעניין.

דוד אמסלם: אתה אומר שאתה לפני כעשרים שנה היית בין הראשונים.

דוד אמסלם: מתאר לי כאן שלמה שיש איזה מבנה אחד שהוא קבוע שהתפתח.

דוד אמסלם: אתה יודע, היה פעם עשרים מטר, נהיה מאה מטר.

<שי אלפי: המבנה הקבוע הוא סוגיה יש תביעה משפטית מאד מורכבת, במבנה הקבוע הזה בעצם - - -

דוד אמסלם: של מי המבנה הקבוע?

<שי אלפי: של מנוחה שנפטרה, שהיה לה חוזה עם המינהל שבעקבות שריפה במקום ביקשו לבנות חזרה ולחדש את הרישיון.

<שי אלפי: הגורמים שלא רצו שהדבר הזה יתקיים, בגלל שאין תב"ע למקום שהיא יושבת עליו, המינהל נתן לה מתוקף זה שהיא ישבה שם עוד לפני שהיה איזשהו משהו.

דוד אמסלם: אבל היות וזה מבנה שהיה קיים אז לא צריך תב"ע כדי לשפץ אותו אם הוא נשרף.

<שי אלפי: על זה התחילו להתווכח.

דוד אמסלם: לא צריך להתווכח, זה החוק.

<שי אלפי: התווכחו בבית משפט והצליחו לעצור אותם ועשו להם הפסקת הליכי בנייה.

<שי אלפי: הם לא יכולים לפתוח את העסק - - -

דוד אמסלם: אז איך זה הגיע מעשרים מטר למאה מטר?

דוד אמסלם: אתה אומר, על השוונג כבר נהיה יותר?

<שי אלפי: לא, ממש לא, המבנה שלה עומד וקיים בפנים, הוא לא יכול לשמש למכירה, גם מבחינת בית המשפט הוא מחסן.

דוד אמסלם: למה הוא משמש כיום?

<שי אלפי: מחסן.

<שי אלפי: מסביב למבנה שלה יש מתחם, מתחם שנקרא מתחם טלר, בבית משפט הגדירו אותו כמתחם טלר ושם יש לי פסיקה שלי שמותר לי לעבוד מכל המתחם, שזה סדר גודל של מאתיים ומשהו מטר.

דוד אמסלם: מאתיים מטר מרובע?

<שי אלפי: כן.

<שי אלפי: סָמוך אליו, אחרי שהגעתי לפסיקה והפשרה עם הישוב, מיד רצו, הביאו את המינהל - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, מה אתה עושה במאתיים מטר?

דוד אמסלם: הקמת סככה, בסטה, מה?

<שי אלפי: שם יש לי סככות.

דוד אמסלם: סככות?

<שי אלפי: במאה מטר האלה סככות ויש לי שם רישיון קבע.

דוד אמסלם: מדובר על חמש הבסטות או שזו בסטה אחת?

<שי אלפי: זו אחת.

<שי אלפי: זה המקום שהתיישבנו אנחנו, העמותות, יחד עם הזקנה המנוחה.

<שי אלפי: בצמוד אליו, במתחם של עוד מאה מטר, יום אחרי זה, היה רשום שם עגלות, חוץ מהמתחם הזה.

<שי אלפי: יש לנו עגלות ניידות והצורך של העגלות והריבוי, אם תשאל, הוא כי כל הזמן משנים את תוואי הפריקה של האנשים, יכול להיות שאתה יושב ואין לך בן אדם והכל תלוי בהלך הרוח של מי שיושב שם, עוצרים את הכביש, פותחים את הכביש, אנחנו צריכים לעבוד אז אנחנו עולים עם עגלות למקום של האוטובוסים כדי לעבוד.

<שי אלפי: אני הגעתי למצב שיש לנו שלושה רישיונות פעילים חתומים של רוכלות ניידת, שהם מוגדרים אך ורק למתחם הרשב"י.

<שי אלפי: אין בכל אזור הגליל רישיונות למתחם הרשב"י.

<שי אלפי: בן אדם מקבל רישיון רוכלות במרום גליל הוא מקבל חותמת 'לא כולל מתחם הרשב"י'.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: שי, כשאתה מדבר אתי על ניידת, זה באמת משהו נייד?

<שי אלפי: נייד, עגלות.

דוד אמסלם: זאת אומרת זה שלוש עגלות?

<שי אלפי: שלוש עגלות.

דוד אמסלם: לא ארבע, שלוש.

<שי אלפי: שלוש עגלות ואחת קבע, איפה שהזקנה.

<שי אלפי: זה מה שיש לנו.

דוד אמסלם: זאת אומרת בעצם מה שאתה אומר - - - זה העגלות?

<שי אלפי: זה העגלות.

<שי אלפי: חוץ מאתנו יש עוד רוכל אחד, אולי יש לו רישיון, אני לא בטוח.

דוד אמסלם: אז אתה אומר ככה, כדי לסכם, אתה אומר שיש שם מבנה של מאתיים מטר של הזקנה בזמנו שהוא מחסן.

דוד אמסלם: אתה אומר שיש לידו צמוד אליו - - -

<שי אלפי: צמוד אליו, לא מותר לי לבנייה אבל חתום על ידי המינהל שמותר לי לעמוד שם - - -

דוד אמסלם: המאתיים מטר קודם, זה מאה מטר נהיה עכשיו?

<שי אלפי: לא, השטח השני, אמרתי לך, פסק דין אחד מאתיים מטר, פסק דין שני מול המינהל מאה מטר, שם אסור לי לבנות אבל מותר לי לעמוד עם עגלות.

דוד אמסלם: יש לך עוד מאתיים מטר ששם עשית את הסככות.

<שי אלפי: מאה מטר של העגלות ומאתיים מטר סככות.

דוד אמסלם: זה מה שאמרתי.

דוד אמסלם: יש לך מאתיים מטר מחסן, מאתיים מטר סככות ומאה מטר עגלות.

<שי אלפי: יופי, ועומדות מאחורינו מאתיים משפחות.

דוד אמסלם: שנייה, דקה, עזוב את המאתיים משפחות, אנחנו עוד לא שם.

דוד אמסלם: זה מה שיש במתחם?

<שי אלפי: לא, חוץ מזה יש עוד שלושה רוכלים, אחד נכנס לפני חצי שנה, עוד שניים שנמצאים במתחם, שהם על תקן של רוכלות ניידת.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל המתחם הזה שדיברנו עליו, כמה זמן הוא היה?

דוד אמסלם: בין כמה לכמה זמן הוא היה, לפני אלה החדשים?

<שי אלפי: המתחם הזה, אנחנו בעצם עברנו מהמתחם של החניות למעלה למתחם למטה, בשנת 2000 בערך.

דוד אמסלם: זאת אומרת שאתה בגרוסו מודו נמצא במקום כעשרים שנה, זה בעצם המתווה?

דוד אמסלם: זה המקום?

דוד אמסלם: אתה מאשר את זה, שלמה?

<שלמה שלוש: לא בדיוק.

דוד אמסלם: אם הוא מגזים בשנתיים לפה או לשם זה פחות חשוב.

<שלמה שלוש: זה לא שנתיים.

<שלמה שלוש: הם נמצאים באתר הרבה שנים.

<שלמה שלוש: אני לא יודע אם שבע עשרה כמו שהוא אומר, אבל הם לא היו למטה, למטה היה מישהו אחר, לפניהם.

<שי אלפי: זה היה נוח, קנינו את זה ממנו.

<שי אלפי: זה היינו הך.

<שלמה שלוש: קניתם ממנו, אוקיי.

<שלמה שלוש: זה לא היינו הך.

<שלמה שלוש: זה משהו אחר, היה שם מישהו אחר ש - - -

<שי אלפי: היינו למעלה לפני זה.

<שלמה שלוש: היה כמה פעמים פינויים, כל פעם היו פינויים של המועצה ושוב חזרו.

<שי אלפי: מעולם לא חזרתי בלי העתק של בית משפט, אחרי ערעורים בבית משפט חזרתי.

<שלמה שלוש: אני כן חושב שצריך להסדיר את ה - - -

דוד אמסלם: עוד מעט אני אדבר על זה.

<שלמה שלוש: אנחנו חברים טובים, אני אוהב אותו, זה לחוד.

<שלמה שלוש: זה לחוד וזה לחוד.

<שלמה שלוש: מה שצריך לעשות זה להסדיר את זה.

<שלמה שלוש: על כל פנים, היו שם והמועצה כן עשתה מבצעים מדי פעם וניקתה את האתר.

דוד אמסלם: הבנתי, שלמה, הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת שבגדול, בגרוסו מודו אנחנו מדברים על אירוע, ואני בכוונה רוצה לרכז את הדיון, כי יש הבדל אם יש שם ארבעת אלפים בסטות לבין אירוע שמסתכם במבנה של מאתיים מטר שטח עם סככות.

דוד אמסלם: כמה סככות יש לך שם?

<שי אלפי: זה מחובר הכול ביחד.

דוד אמסלם: אבל אתה יודע, אתה מעמיד מוכרים.

דוד אמסלם: כמה?

<שי אלפי: לא, המתחם של המאתיים מטר משורטט במפה של המינהל, שם במתחם הזה סגור הכול, זו סככה אחת.

דוד אמסלם: סככה, הכוונה שלך זה רק תקרה או גם קירות?

<שי אלפי: קירות ותקרה.

דוד אמסלם: זאת אומרת שזו לא סככה.

<שי אלפי: אבל זה לא סגור עם גג מובנה - - -

דוד אמסלם: לא בטון.

<שי אלפי: כן, כי אין לי אישורים למבנה.

דוד אמסלם: מה שנקרא בנייה קלה.

<שי אלפי: בדיוק.

<קריאה: בנייה קלה, ברזנטים ודיקטים, שלא ייפול גשם על הספרים.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: ירטיב את הסידורים, איך תמכור?

דוד אמסלם: הבנו.

דוד אמסלם: ועוד שלוש ארבע עגלות, זה מה שאתה אומר.

<שי אלפי: כן.

דוד אמסלם: שלמה, תגיד, חשובה לי העמדה שלך בעניין הזה.

דוד אמסלם: תראה, אני תמיד אומר שהדברים מתפתחים לא מאליהם.

דוד אמסלם: אני מניח שאם הציבור לא היה קונה אז הוא לא היה עומד שם עם הבסטה.

דוד אמסלם: זאת אומרת שאתה מרגיש צורך ציבורי, בלי קשר אליהם עכשיו, לתת שירות לאנשים.

דוד אמסלם: אני מדבר אתך מבחינת המבקרים.

דוד אמסלם: שירות, לקבל שירות.

דוד אמסלם: אחד רוצה נר, אחד רוצה מסגרת, אחד רוצה סידור, אישה רוצה אולי כיסוי ראש שלא הביאה, כן?

דוד אמסלם: כמו שאני הייתי למשל, בקבר ר' שמעון בעל הנס, יש שם גם את אותה תופעה - - -

<קריאה: בטבריה.

<קריאה: רבי מאיר בעל הנס.

דוד אמסלם: רבי מאיר בעל הנס, סליחה.

דוד אמסלם: זה דומה, דרך אגב, בהיקפים?

<שי אלפי: לא.

דוד אמסלם: זה יותר גדול שם?

<קריאה: כן.

דוד אמסלם: אתם לא חושבים שצריכים ליזום מהלך להסדרת הנושא באופן מסודר?

<שי אלפי: היקף המכירות שם הוא כפול.

<שי אלפי: זו נקודה מעניינת.

<שי אלפי: כמות המבקרים בטבריה היא חצי והיקף המכירות הוא כפול.

דוד אמסלם: איך אתה יודע כמה מוכרים שם?

<שי אלפי: חברים שלנו.

<שי אלפי: הסוחרים שם חברים שלי.

דוד אמסלם: מתקשרים?

<שי אלפי: יש קשר, עובדים ביחד.

<שי אלפי: אני אגיד לך מאיפה - - -

דוד אמסלם: סתם מעניין, תן לנו תובנה, למה לדעתך?

<שי אלפי: למה לדעתי?

<שי אלפי: כי עודדו את זה, סידרו את זה, פתחו - - -

דוד אמסלם: אתה אומר ששם - - -

<שי אלפי: הקהל רוצה את זה.

<יוסף שוינגר: שם מסודר.

<יוסף שוינגר: בטבריה האתר מסודר, תאורה.

<שלמה שלוש: בגדול, יש צורך ציבורי בוודאי למה שהם עושים, בחלקו לפחות.

<שלמה שלוש: אבל מה שהיה צריך לעשות, לדעתי, רחבת הכניסה של הקבר הייתה צריכה להיות פנויה כולה.

<שלמה שלוש: באזור החניות, באזור הירידה מן האוטובוסים, באזור הזה, שם לעשות את הבסטה.

<שלמה שלוש: זה היה צריך להיות כניסה יפה כמו בכותל, מקום שאתה בא, כאן אתה בא למקום קדוש.

<שלמה שלוש: המקום שכל הציבור יורד, בין כך הוא מגיע משם, לתת להם שם.

<שלמה שלוש: לסדר להם מסודר, יפה.

דוד אמסלם: יוסף שווינגר, הרב.

<יוסף שוינגר: אני לא רב, אני התפטרתי לפני כמה דקות.

דוד אמסלם: התפטרת מתפקיד הרב?

דוד אמסלם: אני לא יודע, העוזר שלך אמר שאתה רב, אולי החזיר אותך בלי לדעת.

דוד אמסלם: תגיד, יוסף, למה אתם לא עושים משהו שם?

<יוסף שוינגר: תראה, גם אם נשב עכשיו יומיים, כולל הלילה, עם הפסקות, עם סיר הדגים, ולא נפסיק לא נגיע ל-50%, לכן אנחנו צריכים להיות מאד מתומצתים.

<יוסף שוינגר: השטח שם, הספציפי, לא נמצא בבעלות של המרכז.

<יוסף שוינגר: אני מייצג את המרכז הארצי, זו חברה ממשלתית שאחראית על המים, החשמל ואספקת העובדים לאתר.

<יוסף שוינגר: האזור הזה מבחינתנו, מעולם לא התעסקנו איתו, אין לנו מנדט להתעסק איתו ואנחנו גם לא יכולים להתעסק איתו מבחינה משפטית סטטוטורית.

<יוסף שוינגר: אני מהמדינה קיבלתי את האישור לטפל בהילולת הרשב"י ובאתר ספציפי.

<יוסף שוינגר: אם אתה רוצה לחדד את הנושא מה הבעיה עם ה - - -

דוד אמסלם: בוודאי, אני פה כדי לחדד.

<יוסף שוינגר: כן, אבל לא במסגרת התפקיד.

<יוסף שוינגר: אני יכול להגיד לך כמתפלל, מה יכול להיות שמפריע פה.

דוד אמסלם: לא, אני לא רוצה כמתפלל, אני רוצה כיושב ראש, מנכ"ל המרכז.

<יוסף שוינגר: אין לי מנדט לטפל באזור הזה כי זה לא בתחום הסמכות שלי.

דוד אמסלם: מי נותן לך את הסמכויות שם?

<יוסף שוינגר: מי שמקנה לי את הסמכויות הוא מדינת ישראל.

דוד אמסלם: מי?

<יוסף שוינגר: המשרד לשירותי דת.

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: ספציפי, המנכ"ל, השר?

<יוסף שוינגר: מנכ"ל, שר.

דוד אמסלם: אני מצפה ממך, כמנכ"ל המרכז הארצי למקומות הקדושים, שאתה תוביל.

דוד אמסלם: תראה, במדינה זה עובד כך, זה מתקשר גם לדיון הקודם, עשיתי דיון עם המשטרה ועם שב"ס קודם.

דוד אמסלם: אני מצפה ממישהו שיש לו אחריות על הנושא בכללותו, על האתר, כשאתה עושה הילולות אתה אחראי, מבחינתנו, לפחות להבנתי, כי זה לא רק הילולות, זה גם האתר, הקבר.

דוד אמסלם: כדי שיבואו מבקרים לקבר אתה צריך גם לייצר להם את התנאים, אחרת הם לא יבואו.

דוד אמסלם: אולי נביא אותם במסוקים, מה אתה אומר?

דוד אמסלם: אני מניח שאם הכביש לא היה קיים שם היית נזעק לעניין איך להביא אותם.

דוד אמסלם: אני מניח שאם צינור המים לא היה מגיע היית צריך לבוא ולהגיד, 'תשמעו, חבר'ה, משהו פה לא בסדר'.

דוד אמסלם: אתה, דרך אגב, אחראי רק על האתר הזה או על עוד אתרים?

<יוסף שוינגר: כל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: כמה אתרים כאלה יש?

<יוסף שוינגר: בערך 136.

דוד אמסלם: תראה, זה אחד המרכזיים, ללא ספק.

<יוסף שוינגר: לגמרי.

דוד אמסלם: תשמע, יוסף, אני מוכן לסייע לך בעניין ואני אגיד לך איך בסיכום אני אעשה.

<יוסף שוינגר: אני אומר לך, אני חייב להיות איתך כן.

דוד אמסלם: אין לך זמן?

דוד אמסלם: תהיה איתי כן.

<יוסף שוינגר: אני אהיה איתך כן.

<יוסף שוינגר: אני לא יכול לטפל משפטית בדבר שהוא לא בתחום האחריות שלי.

דוד אמסלם: לא, לא הבנת.

דוד אמסלם: רב יוסף, אני אגיד לך.

<יוסף שוינגר: רגע, תן לי.

<יוסף שוינגר: אתה שואל אותי, תן לי לענות מדי פעם.

דוד אמסלם: בבקשה.

<יוסף שוינגר: תודה.

<יוסף שוינגר: יש שם, אנחנו, למול הוועד של מירון, לא משדרים תמיד על אותו גל, האינטרסים של המועצה האזורית והאינטרסים שלנו לא תמיד זהים וגם יש לנו ויכוח עם הרבה הרבה גופים שם.

<יוסף שוינגר: לצפות מאיתנו, כשאני לא בעל על השטח ואני לא יכול, אם אתה שואל אותי, מי שיכול לעשות סדר, אתן לך עצה, ידע אישי חינם, צריך לקרוא לפה לממונה על המחוז מטעם מינהל מקרקעי ישראל, הם הבעלים על השטח.

<יוסף שוינגר: עכשיו ואני שואל, לפני שהגיעו לישיבה, תרשה לי לסיום, ביררתי את הנושא, עשיתי שיעורי בית ואמרו לי שהקצו להם, במסגרת תב"ע, יש מתחם שיזפון, ששם הקצו לבסטות כדי שהם יוכלו להיות שם.

<יוסף שוינגר: כשאמרתי אם ישאלו אותנו, בטח היושב ראש ירצה לדעת מה הפתרון אז אמרו לי שיש מתחם שהוקצה לפרויקט מסחרי.

דוד אמסלם: אני לא שם, יוסף.

<יוסף שוינגר: עוד נקודה אחת, אם אתה שואל אותי מה מפריע, למה באמת יש את הבעיות, יכול להיות שאם לא הייתה מוזיקה רועשת, יכול להיות שאם לא היו הרבה אלמנטים שלא מפארים או אולי לא הכי מכבדים את הכניסה לאתר, יכול להיות שכל הדיון הזה לא היה מתקיים.

דוד אמסלם: יכול להיות, אבל אני לא שם.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני חושב לפני שאעביר את רשות הדיבור.

דוד אמסלם: תראה, רשום לי כאן שאתה מנכ"ל המרכז למקומות קדושים, אתה המנכ"ל, אתה לא איש פשוט.

דוד אמסלם: מדינת ישראל לא מייצרת מנכ"לים בתפקידים האלה לכל איזו שטות.

דוד אמסלם: יש לך אחריות, התפקיד זה אחריות.

דוד אמסלם: אני רואה אותך אחראי על האירוע.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שכדי לחולל שם מהלך אני אעזור לך ואני אקרא להם ואני אראה לך איך עובדים בעניין הזה.

דוד אמסלם: אז בוודאי שיש בעלים לקרקע, שזה המדינה, זה רמ"י, בוודאי, יש שם גם מועצה, זה תחום השיפוט שלה, אבל אני לא אגלה לך סוד, כמעט כל אתר בירושלים כולל אותו הדבר, הקרקע היא לא של העירייה, העירייה היא בתחום השיפוט שלה, התקציבים לפעמים באים ממשרדים, בדיוק במבנה הזה.

דוד אמסלם: 'יד אבשלום' הוא כזה.

דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אמנה לך עוד אתרים כאלה?

דוד אמסלם: הכותל הוא כזה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, אני מוכן להתניע מהלך, אני אגיד לך עוד מעט איך נעשה את זה, בסוף, בסיכום שלי, כדי שהקבר של הרשב"י יהיה מכובד.

דוד אמסלם: מכובד.

דוד אמסלם: לפי התיאור שמתנהל כאן זו בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אני לא מאמין שהיה איזה עם בעולם שהיה מרשה לעצמו להתנהל כך עם אחד הקדושים שלו.

דוד אמסלם: 'יאללה, תביאו בסטה', 'יאללה, עזוב אותך', זה לא שלי, המועצה לא מסכימה', ההוא שלח את ההוא לשם, בינתיים סגרו את הכביש למטה.

דוד אמסלם: זו לא התנהלות ככה, תיאטרון ירושלים לא מתנהל כך.

<יוסף שוינגר: אבל יש מועצה אזורית שהיא הסטטוטורית - - - יש מינהל ואתה מפיל את זה על גוף שלא קשור למתחם.

דוד אמסלם: אני אגיד לך איך התפיסה שלי ואני אעזור לך לקדם את זה, אל תפחד.

דוד אמסלם: אני בא, למזלך, מהתחום האורבני.

<יוסף שוינגר: גם אני, הייתי ראש מועצה שנים.

דוד אמסלם: אז אם היית ראש מועצה אז אתה לא צריך לשאול את השאלות האלו.

<יוסף שוינגר: אני לא שואל, אני לא מתעסק במתחם שאני לא יכול לגעת בו משפטית.

דוד אמסלם: אנחנו נביא את זה למשפטית, שתיגע בו, אל תדאג.

<יוסף שוינגר: זה דבר אחר.

<יוסף שוינגר: אני אומר לך מבחינה משפטית.

<יוסף שוינגר: כל דבר עושים עם היועצים המשפטיים, הם אמרו לי, 'זה לא התחום שלך'.

<יוסף שוינגר: לא רק זה, גם אסור לי להתערב.

<יוסף שוינגר: אני נמצא שם בעימותים עם ועד המושב על ימין ועל שמאל, אני אומר לך אמיתי, שנדע את התמונה.

דוד אמסלם: איזו מועצה אזורית זו?

<יוסף שוינגר: מרום הגליל.

דוד אמסלם: זה מושב?

דוד אמסלם: ועד המושב?

יצחק וקנין: המושב הוא מושב מירון.

דוד אמסלם: זה לסיכום.

דוד אמסלם: כבוד הרב, אתה רוצה להתייחס לזה?

דוד אמסלם: בבקשה, יצחק.

יצחק וקנין: כן, אני קצת מכיר את החיים במקום, מכיר את כל ההתפתחויות שיש במקום הזה, כי אני גר באזור.

יצחק וקנין: אני חושב שדווקא היום ישנו איזה מהלך, למה התעורר כל העסק פתאום?

יצחק וקנין: מה פתאום התעורר העסק של הבסטות?

יצחק וקנין: בוא נשים את הדברים על השולחן.

יצחק וקנין: יש עניין היום באמת להסדיר את כל המקום הזה, מבחינת פיתוח, מבחינת השקעה כספית שהמדינה מוכנה לתת לטובת העניין הזה.

דוד אמסלם: שנייה, אתה שומע מה אומר יצחק?

<יוסף שוינגר: סליחה, לא הייתי מרוכז.

יצחק וקנין: אני אחזור.

דוד אמסלם: אתה אמרת את משפט המפתח.

יצחק וקנין: אמרתי, המדינה היום מוכנה לשים הרבה כסף לכל הנושא של הפיתוח של האתר.

יצחק וקנין: כולנו מכירים את צוואר הבקבוק של העלייה סביב ל"ג בעומר, גם העניינים של התחבורה הציבורית, כמה כוחות משטרה צריך כדי להסדיר את כל הבאים, זה מגיע לפעמים לחצי מיליון איש, מאתיים אלף, שלש מאות אלף איש, לא פשוט להסדיר את כל הדבר הזה.

יצחק וקנין: אני חושב שבתוך כל ההסדר הזה, שהיום מחפשים לעשות לאתר עצמו ולגישה לאתר, המדינה החליטה סוף סוף לשים כסף.

דוד אמסלם: מי, יצחק?

יצחק וקנין: נגב גליל, דתות, משרד התיירות.

דוד אמסלם: מישהו מאגם את המשאבים?

יצחק וקנין: כן, מאגמים.

יצחק וקנין: יש מִנהלת היום.

דוד אמסלם: אני לא יודע, אולי גם המנכ"ל לא יודע, בואו נספר לו.

יצחק וקנין: יש מִנהלת של האתר שעובדת היום, לדעתי, מול המועצה האזורית, אני חושב שגם מול המינהל, כי יש חלק מן התכניות שכן אושר, לפחות על דרכי הגישה.

דוד אמסלם: מנהלת האתר זה נקרא?

יצחק וקנין: כן.

<דני סיידא: יש את המרכז הארצי לפיתוח מקומות קדושים.

דוד אמסלם: זה אתה, שווינגר?

דוד אמסלם: הוא המִנהלת.

<יוסף שוינגר: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אתה יודע על מה יצחק מדבר?

<יוסף שוינגר: אין מִנהלת.

יצחק וקנין: זה בסמכות שלה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת וקנין אומר שיש איגום משאבים, קצת דתות, קצת נגב גליל - - -

יואב בן צור: לא קצת, הרבה.

יצחק וקנין: הרבה, הרבה כסף.

יצחק וקנין: מה שלא היה בעבר.

יצחק וקנין: כל שנה, אני יכול להגיד לך, היו ויכוחים כמה כסף נותנים רק לתקופה של ל"ג בעומר וכל פעם שקענו בתוך העסק.

יצחק וקנין: אני אומר לך, אנחנו מדברים על סכומים, אני ישבתי בתוך ועדת הכספים, לאשר את התקציבים, לא לאשר אותם, כמה אנחנו נותנים.

יצחק וקנין: ישבתי עם מנכ"ל משרד הדתות, כל פעם זה עלה וירד, לפי הדרישות של המשטרה, כי בכל זאת המשטרה לוקחת אחריות כבדה מאד בתאריכים האלה בתקופה של ל"ג בעומר.

יצחק וקנין: צריך למצוא פתרון לל"ג בעומר, שהוא המסה הכבדה, אבל צריך למצוא פתרון לכל האתר הזה, כמו שאתה ציינת, שיכבד את האתר, שלא יהיה הכול פרוביזורי, זה מקים בסטה, זה לוקח.

יצחק וקנין: יש שם, בואו נשים על השולחן, איש הישר בעיניו יעשה.

יצחק וקנין: אתה יכול לעגן את זה עם הבסטה להוא, ההוא יבוא יפתח, זה על גלגלים, תפנצ'ר את הגלגלים, מה שאתה רוצה, שמים את הכול על השולחן.

יצחק וקנין: כדי לפתור את כל הבעיה הזו, החליטו סוף סוף לשים סכום גדול מאד של כסף.

יצחק וקנין: הסכום הזה יפתור את הבעיות, לדעתי, גם של הרוכלות.

יצחק וקנין: כיוון שזה יסדיר גם את כל הנושא של התחבורה.

דוד אמסלם: יוסף, אתה מכיר את זה?

<יוסף שוינגר: זה מה שאמרתי לך מקודם, שבתכנית העתידית אני יודע שרוצים להקים מתחם מסחרי באזור שהוא קצת יותר - - -

דוד אמסלם: לא שואל את זה.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה, אתה ישבת עם השר לנגב ולגליל?

<יוסף שוינגר: כן, הייתי עוזר שלו שנים.

דוד אמסלם: לאחרונה, אני מדבר.

דוד אמסלם: אתה מכיר את התקציב שעליו מדבר יצחק?

<יוסף שוינגר: כן.

דוד אמסלם: על איזה סכום מדובר?

<יוסף שוינגר: זה תלת שנתי, אבל זה באזור ה-20 מיליון.

דוד אמסלם: יופי.

דוד אמסלם: לעשות תכנית ל-20 מיליון, היא בעיקר תכנית פיזית, לא הולכים להביא לשם זמרים.

דוד אמסלם: כדי לארגן תכנית פיזית צריך לקחת אדריכל, צריך עכשיו לבוא במגע עם הבעלים של הקרקע, עם המועצה האזורית, עם המועצה המקומית, עם מנהל האתר, לשבת ולעשות פרוגרמה.

דוד אמסלם: סביב הפרוגרמה הזאת להתחיל להכין, צריך עכשיו להתחיל להיכנס לתכנון מפורט.

<דני סיידא: עשו, עשו.

<דני סיידא: אנחנו כבר אחרי זה.

דוד אמסלם: מי עשה?

יצחק וקנין: דני, יש לך מה להגיד?

<קריאה: דני, תגיד את התפקיד שלך, שיידעו מה אתה עושה.

<דני סיידא: התפקיד שלי, אני כרגע נמצא פה כפרויקטור מטעם המשרד לענייני דת, שנקרא פרויקט - - -

דוד אמסלם: אתה אמרת לי שאתה עובד במועצה.

<דני סיידא: לא אמרתי שאני עובד מועצה, אמרתי שראש המועצה ביקש ממני, כתושב המקום, שבמידה וישאלו שאלות למועצה ואני אדע לענות עליהן אז אני אענה.

דוד אמסלם: אז אתה מתנדב כאן מטעם ראש המועצה.

<דני סיידא: אמרתי את זה בתחילת דבריי.

דוד אמסלם: חשבתי שאתה עובד מועצה, שראש המועצה אמרה לך, 'תייצג אותי'.

<דני סיידא: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: רק שתדע, בדרך כלל, סתם רק שתדע, כשאנחנו מזמינים את המועצה, אז אחד מהעובדים מייצג את המועצה, לא השכן של ראש העיר.

יצחק וקנין: לא, הוא היה הרבה שנים ראש המועצה.

<דני סיידא: קודם כל אני הייתי הרבה שנים ראש המועצה וניהלתי את זה, את כל העניין של ל"ג בעומר.

<דני סיידא: דבר שני, עד לפני חודשיים הייתי חבר מליאת המועצה ופעיל שם.

<דני סיידא: עכשיו אני פרויקטור של הסדרת דרכי הגישה לרשב"י.

דוד אמסלם: זו ההגדרה של העבודה?

<דני סיידא: כן.

דוד אמסלם: רק הסדרת דרכי הגישה?

<דני סיידא: לא, כרגע הפרויקט הנוכחי הראשון שיצא לפועל, כבר יש קבלן זוכה ובשבוע הבא הכלים נמצאים בשטח, זה הסדרת דרכי הגישה.

דוד אמסלם: אני אסביר משהו.

דוד אמסלם: תראה, דן, בדרך כלל אתה גוזר את דרכי הגישה מתוכנית כוללת יותר, יש תכנית כוללת - - -

<דני סיידא: יש תב"א.

דוד אמסלם: כשהתכנית אומרת יש לנו את כל הביצוע ואנחנו גוזרים אותו לשלביות.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים להגיד, שמע, קודם כל הכי דחוף לנו עכשיו לעשות את דרכי הגישה, למה?

דוד אמסלם: עוד מעט ל"ג בעומר, אז אנחנו חייבים.

דוד אמסלם: אתה גוזר את השלביות מהתכנית הכוללת.

דוד אמסלם: זה לא שיש לך כמה שקלים ואתה אומר, טוב, בוא נעשה שביל ועכשיו בוא נחכה, יהיו לנו עוד כמה שקלים, אז נתקן את השירותים.

דוד אמסלם: הרי הבסטות פה זה הדבר הכי זניח בכל האירוע.

דוד אמסלם: אני מניח שמדובר על כל המתחם שם, על כל השירות של הקהל, יש תאי שירותים שצריכים להיות שם, יש סככות שצריכות להיות ויש גם ספסלים, מים.

דוד אמסלם: אני יכול לתת לך אינספור נושאים שאתה צריך להתייחס אליהם ברמה הפרוגרמטית בכלל.

דוד אמסלם: דרכי גישה בוודאי ובוודאי.

דוד אמסלם: מתוך זה אחד הנושאים זה שטחי המסחר שאמורים לתת פתרון או שירות למבקרים.

דוד אמסלם: זה קורה בכל אתר.

דוד אמסלם: ניקח אותך לאיזה אתר הכי מצ'וקמק פה בארץ, אתה תראה שסביב האתר בסוף גם עושים חנות למזכרות, חנות אחרת, תלוי בכמות המבקרים באתר, אז הבסטות הן הדבר הכי קטן.

דוד אמסלם: כל הדיון עכשיו הוא סביב הבסטות, אני נתתי לזה להתקדם, זה בסדר, אבל אני שואל שאלה אחרת, דן, האם יש לכם תכנית לגבי כל האתר?

דוד אמסלם: כל ההר?

<דני סיידא: יש תב"ע שנחתמה לפני חודש על ידי מנכ"ל משרד הדתות, היא התב"ע, הפרוגרמה, של כל האזור.

דוד אמסלם: תב"ע זה לא פרוגרמה.

דוד אמסלם: תב"ע זה תב"ע.

<דני סיידא: לא, אמרתי שהיא התכנית הכוללת.

<דני סיידא: התב"ע הזו נחתמה לפני חודש והיא כרגע בהפקדה ואנחנו פועלים לפיה כאילו שהיא כבר מאושרת וגוזרים ממנה חלקים, כמו שאמרת, ומתחילים להתקדם בכיוון הזה.

דוד אמסלם: אתם נכנסתם לתכנון מפורט?

<דני סיידא: אנחנו כבר מבצעים.

<דני סיידא: נכנסנו לתכנון מפורט וחלק מהדברים שהם לא שנויים במחלוקת אנחנו מבצעים, כמו דרך גישה וכמו הסדרה של העניין הזה של - - - בשביל זה עלה הנושא של הבסטות.

דוד אמסלם: אתם יכולים להציג לנו את התכנית?

<דני סיידא: בטח.

דוד אמסלם: את כל התכנית של כל האתר?

<דני סיידא: כל התכנית.

<קריאה: היא עוד לא עברה שלב ההתנגדויות.

<דני סיידא: אמרתי שהיא רק נחתמה.

<קריאה: הם עולים על הקרקע, אבל עוד לא היו התנגדויות.

<קריאה: לתכנית הזו הייתה התנגדות.

דוד אמסלם: אתה מדבר אתי בשפה אחרת.

דוד אמסלם: יש את הנושא של התב"ע, הפקדתם אותה.

דוד אמסלם: התב"ע בעיקר באה להגדיר שימושי קרקע.

דוד אמסלם: מהתב"ע אתה נכנס לתכנון מפורט על בסיס אותן הנחיות תב"עיות על שימושים, דרך הגישה, מה רוחב דרך הגישה וכו'.

דוד אמסלם: האתר, בתב"ע אין תכנון של המבנה, יש לך קובייה.

דוד אמסלם: אתה נכנס ומתחיל לתכנן את כל מה שאמרתי קודם.

דוד אמסלם: זה התכנון המפורט שנכנסים אליו וממנו גוזרים שלביות ביצוע, זה מה שאמרתי קודם.

דוד אמסלם: אז אתם עכשיו נמצאים בהליך של תב"ע, שהיא בהפקדה.

דוד אמסלם: אני גם מסכים איתך שאפשר לקדם תכנית כפוף לזה שהתב"ע בהפקדה, כאילו היא אושרה.

<קריאה: אבל לא לעלות על הקרקע.

דוד אמסלם: בסדר, עזוב את זה עכשיו.

דוד אמסלם: אני, מעניינת אותי התכנית, לא הביצוע.

דוד אמסלם: התכנית לגבי כל ההר.

דוד אמסלם: זאת אומרת תכנית בינוי, סלילה, קירות תמך, תשתיות אחרות, תאורה, יש לך?

דוד אמסלם: אתה יכול להציג לי את זה?

<דני סיידא: כן, אבל כמובן - - -

דוד אמסלם: אני אזמין אותך לשבוע הבא, אתה תראה לי את זה?

<דני סיידא: בטח, אני אביא את אנשי המקצוע, גם את עורך התב"ע.

דוד אמסלם: לא, אני לא תב"ע, אני צריך את האדריכל.

<דני סיידא: האדריכל שבדק את התב"ע.

<דני סיידא: נביא את האדריכל ונביא את אנשי המועצה ונציג בפניכם, בשמחה.

דוד אמסלם: אז אם אתה אומר שיש תכנון מפורט, במסגרת התכנון המפורט נתתם תשובה גם לשטחים המסחריים?

<דני סיידא: נכון, יש מקום שמוגדר כשטח מסחרי.

<קריאה: איפה הוא מוגדר?

<דני סיידא: אתה שואל?

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אתה עונה רק לי.

<דני סיידא: באזור בריכת המים העגולה מתוכנן שם שטח מסחרי.

דוד אמסלם: שאתם הולכים לבנות אותו?

<דני סיידא: כן, לא בשלב הזה אבל כשהתב"ע תיכנס לתוקף ,כן, זה ייבנה.

דוד אמסלם: במסגרת החשיבה הזו, אתם חשבתם גם איך אתם מטפלים באנשים הקיימים?

<דני סיידא: זה לא בהגדרת התפקיד שלי או שאני בסוד העניינים בשלב הזה.

דוד אמסלם: כמה שטח מסחרי יש לכם שם?

<דני סיידא: כמה מאות מטרים, אני לא זוכר כרגע במדויק.

דוד אמסלם: טוב, הבנתי.

דוד אמסלם: בעצם, כדי לסכם את מה שאתה אומר, דן - - -

<דני סיידא: יש פה אחד שמלווה את זה די הרבה שנים, הרב ישראל דרעי, הוא יכול לתת לך יותר פרטים אם הוא - - -

דוד אמסלם: לא יודע, כל שנייה אתם מעבירים אותי לרב אחר, אני כבר מבולבל.

<דני סיידא: הרב ישראל דרעי מנהל את המקום כבר הרבה שנים.

דוד אמסלם: אתה המנהל?

<ישראל דרעי: אנחנו לא רבנים, אנחנו אנשים פשוטים.

יואב בן צור: דודי, אני יכול להגיד משהו?

דוד אמסלם: ודאי, בבקשה.

יואב בן צור: אני חייב לומר, אני מ-94' עד 97' ניהלתי את המקומות הקדושים בצפון, כך שאני מכיר קצת את הנפשות הפועלות ואת האזור ואת המקום ואת כל מה שקשור לדברים מסביב.

יואב בן צור: אז אני רוצה לומר שני דברים, דבר ראשון, המרכז הארצי למקומות קדושים אין לו שום שיג ושיח בשטחים מסביב.

יואב בן צור: הוא לא אחראי עליהם, הוא לא ממונה עליהם, הוא לא יכול לטפל בהם.

יואב בן צור: זו לא איזה דרך גישה רק לקבר הרשב"י, זו דרך גישה לישיבת בני עקיבא, זה דרכי גישה למושב, זו לא איזושהי טריטוריה שאני אומר, כל זה השטח של רבי שמעון בר יוחאי.

יואב בן צור: 'המקומות הקדושים' מטפלים נקודתית במתחם הקבר עצמו.

יואב בן צור: נכון, כשהגיעו לאירועי ל"ג בעומר אז 'המקומות הקדושים' ריכזן את כל ההכנות לל"ג בעומר, מה שהיינו עושים כל שנה, גם אז וגם היום, החליף אותי הרב ישראל דרעי אגב בתפקיד ולכן הוא אמר הרב ישראל דרעי.

יואב בן צור: הוא מטפל בכל הנושאים, בתיאום עם המשטרה, בתיאום עם המועצה האזורית, בתיאום עם ועד המושב, בטיפול בדרכי הגישה, בחשמל, במים, בשירותים, בכל הדברים האלה הוא היה הכוח המרכְּז אבל בעקרון, אין לו שום סמכות, לא על הדוכנים שנמצאים בעלייה ולא בירידה ולא באף מקום.

יואב בן צור: אלה דברים שסטטוטורית נתונים לשיפוטה של המועצה וועד המושב, שהשטחים שלהם.

יואב בן צור: לכן, אני חושב שהכתובת כרגע, נכון לעכשיו, היא לא הם, אלא אם כן יוכרז שכל דרכי הגישה וכל החניונים וכל מה שמסביב, נמצא באחריות סטטוטורית עניינית בבעלות של המרכז למקומות הקדושים/מדינת ישראל.

יואב בן צור: זה נכון לומר.

יואב בן צור: אני רוצה לומר שצריך לדעת שבקבר הרשב"י יש הרבה דורשי בעלויות, הקדשות כאלה והקדשות אחרים ויש אנשים עם חזקות.

יואב בן צור: העסק שם הוא מאד מסובך, הוא מאד מסובך.

יואב בן צור: קשה מאד לצאת ראש עם כל הדברים האלה.

יואב בן צור: לא יודע מה מדינת ישראל צריכה או אמורה לעשות בדברים האלה, אבל במציאות מאוד מסובך לנהל את האתר הזה.

יואב בן צור: לא כמו אתרים אחרים, שכמעט ואין עליהם ויכוחים והם בבעלות מלאה של 'המקומות הקדושים', שמטפל בהם בצורה מסודרת, כמעט בלי שום בעיות, כמעט בלי שום בעיות.

יואב בן צור: המקום הזה הוא בעייתי מאין כמוהו, בגלל הבעלויות הצולבות.

יואב בן צור: יש שם בתוך המתחם חדרים של אנשים וחזקות של שנים, מאד מאוד מורכב, מאד מאוד מסובך ולכן כל תכנית שהוגשה לאתר עצמו נתקלה בקשיים ובוטלה.

יואב בן צור: הייתה תכנית שיפוצים כוללת שרצו לעשות לאתר, לשנות את המבנה, כמו שנעשה בקבר רבי מאיר בעל הנס, למשל, ששם יש בעלות אחת, שיודעים שמשפחת וקנין, מאז ומתמיד, הקדש רבי מאיר בעל הנס, שם יכלו לבצע שיפוץ, נכון, גם שם זה היה בתרומה של אדמונד ספרא ז"ל, שנתן תרומה גדולה ושיפצו את המקום.

יואב בן צור: באמת המקום נראה שם הרבה יותר מסודר והרבה יותר נורמלי.

יואב בן צור: במציאות של פה, עם בתי דין כאלה ואחרים, בד"צים כאלה ואחרים, מנעו בעצם את שיפוץ הקבר בכללותו.

יואב בן צור: אני מקווה שגם הדבר הזה יבוא באיזשהו שלב על פתרונו.

<שלמה שלוש: אבל שיפצו, הקבר שופץ.

יואב בן צור: כן, שלמה, רצו לעשות שינויים הרבה יותר גדולים, שנינו יודעים.

יואב בן צור: רצו לעשות שינויים הרבה יותר גדולים לרווחת כולם.

יואב בן צור: הפרוגרמה שיש, תקן אותי, דני, אם אני טועה, היא רק לגבי הסביבה, לגבי החניונים, לגבי דרכי הגישה - - -

דוד אמסלם: זה לא הקבר עצמו, אני מבין.

דוד אמסלם: אני שומע את יואב, אז אם כך על מה הגשתם תב"ע?

<שלמה שלוש: הקבר שופץ והקבר מנוהל על ידי ההקדש.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על זה עכשיו.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: אני שומע מה שיואב אומר.

דוד אמסלם: יואב אומר, 'תקשיב טוב, זה יותר מדי מסובך לכן אף פעם לא שיפצנו שם, כי הייתה לנו בעיה', אז אל"ף, אם זה נכון, מה שהוא אומר, אני מניח, אבל אם זה לא נפתר מאז שהוא עזב ועד היום אז בשביל מה אנחנו צריכים 20 מיליון שקל?

<שלמה שלוש: כבר שופץ הקבר, מה זאת אומרת?

יואב בן צור: לא, מה שהוא מתכוון, 20 מיליון זה לכל מה שמסביב חוץ מהאתר.

<דני סיידא: תשתיות ודרכי גישה.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל אחרת, אם אתם הגשתם תב"ע אז אני מניח שהגשתם תב"ע לתשתיות ודרכי גישה, כמו שאמרת, מחוץ לאתר.

<דני סיידא: נכון, מחוץ לאתר, הכול מחוץ לאתר.

דוד אמסלם: הבעיות עדיין קיימות ואם אתה מגיש תב"ע אז סימן שיש לך מה לומר בשטחים האלה.

<דני סיידא: המבנה תמיד היה מחוץ להתדיינות.

<דני סיידא: למבנה יש הקדש, שהוא שיפץ את המקום לפני מספר שנים, די טוב, פחות טוב, אבל הוא משופץ, הוא ראוי, הוא בסדר גמור.

<דני סיידא: למבנה עצמו יש הנהלה של ועדת החמישה ששלמה שלוש הוא המנהל שלה.

<דני סיידא: זה למבנה.

<דני סיידא: מבחוץ, כל דרכי הגישה וכל התשתיות וכל החניונים, הם מנוהלים על ידי - - - כרגע יש פרוגרמה שמוגשת ונחתמה על ידי משרד הדתות, שהוא הגוף שמרכז את הכול.

דוד אמסלם: דן, אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: לגבי ההקדש הבנתי.

דוד אמסלם: לגבי הדרך מסביב - - - דרך אגב, אם הקרקע היא לא של משרד הדתות ויש שם בעלויות, כמו שאמר יואב, איך נכנסתם לאירוע?

דוד אמסלם: איך אתם משפצים?

דוד אמסלם: זה קרקע שלכם?

<דני סיידא: לא, כמובן ששותפים שם כל הגורמים.

<דני סיידא: ממ"י נמצא, רשות העתיקות, כל הגורמים שותפים.

דוד אמסלם: אתם הכנסתם את כל הגורמים פנימה?

<שלמה שלוש: כולל ועדת החמישה.

<דני סיידא: כולל כל הגורמים, ועדת החמישה היא חלק מהגורמים.

דוד אמסלם: שמעתי מיואב שזה מסובך מאוד.

יצחק וקנין: לא, יואב התכוון לאתר.

יואב בן צור: התכוונתי לקבר עצמו שזה מסובך.

יואב בן צור: בשטחים מסביב זה לא אמור להיות מסובך.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על כל דרכי הגישה והסביבה, שזה אומר שזה חלק מההר.

דוד אמסלם: לא נכנסתי כרגע לשאלה אם דרכי הגישה זה גם למושב וגם לישיבה התיכונית.

<דני סיידא: לכולם, הכול, מענה לכול.

דוד אמסלם: אני משאיר את זה לכם.

דוד אמסלם: אני מניח שאתם נכנסתם והגשתם תב"ע ויש שם בעלויות ויש גם התנגדויות של בעלי הקרקע, משום שאתה לא יכול להגיש תב"ע בלי ליידע אותם.

דוד אמסלם: אז עכשיו אתם מגישים את התב"ע.

דוד אמסלם: לדעתך, מי צריך לנהל את האירוע הזה?

<דני סיידא: המרכז לפיתוח המקומות הקדושים מנהל את זה בפועל.

<יוסף שוינגר: את מה?

<יוסף שוינגר: איזה אירוע?

<דני סיידא: אתה מדבר על האירוע של השיפוץ?

דוד אמסלם: הפיתוח, כן.

<דני סיידא: לדעתי המרכז לפיתוח המקומות הקדושים הוא זה - - -

דוד אמסלם: אתה אומר שאתם משפצים את דרכי הגישה.

<דני סיידא: נכון.

דוד אמסלם: אתה זה - - -

<דני סיידא: אני פרויקטור מטעם משרד הדתות.

דוד אמסלם: 'המקומות הקדושים'?

<דני סיידא: כן.

דוד אמסלם: יוסף?

<דני סיידא: גם, כן.

<יוסף שוינגר: זה כמה משרדים.

דוד אמסלם: אני כבר מסובך.

<דני סיידא: זה מאוד פשוט.

דוד אמסלם: אבל עזוב, נראה לי שהארגונים שלכם יותר מסובכים מאשר לנהל את האתר, אבל נעזוב את זה עכשיו.

<יוסף שוינגר: אגמו תקציבים מכמה משרדים.

דוד אמסלם: בסדר, לא שאלתי כמה משרדים, איגום משאבים יש בהרבה מקומות.

דוד אמסלם: אני שואל מי הצינור.

דוד אמסלם: אתה אומר שבעצם אתה מתחזק, אתה סולל את האתר, אתה מְפתח.

דוד אמסלם: אני אגיד לך משהו, אני רוצה להסביר לאנשים, סיימת לפתח, למי אתה מוסר אותו לאחזקה?

<דני סיידא: להבנתי ולהבנת המערכת, למרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים.

דוד אמסלם: מי זה?

דוד אמסלם: זה אתה.

<דני סיידא: לא, אני פרויקטור, אני לא עובד של - - -

דוד אמסלם: אבל הוא לא יודע.

דוד אמסלם: הוא בכלל לא מְתחזק, הוא משהו אחר, הוא לא יודע את זה.

<דני סיידא: הוא לא יודע?

דוד אמסלם: לא.

<דני סיידא: אני חושב שבדיונים הם - - -

<יוסף שוינגר: אנחנו אמורים לתחזק את דרכי הגישה?

<דני סיידא: כך ההבנה של המדינה וכך ההבנה של כל הגורמים.

דוד אמסלם: אתה לא יודע.

<יוסף שוינגר: אני שומע את זה פעם ראשונה.

<יוסף שוינגר: לא ידעתי.

<יוסף שוינגר: כנראה לא הייתי באותם דיונים איתך.

<דני סיידא: לא איתי.

<יוסף שוינגר: לא יודע.

<דני סיידא: בכל הדיונים שאני הייתי היה ברור שאחרי - - -

דוד אמסלם: אני אעשה לך סדר.

<יוסף שוינגר: יש מועצה אזורית שלא קיימת, יש פה מינהל ומפילים על הגוף שחובטים בו מכל הכיוונים.

<יוסף שוינגר: אני צריך לארגן הילולה, אין לי כסף לארגן הילולה, אני יושב מול נציגי משטרה - - -

דוד אמסלם: אני מכרתי את הבית של חמותי, אני אתן לך קצת.

<יוסף שוינגר: אתה יודע מה?

<יוסף שוינגר: אני קורא לך שאת ההילולה - - -

דוד אמסלם: זוהי לא תשובה שאני מצפה ממנכ"ל.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש לנו בעיה בתפיסה של התפקיד.

<יוסף שוינגר: יכול להיות.

<יוסף שוינגר: אנחנו מנהלים בגבולות של מה שאני יכול לנהל, לפי המנדט שנתנו לי.

דוד אמסלם: קח את המנדט.

דוד אמסלם: אל תחפש שמישהו ייתן לך, קח את האחריות.

דוד אמסלם: דרך אגב, באף נושא, אני לא חייב לעשות דיון על הנושא הזה.

<יוסף שוינגר: אבל כשאנחנו מנסים אומרים לנו זה לא - - -

דוד אמסלם: אני אעזור לך.

דוד אמסלם: אני עוד מעט אגיד בסיכום.

דוד אמסלם: תראה, אני בא מעולם התשתיות, כמו שהוא אומר לך, אני בניתי תשתיות במיליארדי שקלים, אני יודע איך זה עובד, לכן אני המום ממה שקורה פה.

<יוסף שוינגר: אני לא יכול לבוא במקום מועצה אזורית, אני לא יכול לבוא במקום - - -

דוד אמסלם: אני אמרתי לך לבוא במקום?

<יוסף שוינגר: אני יכול לבוא במקום הוועד של המושב?

דוד אמסלם: אבל אני אמרתי לך במקום?

דוד אמסלם: זה לא דיכוטומי, או אתה ואתה לבד.

דוד אמסלם: דרך אגב, איך הגשת תב"ע?

דוד אמסלם: אתה הגשת תב"ע, לא אני, לא המועצה, אתה הגשת את התב"ע.

דוד אמסלם: מישהו שילם.

דוד אמסלם: מי הגיש את התב"ע?

דוד אמסלם: בשם מי הגשת את התב"ע?

<דני סיידא: משרד הדתות.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: מי האדריכל?

<דני סיידא: מבל.

דוד אמסלם: מישהו שילם לו כמה פונטים?

<דני סיידא: שילמו לו, משלמים לו.

דוד אמסלם: מי, המשרד?

<דני סיידא: כן.

דוד אמסלם: והוא לא יודע, המנכ"ל?

<יוסף שוינגר: למה אני לא יודע?

דוד אמסלם: אתה אומר לי - - -

<ישראל דרעי: אדוני היושב ראש, אני יכול להגיד משפט?

דוד אמסלם: בוודאי, אני מחכה שתגיד.

<ישראל דרעי: אני מטבעי שותק, מכירים אותי פה.

<ישראל דרעי: אני רואה שיש פה איזה סלט אחד גדול.

דוד אמסלם: בוא תעשה לנו סדר.

<ישראל דרעי: אני אעשה לך סדר במשפט אחד.

<ישראל דרעי: אתה רוצה להבין מה הולך ברשב"י?

דוד אמסלם: כן.

<ישראל דרעי: אני מזמין אותך לביקור וסיור.

<ישראל דרעי: אני אטייל איתך, אני אראה לך, אני אסביר לך, עם מפות ועם הכול, אתה תקבל ראייה אחרת לגמרי.

<ישראל דרעי: יש כאן בלבול, כל אחד מדבר דברים, תקשיב טוב - - -

<מיכאל יפרח: כל כך הרבה שנים אתה יושב שם שאתה מדבר על בלבול?

<מיכאל יפרח: תגיד לי, מאיפה באת?

<מיכאל יפרח: אתה מעל עשרים שנה בתפקיד שם אוכל חינם, לוקח משכורות.

<מיכאל יפרח: תתבייש לך.

דוד אמסלם: עצור, עצור, ישראל, עזוב, שניה, דקה.

דוד אמסלם: מה השם שלך?

<מיכאל יפרח: יפרח מיכאל.

דוד אמסלם: יפרח, אם עוד פעם אחת אתה צועק - - -

<מיכאל יפרח: אני אצא.

דוד אמסלם: לא, אתה תישאר ותשתוק.

<מיכאל יפרח: אני לא יכול לשמוע את הדברים האלה.

דוד אמסלם: תשים אטמים.

דוד אמסלם: יש לך פה מים, תירגע.

דוד אמסלם: מה זה הדבר הזה?

דוד אמסלם: נראה לך שאתה עכשיו נמצא בבסטה וצועק על הסחורה?

<מיכאל יפרח: אני לא קשור לבסטות.

דוד אמסלם: אז, אדוני, כאן זה לא שוק.

<מיכאל יפרח: אני לא קשור, אבל אני קשור לנפשות הפועלות שם ואני מכיר את כולם פה.

דוד אמסלם: איך קוראים לך, שוב?

<מיכאל יפרח: מיכאל.

דוד אמסלם: מיכאל, אני מבקש ממך, אתה לא מדבר פה מילה בלי שאתה מבקש ממני אישור דיבור.

<מיכאל יפרח: תודה, כבודו.

דוד אמסלם: לא צריך כבודו.

<ישראל דרעי: רק להבהיר.

<ישראל דרעי: אני לא מדבר על נושא הדוכנים בכלל, זה לא תחום שלנו - - -

דוד אמסלם: דבר על מה שאתה רוצה.

<ישראל דרעי: לא, מעולם לא - - -

דוד אמסלם: ישראל, דבר על מה שאתה רוצה, אל תיבהל מאף אחד, דבר מה שאתה רוצה, נו.

<ישראל דרעי: ההערה שהערתי, להזמין אותך לסיור זה להסביר לך את הפרויקטים ואת התב"עות והכול.

<ישראל דרעי: לכל דבר יש פתרון ואת זה אני אשמח מאוד - - -

דוד אמסלם: הבנתי, ישראל.

<שלום אהרון: אפשר רק לומר מילה?

דוד אמסלם: בבקשה.

<שלום אהרון: לפני רגע שמענו את מי שכיהן כראש המועצה הדתית, הוא הסביר שהפקידו תכנית וגם ייעדו שטח לסוחרים, אבל משום מה אף אחד לא ישב עם הסוחרים לפני כן - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אליהו דדוש, בבקשה.

<אליהו דדוש: אני החלפתי את דני סיידא בתפקיד, אני ראש מועצה דתית במרום הגליל.

<אליהו דדוש: עקרונית אני לא אחראי על הנושא - - -

דוד אמסלם: זה מתחיל כאן עם כולם, רק אני אחראי.

דוד אמסלם: תתחילו, יאללה.

<אליהו דדוש: זה מפחיד להגיד פה שאני אחראי כי אחרי זה - - - עקרונית, אני מסתכל על הדברים, אני בן מרום הגליל, נולדתי שם, מי שמכיר את קבר הרשב"י לפני הרבה שנים, זה היה מקום עם מאות בסטות בתקופה של ל"ג בעומר, לאט לאט צמצמו את העניינים ומלפני עשרים שנה חלק מהמכירות שם הן באופי של הציוּן, הבסטות האלו הן שם.

<אליהו דדוש: הציבור משתמש בזה.

<אליהו דדוש: אנחנו מכירים את הציבור של מרום הגליל, הציבור שמגיע, אנשים יורדים, קונים נרות, קונים כיפות, זה צורך של הציבור הנושא של הבסטות שם.

<אליהו דדוש: אני לא אומר שזה יהיה בסטות, ודאי שצריך להסדיר את זה בצורה מסודרת, לשים אותן במקום מסודר, זה לא בתוך מתחם הרשב"י בכלל, זה על הכביש שמוביל לרשב"י, כשיורדים - - -

דוד אמסלם: אליהו, כרגע הדיון שלי הוא לא על הבסטות.

דוד אמסלם: יש לך משהו לחדש לי מעבר למה שדיברנו פה?

<אליהו דדוש: אין לי מה לחדש, אני אומר לך - - -

דוד אמסלם: אז אין צורך, אם אין לך מה לחדש אז חבל לנו על הזמן.

<אליהו דדוש: אוקיי, בסדר, אני רק אומר שהציבור כן משתמש במתחם שם ונהנה מזה בסופו של דבר.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: במתחם, אתה מתכוון של הרשב"י, בסטות, שירותים, כבישים, הכול?

<אליהו דדוש: לא, אני מדבר על הנושא של המכירות, שמוכרים שם, הציבור משתמש בזה, צריכים את זה.

דוד אמסלם: האמת, הפתעת אותי, עד עכשיו לא ידעתי, חשבתי שהם מוכרים לעצמם.

דוד אמסלם: אז אם הציבור קונה סימן שהוא משתמש בזה טוב.

<אליהו דדוש: בסדר גמור.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא קונה דבר שאני לא צריך.

דוד אמסלם: אני מניח שכל אדם רציונלי, זה מה שקורה שם.

דוד אמסלם: בבקשה, משטרת ישראל.

<מיכה טובול: שלום אדוני, אני מיכה טובול, ראש ענף רישוי ואבטחה של המחוז הצפוני.

<מיכה טובול: קודם כל חשוב לעשות הפרדה בין השגרה בכל ימות השנה לבין ההילולה של הרשב"י, שמבחינתנו נתפסת כאירוע אפילו הכי גדול במדינת ישראל וחשוב לשים את הדברים על השולחן.

<מיכה טובול: מבחינתנו כמשטרה הנושא של הרוכלות חונה ברישוי עסקים של המועצה האזורית.

<מיכה טובול: משטרת ישראל לא מטפלת ברוכלות כבדרך שגרה אלא אם היא מתבקשת על ידי הרשות לסייע במקרה של תקיפה או במקרה של פינוי.

<מיכה טובול: בכל ימות השנה, במידה שאנחנו נדרשים אנחנו מסייעים.

<מיכה טובול: בהילולה של הרשב"י, דיברו פה על הנושא של הרוכלות, כל הרוכלים שנמצאים בציר הגישה לרשב"י, אנחנו מבחינתנו ההנחיה לרשות היא לפנות את כולם על מנת לפתוח את הציר.

<מיכה טובול: הציר הזה הוא ציר הכרחי, ציר שמהווה ציר חירום שאנחנו משתמשים בו למקרה שנצטרך.

<מיכה טובול: הנושא הבוער כרגע, הנושא של מציאת מקום חלופי.

<מיכה טובול: אני הייתי בקשר עם הרשות בכל הנושא של פיתוח ציר הגישה לציון, מאחר שמבחינתנו הוא מאוד משמעותי למשטרת ישראל.

<מיכה טובול: איך יעשו אותו ואיך יבנו אותו?

<מיכה טובול: מבחינתנו החשיבה היא שיהיה ציר שהוא פתוח ורחב, על מנת שבזמן אסון נוכל למלט אנשים בצורה מסודרת למטה, לכיוון שער המושב.

<מיכה טובול: מה שהבנתי מהרשות זה שהם רצו כבר להתחיל בתחילת החודש בעבודות, אנחנו היינו שותפים לכל הדיונים עם האדריכל, עם המהנדסים שם ברשות בכל הנושא של פיתוח ציר הגישה.

<מיכה טובול: התכנון המקורי שלהם היה להתחיל בתחילת החודש - - -

דוד אמסלם: אתם ישבתם עם האדריכל לגבי הציר עצמו?

<מיכה טובול: כן.

דוד אמסלם: זאת אומרת אתם נתתם לו הנחיות לגבי רוחב הכביש, מפרצים וכו'?

<מיכה טובול: בדיוק.

<מיכה טובול: מבחינתנו, למרות שלא אהבו את זה, אמרו שזו פעם בשנה, אבל מבחינתנו גם פעם בשנה יש לה חשיבות.

יואב בן צור: בתכניות שלכם בציר הזה יש דוכנים?

<מיכה טובול: לא.

<מיכה טובול: אנחנו מדברים, מי שמכיר את העלייה לרשב"י - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, מיכה, אתה לא צריך לתת תשובה, אני אסביר למה, משום שאתה לא ממקם את הדוכנים.

דוד אמסלם: אתה ביקשת בפיק לפנות את זה בגלל שאנחנו מפנים פה הרבה דברים בפיק וזה בסדר.

<מיכה טובול: בדיוק.

דוד אמסלם: רק התכנון צריך לקחת בחשבון את הפיק.

<מיכה טובול: כן.

<מיכה טובול: בהחלט כן.

<מיכה טובול: בגלל זה גם היינו שם.

דוד אמסלם: גם אם פעם בשנה צריך כביש ברוחב של עשרה מטר, צריכים לעשות אותו, מה לעשות?

<מיכה טובול: נכון.

<מיכה טובול: כל הסמכות שלנו היא שלום הציבור ושם היינו ועמדנו על כך שהשינויים יהיו בהתאם למה שביקשנו.

<מיכה טובול: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רבותיי, האם מישהו רוצה לומר משהו לפני שאני מסכם?

<מיכאל יפרח: אני קודם התרשמתי מהחוכמה שלך, אתה איש חכם, חבל על הזמן, איך קלטת את כל התמונה פה.

דוד אמסלם: אנחנו לא בקטע של התשבחות.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: בבקשה, שי.

<שי אלפי: ספציפית רציתי להעיר למיכה, מה שהוא אמר, הערה קטנה, שבמסגרת ציר העלייה הזה, באמת בל"ג בעומר כל שנה היו מוציאים לנו צווי פינוי ולגבי האזור המסודר שלנו גם מוציאים צווי פינוי ולעולם בית משפט ביטל צו הפינוי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברים, אתם רוצים לומר משהו לפני שאני אסכם?

דוד אמסלם: יצחק?

דוד אמסלם: תראו רבותיי, אני דווקא מקבל את ההצעה של ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, שלמה, יש לכם במתחם אולם ישיבות שאנחנו יכולים לנהל שם ישיבה מסודרת?

<שלמה שלוש: כן.

<שלמה שלוש: אצלי במשרד.

דוד אמסלם: לא, אבל יכול להיות שיש לך משרד עם ארבעה כסאות, עוד מעט תשמע את הרשימה.

<דני סיידא: יש אולם ייעודי לזה.

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה תתאם לנו שם אולם ישיבות.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה גם סיור במקום.

דוד אמסלם: אני מסכים איתך שאין כמראה עיניים, בסופו של דבר גם אנחנו צריכים להתרשם, למרות שבדמיון שלי אני כבר רואה, אבל זה לא משנה, אבל אני מסכים, וגם נעשה שם דיון מקצועי.

דוד אמסלם: לדיון אני רוצה להזמין את מינהל מקרקעי ישראל, נציג המחוז וגם את מי שעוסק בעסקאות של הקרקע, אלה שני אנשים שונים, את ראש המועצה האזורית מרום גליל בכבודו ובעצמו.

דוד אמסלם: אם לא אז נבוא אליו למועצה אנחנו.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים את יו"ר ועד המושב, שיהיה נציג בדיון, נשמע גם אותו.

דוד אמסלם: מנכ"ל משרד הדתות.

דוד אמסלם: המנכ"ל של 'המקומות הקדושים' כבר יושב פה, גם אותו.

דוד אמסלם: תזמיני גם את פינסקי מאתרי מורשת, בואו נראה איך אנחנו מחברים אותם תקציבית.

דוד אמסלם: כמובן את משטרת ישראל, את מנהל האתר, שלמה שלוש, ואת ישראל דרעי.

דוד אמסלם: הוא מנהל אתר ואתה?

<קריאה: הוא אחראי - - -

דוד אמסלם: אתה מטעמו אחראי על האתר?

<קריאה: הוא מנהל מחוז צפון של כל המקומות הקדושים.

דוד אמסלם: מנהל מחוז צפון של המקומות הקדושים.

דוד אמסלם: אני גם מבקש להזמין את ראש המועצה הדתית אליהו דדוש וכמובן את הפרויקטור שלנו, דן סיידא.

דוד אמסלם: אני מבקש להזמין את האדריכל של המקום.

דוד אמסלם: אני מבקש להזמין, כמובן, את אגף התקציבים, שהוא האחראי על הנושא של המקומות הקדושים, בהיבט של הכסף, צריך לזהות מי הבן אדם שמתקצב.

<קריאה: מה עם הרב רבינוביץ'?

דוד אמסלם: הרב רבינוביץ', נשאיר אותו בירושלים כרגע.

דוד אמסלם: אני לא מוציא אותו בחינם מירושלים.

דוד אמסלם: אני יכול לצאת, הוא, זה בעיה.

דוד אמסלם: משרד המשפטים כמובן, הנציג שעוסק בנושא של ייעודי קרקע, אני פחות רוצה אותו בזוויות הדת, אלא יותר בנושא הקרקעי.

דוד אמסלם: שכחתי מישהו לדעתכם?

דוד אמסלם: כמובן את כל חברי הוועדה ואת יצחק וקנין באופן אישי ומוזס.

דוד אמסלם: גם את נינה, את נינה תרשמי באבטחה וגם את שבתאי מטעם המשטרה.

<שי אלפי: כרגיל, שכחו אותנו.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לגביכם.

דוד אמסלם: אל"ף, יש נציג שלכם אבל, אני פתחתי, תסמכו.

דוד אמסלם: אני נמצא כאן גם כדי לאזן את האינטרסים, כולל שלכם.

דוד אמסלם: בסך הכול, אני כבר מתחיל את הדיון שם, אבל הנושא של רוכלות מתפתח בכל המדינה.

דוד אמסלם: זה היה חלק מוסדר בחוק, גם היום, ולמדינה יש אחריות גם לאנשים שיושבים שם ומתפרנסים.

דוד אמסלם: צריך גם לתת את הדעת.

דוד אמסלם: בקצה יש אנשים, משפחות וילדים.

<שי אלפי: בסוף הסיור תבוא לקנות.

דוד אמסלם: לא צריך, נשמה, הכול בסדר.

דוד אמסלם: לכן אנחנו נאזן את כל הצרכים, כמובן גם של האנשים ובעיקר של האנשים, אנחנו באים לדאוג לאנשים, פחות לקירות, יותר לאנשים.

דוד אמסלם: אז אנחנו נקיים שם דיון, לדעתי זה יהיה בתחילת המושב הבא, אחרי הפגרה, בעוד חודש אנחנו מסיימים פה.

דוד אמסלם: רק תגידו מי זה נציג התושבים, תגידו למנהלת הוועדה את מי להזמין.

יואב בן צור: אתה לא רוצה לעשות את זה לפני ל"ג בעומר?

דוד אמסלם: קשה לי, עד ל"ג זה לא יעבוד.

דוד אמסלם: אני רואה את העסק יותר מתוכן.

דוד אמסלם: דרך אגב, ישראל או דן, כפוף לכל האנשים שאמרתי זה כבר יוצא לנו 25 איש.

<קריאה: יש אולם.

דוד אמסלם: אתם תארחו אותנו שם.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה את זה ובעזרת ה' משם, דן ויוסי - - - פונקציית המטרה של הישיבה שלי שם היא לא לעשות 'אתה לא בסדר', עזוב, הבנו פה שהדברים פלואידים, הם זורמים לצדדים.

דוד אמסלם: הרעיון בישיבה שם זה לקחת בן אדם אחד, להפנות את כל הקנים למקום אחד, זו הכוונה.

יואב בן צור: לפני כן תנסו לקבע את הדברים האלה, מי בעצם אחראי.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: לפני כן, דן, אתה הבן אדם הכי קרוב לזה שמבין אותי, ברמת הביצוע.

דוד אמסלם: אני אומר בגדול, תצטרכו לעשות ישיבות מכינות כדי לסכם ביניכם ולבוא מגובשים, זה יחסוך לנו זמן גם בקצה וגם זמן שלי כאן.

דוד אמסלם: לפעמים אני מביא לכאן שלושה אנשים כדי להסביר להם מי המנהל ביניהם, אז כדי לחסוך לי את זה תהיו מוכנים יותר, תעשו עבודה מכינה לקראת הישיבה, בסדר?

דוד אמסלם: רבותי, אני מודה לכולם, נסיעה טובה.