ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 578, 2017-07-16 13:30

אלי אלאלוף: נדמה לי שיש לי את הזכות להכיר את שלמה יותר מכולכם, נכון?

אלי אלאלוף: מפברואר 78'.

אלי אלאלוף: אז אני באמת שמח לבוא, במיוחד במעמדי הנוכחי, לבוא בשם כנסת ישראל, אני יכול להגיד גם בשם שר הבריאות ושר האוצר, כדי לנסות ולהתמודד עם הפער, כפי שכתבתם, הפער בשירותי הבריאות בגליל המערבי.

אלי אלאלוף: המטרה שלנו זה להמשיך ולעשות מעקב אחרי דוח גרוטו, שאתם יודעים, פורסם כבר בנובמבר 2016 ואמור היה להיכנס לתוקפו מיידית עם הרבה מאוד המלצות מאוד חשובות וחיוניות, ואנחנו כוועדה נעשה את העבודה שלנו, כחלק מתפקידה.

אלי אלאלוף: לוועדת הבריאות יש שלושה תפקידים, גם לחוקק, גם לעשות מעקב אחרי ביצוע החלטות הממשלה ולהביא לדיון ציבורי נושאים מסוימים.

אלי אלאלוף: את שלושתם אנחנו עושים ובחרנו מספר נושאים של מעקב אחרי ביצוע הממשלה על הנושא של גליל מערבי, כי יש דוח שאומץ ואושר, לקח קצת זמן לעשות אותו, אבל אחרי שהוחלט עליו אין שום סיבה שלא ייצא לפועל.

אלי אלאלוף: אני גם שמח, זה חדש חדש גם בשבילי, שלפני פחות משבוע הצטרף אלינו - - - שלום, חברת הכנסת שולי מועלם, שוויתרה על מקומה בוועדה, אבל לא על הישיבות של הוועדה.

אלי אלאלוף: אנחנו נאפשר לה אפילו להצביע לפי הצורך.

אלי אלאלוף: במקומה נכנס מוטקה יוגב.

אלי אלאלוף: מוטי, מראש, ברגע שהוא נכנס, בישיבה הראשונה, הנושא הראשון היה 'אני מאוד מאוד רוצה להיות מעורב בגליל המערבי', בגליל בכלל והמערבי, ואני הסכמתי לאפשר בוועדה שלנו ועדת משנה מיוחדת שתעשה מעקב.

אלי אלאלוף: היום מוטקה, זה בשביל הוועדה, הוא אחראי על הנושא של הגליל המערבי.

אלי אלאלוף: נמצא איתנו פה גם חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, שהוא רופא והוא נמצא באזור, הוא איש מהאזור, ועבדאלחכים חאג' יחיא, שהוא גם חבר ועדה, הוא נמצא קרוב לאזור, פחות קרוב מעבדאללה.

אלי אלאלוף: אנחנו החלטנו לבוא היום כדי לעשות, כפי שאמרתי לכם, את המעקב.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שההרגשה ההתחלתית שלי היא בחששות מאוד גדולים, כי לקחו על עצמם משימות - - - מנהל בית החולים, רציתי להגיד שכבר פתח לנו המנהל והרופאה המחוזית ד"ר כהן, נציגי משרד הבריאות שנמצאים פה, ומנהלת הוועדה שלי, שארגנה את הכול.

שלמה בוחבוט: וראשי רשויות שהצטרפו עכשיו.

אלי אלאלוף: ראשי רשויות.

אלי אלאלוף: האמת שאין לי הרגשה שהם ראשים, הם חברים, לאור העבר המשותף שלנו וכל כך הרבה שעות וימים של הנאה, אז באמת ההרגשה שלי היא נפלאה לראות אותם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שיש פה אתגר בלתי רגיל.

אלי אלאלוף: הממשלה מעוניינת לשפר את המצב בגליל, אני השתתפתי פה בישיבה בהזמנתך עם שר האוצר, שהתחייב לגייס תקציבים מיוחדים לאזור.

אלי אלאלוף: איפה אני חושש?

אלי אלאלוף: לא בתקציבים, אני חושש מהביצוע.

אלי אלאלוף: מותר לי להגיד עכשיו שאני בא מהחלק הפחות ציבורי, יותר פרטי, לעולם הממשלתי, יכולת הביצוע של הממשלה לא תמיד ברמה הנדרשת.

אלי אלאלוף: אז תגידו, 'מה אתה עושה בקואליציה הזו?' בשביל זה אני בקואליציה הזאת.

אלי אלאלוף: אני יכול לשבת באופוזיציה ולהגיד מה אני חושב וזה לא היה עוזר, אני בקואליציה כדי שנוציא את הדברים לפועל.

אלי אלאלוף: אין תחום שזקוק לביצוע מיידי כמו תחום הבריאות, כי מי שלא מקבל את הטיפול מאתמול להיום הוא פשוט בסכנת חיים.

אלי אלאלוף: מי אנחנו שיכולים לסכן חיים של בני אדם?

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שלצערנו האוכלוסייה בפריפריה, ואני איש פריפריה, תושב באר שבע, למרות בית החולים הנפלא שיש לנו האוכלוסייה שלנו חיה פחות מאשר הממוצע הארצי.

אלי אלאלוף: יש לה פחות שירותים, יש לה לפעמים נגישות לשירותים בצורה בלתי נסבלת ואחד כמוני, שלא מבקש שום פרוטקציה כשהוא קובע תור לעצמו, אז אני אומר לכם, עשיתי CT בברך בשלוש לפנות בוקר במשאית וחיכיתי כמו כולם, חודש וחצי, חודשיים.

<קריאה: זה MRI.

אלי אלאלוף: את ה-MRI.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: אתה לא יכול לסדר אחרת.

אלי אלאלוף: זה אומר שבפריפריה יש פחות שירותים.

אלי אלאלוף: למרות שיש לי, אני מודה באשמה, קצת כסף, הייתי יכול לשלם, אבל אני רוצה לראות את זה בעצמי.

אלי אלאלוף: ואני רואה את המרכז, המרכז מקבל את האושר הכי גדול שלנו בפריפריה, הוא מקבל את הבנים שלנו.

אלי אלאלוף: חינוך טוב במעלות, אדוני שלמה, אתה מספק אותם למרכז, אתה יודע את זה.

אלי אלאלוף: התלמידים הטובים שלנו, לוקחים אותם בכל מיני צורות.

אלי אלאלוף: רק דבר אחד אי אפשר לקחת כמו שלוקחים מהחינוך, זה הבריאות, כי במרכז השירותים הם גדולים יותר, בכמות גדולה יותר וביכולות כלכליות אדירות יותר.

אלי אלאלוף: בדיון הראשון שקיימנו היום, ביחד עם ד"ר ברהום, באמת הוא הציג לנו בצורה מאוד מרשימה, הרבה יותר מכל מסמך שקראנו ולמדנו וקראנו בתקשורת, את העבודה האדירה שנעשית בבית החולים בנהריה, אבל מה שקורה לנו זה שלא שוקלים ולא שופטים את בתי החולים האלה במושגים של בית חולים ברמה האופטימלית ביותר.

אלי אלאלוף: פריפריה, שיקבל מה שאנחנו חושבים שמגיע לו.

אלי אלאלוף: אנחנו למדנו היום שהאתגרים שד"ר ברהום מעמיד לבית החולים שלו זה האתגרים של האופטימום של שירותי הבריאות, ובצדק.

אלי אלאלוף: יש לי פה חברים שיכולים להעיד, גם אני כשהייתי בקרן רש"י, הבוס שלי תמיד אמר לי 'שלא תעז לתת שירות עני לעני', אוי ואבוי לנו אם נעשה עשייה כזאת, הפריפריה זקוקה לטוב ביותר.

אלי אלאלוף: אני יודע ששלמה עשה את זה, על כל פעולה.

אלי אלאלוף: זאת אומרת יש לנו פה צורך לשנות תפיסה, ואני אומר את זה בחברות, הנציגים של משרד הבריאות, תחשבו אחרת, תחשבו אחרת כשאתם מדברים על הפריפריה.

אלי אלאלוף: הפער הוא אדיר, הוא לא במיטה לעומת שתיים, הפער הוא אדיר בתפיסה, ביכולות, באופציות.

אלי אלאלוף: מי היום מסתפק בחוות דעת רפואית אחת?

אלי אלאלוף: כל מי שרואה בעיה רפואית מחפש חוות דעת שנייה.

אלי אלאלוף: פה באזורים, רק תן מה שיש, רק תן.

אלי אלאלוף: המצב הזה הוא באמת לא תקין.

אלי אלאלוף: אז דוח גרוטו, לקח זמן לעשות אותו.

אלי אלאלוף: הוא היה מתוכנן ל-60 יום, אני מזכיר לכם, נכון, אנשי משרד הבריאות?

אלי אלאלוף: זה היה בתקופה של גב' גרמן, הוא נתן לכם 60 יום, הגשתם אותו באוקטובר 2016, עוד לא התחלתם לבצע.

אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי.

אלי אלאלוף: יש לי פה נושאים, לבצע במובן הזה שיש כבר צוותים בשטח.

אלי אלאלוף: הלוואי שאני טועה, גב' כהן, תקני אותי בבקשה.

<מיכל כהן דר: כשתיתן לי את האפשרות.

אלי אלאלוף: יש לי פה את הדוח ואת ההמלצות ואת היישום שלהן.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה שנבין שזה בקצב שדרוש, כפי שאמרתי, אפילו מאתמול מהיום, וזה לא קצב שיש לנו התלבטויות.

אלי אלאלוף: הראייה הכוללת היא של כל האזור, אני מסכים, אבל בסוף, תתמקדו גם בכל תת אזור ותת אזור, מפני שיש מחסור בכל תת אזור בשירותים הכי חיוניים.

אלי אלאלוף: שולי ידידתי תקפוץ מיד ותדבר על טיפות חלב ובצדק, אם לא נתעסק בגיל הרך אז אנחנו גורמים לפיגור ולפגיעה בילדים שלנו.

אלי אלאלוף: אם לא נטפל בבריאות השן אנחנו יודעים שכאלה סובלים וכו' וכו'.

אלי אלאלוף: כל אחד מהנושאים שכתבתם והמלצתם, על ההמלצות אין לי ויכוח, ההמלצות נהדרות, הביצוע הוא האתגר של כולנו.

אלי אלאלוף: אנחנו כוועדה נשמח ללוות את כל המערכת, ודאי ראשי הרשויות ואנשי המקצוע באזור כדי להשיג את המטרות שנבנו על ידי הדוח שלכם, שאין לי ויכוח, כבר הפסקתי להתווכח על דוחות.

אלי אלאלוף: אני אוהב לקחת דוח ולנסות ליישם אותו.

אלי אלאלוף: אין לי ברירה, אני אגמור בזה שבגלל הסיבה הזאת אני פה, בפוליטיקה.

אלי אלאלוף: אני לא פוליטיקאי, אני מודה באשמה.

אלי אלאלוף: חברים, האוכלוסייה פה היא אוכלוסייה ענייה.

אלי אלאלוף: אוכלוסייה ענייה זה לא רק מחסור בכסף, זה בעיקר מחסור בשירותים, במיצוי הזכויות שלהם.

אלי אלאלוף: אני בא ממשפחה כלכלית ענייה, מספר 9 מתוך 10 ילדים, אצל אלמנה, היום היו קוראים לה חד הורית, אבל אף פעם לא הרגשתי עני, ואני מכיר אלפים כאלה, מאות.

אלי אלאלוף: בוועדה מאיר כהן אומר 'אני לא מתחרה איתך, אבל אני כמוך', אנחנו חברים טובים.

אלי אלאלוף: זאת אומרת שהעוני נפתר בזכות זה שיש שירותים הולמים לאוכלוסייה, כל אוכלוסיית מדינת ישראל, מלמעלה למטה, שמאלה, ימינה, בלי להגדיר אותה בקבוצה כזו או אחרת.

אלי אלאלוף: לכן אני שמח שאנחנו פה כדי לדווח, כדי ללמוד ביחד וכדי לצאת מפה עם משימות ממש לביצוע, כמה שיותר מיידי.

אלי אלאלוף: חבריי, רוצים?

שולי מועלם-רפאלי: נשמע.

שלמה בוחבוט: אולי רעיה רוצה להגיד.

אלי אלאלוף: רעיה, בבקשה.

<רעיה שטראוס: אני רוצה לברך, קודם כל אותך, חברי שלמה ואותך, אלי, עם הוועדה שהגעת, הוועדה המכובדת, ועדת הכנסת, עם חברי הכנסת.

<רעיה שטראוס: אני רוצה להודות לכל חבריי באשכול גליל מערבי, שיצאנו ביחד לדרך, להתריע על הפער הגדול, הבלתי נסבל.

<רעיה שטראוס: גם באחת ההזדמנויות בכנסת אמרתי שלא נשתוק יותר ואנחנו לא נשתוק, ויחד עם זאת אני באמת שמחה על הפגישה עם כבוד השר, הרב ליצמן, ונראה לי שיש שעת רצון, שעת כושר, דווקא בימים אלה, שאנחנו צריכים לנצח את שנאת החינם, יש לנו אהבה שהיא ביחד, אנחנו הולכים ביחד.

<רעיה שטראוס: זה משהו בלתי נסבל בתפיסה, אנשים לא מאמינים, מה פתאום?

<רעיה שטראוס: מהר מאוד אפשר יהיה לעשות הפרד ומשול, אז אמרתי לא אצלנו, אנחנו ביחד הולכים לדרך בכל הרמות של הגליל המערבי והתחלנו באמת בעוצמה בפער הבלתי נסבל של הבריאות.

<רעיה שטראוס: אז תודה לכם שבאתם ובעזרת ה' נלך לדרך חדשה, לשנות את זה.

<רעיה שטראוס: אני שמעתי כבר שב-1,000 ומשהו מיטות שמשרד הבריאות נותן שוב פעם מקפחים אותנו.

<רעיה שטראוס: אנחנו לא נסכים.

<רעיה שטראוס: אנחנו לא נסכים.

<רעיה שטראוס: יש לנו כאן הזדמנות נהדרת לסגור את הפערים האלה, להתחיל בתכנית, להצהיר מהיום לצאת בתכנית של סגירת פערים.

<רעיה שטראוס: אנחנו לא מוכנים לקצת, אנחנו רוצים ללכת כל הדרך.

<רעיה שטראוס: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בבקשה, נציגי משרד הבריאות, גב' כהן?

<ניר קידר: אני יכול להתחיל, ברשותך?

אלי אלאלוף: בבקשה, תציג את עצמך לציבור.

<ניר קידר: ניר קידר, סמנכ"ל תכנון אסטרטגי וכלכלי במשרד הבריאות.

<ניר קידר: אני רוצה להתחיל קודם כל בכמה דברים שקשורים בעובדות, כי לפעמים הדברים האלה לא מדויקים.

<ניר קידר: קודם כל מדובר על פער של 8 שנים בתוחלת החיים בין המרכז לצפון.

<ניר קידר: אלה נתונים שלמיטב ידיעתי, ואני די בקי בנתונים, הם לחלוטין לא נכונים.

<ניר קידר: תוחלת החיים מפורסמת לפי יישובים.

<ניר קידר: בצפון, לדוגמה נהריה זה כמו הממוצע הארצי, ואפילו יותר מתל אביב ובת ים.

<ניר קידר: אז זו נקודה שצריך לדעת.

<ניר קידר: כשאנחנו מסתכלים לפי נפות כן רואים הבדל בתוחלת החיים, כל חודש הבדל בתוחלת החיים זה הבדל משמעותי, אבל לא מגיעים לפערים של יותר מחצי שנה עד שנה וחצי.

<ניר קידר: עדיין פערים מאוד משמעותיים, צריכים לטפל בהם, אבל הרבה פעמים אנשים זורקים מספרים לאוויר, של 8 שנים הבדל בתוחלת חיים, מספרים שלחלוטין לא נכונים.

<ניר קידר: אני אשמח ש - - -

עבדאללה אבו מערוף: אז ברשותך בוא נתרכז באיכות החיים.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אריכות החיים זה אולי מאלוהים, בסדר.

<ניר קידר: זה חשוב.

<ניר קידר: אפילו חודש, אפילו שבוע, זה פער בלתי נסבל, אני לא בא להצדיק שום דבר, אבל הרבה פעמים זורקים מספרים לאוויר וחשוב לדעת מה המספרים באמת.

<ניר קידר: אני רוצה להגיד שהפערים בין מרכז לפריפריה, וזה צפון ודרום, פערים שנמשכים במשך הרבה מאוד שנים ואלה פערים שהחובה שלנו, בתור מדינה, לסגור אותם.

<ניר קידר: החברה האזרחית פועלת הרבה וגם ראשי רשויות וגם הכנסת, אבל זו חובה של ממשלה לפעול לצמצום של הפערים האלה.

<ניר קידר: בשנים האחרונות נעשו הרבה מאוד צעדים בנושא.

<ניר קידר: דובר גם על מה שקורה בבית חולים זיו עם הרדיותרפיה, נפתחו 14 מוקדי רפואה דחופה, חדרי המיון - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל עדיין לא פתרנו את המיון הקדמי בקרית שמונה.

<ניר קידר: זה, למיטב ידיעתי, גם במסלול של פתרון.

<ניר קידר: בנוסף, חדרי המיון בבתי החולים חוזקו בצורה משמעותית.

<ניר קידר: מספר הרופאים בצפון ל-1,000 נפש הוכפל בעשור האחרון, זה שינוי משמעותי.

<ניר קידר: ה-MRI, דובר על זה בישיבה הקודמת, שינוי משמעותי לעומת מה שהיה לפני 5 - 6 שנים.

<ניר קידר: בית הספר לרפואה בצפון עשה פה מהפכה שאנחנו מתחילים לראות את ההתחלה שלה עכשיו.

<ניר קידר: בנוסף, בתי החולים בפריפריה, ב-5 השנים האחרונות מיליארד שקלים הושקעו בפיתוח בבתי החולים בפריפריה.

<ניר קידר: זה לא מספיק, אבל - - -

אלי אלאלוף: בפריפריה, כולל דרומית?

<ניר קידר: כולל דרומית.

<ניר קידר: אני יכול - - -

אלי אלאלוף: דבר על האזור שאנחנו נמצאים בו.

<ניר קידר: אני יכול למסור גם את הנתונים הספציפיים לצפון.

<ניר קידר: בנוסחת הקפיטציה, שגם עליה יש תלונות, ניתן כסף ייעודי לפריפריה והודענו שאנחנו הולכים בקפיטציה הקרובה, שבקרוב אני מקווה שתגיע לוועדת העבודה, הרווחה ובריאות, להגדיל בצורה משמעותית - - -

אלי אלאלוף: אני אמרתי שאני מוכן לעשות ישיבה בפגרה בשביל זה, רק תגמרו את החוק.

<ניר קידר: יכול להיות שנצטרך את עזרתך גם בנושא הזה מול האוצר.

<ניר קידר: נעשו הרבה מאוד צעדים בשנים האחרונות.

<ניר קידר: אני הסתכלתי גם קצת אחורה, ב-5 - 6 השנים האחרונות, שזה גם השר ליצמן, גם גרמן וגם ליצמן, אני עוזב רגע את כל הסיפור הפוליטי, הושקעו בצפון משאבים בסדר גודל שלא היו בכל השנים שלפני זה, וזה עדיין לא מספיק.

<ניר קידר: עדיין יש הרבה מאוד מה להשקיע, אבל הכיוון הוא כיוון של צמצום של הפערים.

<ניר קידר: בנושא מיטות אשפוז, דיברתי על זה גם קודם, תכנית המיטות של משרד הבריאות ל-1,200 מיטות אשפוז, תצמצם את הפערים בין הצפון למרכז.

<ניר קידר: היא לא תסגור בבת אחת, אי אפשר לעשות את זה, אולי אפילו צריכים לעשות עוד יותר, אבל התכנית הזאת תצמצם פערים.

<ניר קידר: בזמן שבכל הארץ השיעור יישאר אותו דבר, במרכז הוא הולך לרדת, בצפון ובדרום שיעור מיטות ל-1,000 נפש הולך לגדול.

<ניר קידר: זו גם נקודה משמעותית.

<ניר קידר: מעבר לצעדים שנעשו יש גם צעדים שאנחנו עושים בימים האלה.

<ניר קידר: דובר על בית חולים נוסף באזור הקריות, אמרו לי שזה לא צפון, זה חיפה, אז אני משאיר את זה בצד.

<ניר קידר: פוריה, בית חולים שיקומי בתהליך, וזה מתקדם.

<סיון יחיאל: מה זה דיברנו?

<סיון יחיאל: מדברים על זה מ-2008.

<ניר קידר: לא, זה נגמר, הייתה - - -

<סיון יחיאל: אז מדברים.

<ניר קידר: לא, דיברנו בישיבה - - -

<קריאה: יש דיבורים.

<ניר קידר: לא, חשוב להגיד שמה שאמרתי עד עכשיו היו דברים שנעשו.

<ניר קידר: עכשיו אני אומר דברים שאנחנו עושים בימים אלה ועוד מעט אני אגיע לדיבורים כלפי ההמשך.

<ניר קידר: בנוסף אנחנו מדברים על תוספת תקנים נוספת לרופאים בצפון, מעבר לתוספת המיטות שכבר הזכרנו, תוספת ייעודית לתקנים בצפון.

<ניר קידר: תהיה עוד תוספת של מכשירי MRI, בנוסף אנחנו - - -

שלמה בוחבוט: עזוב אותי מכל המדינה, אני רוצה גליל מערבי.

<ניר קידר: לא, בצפון, אני מדבר על הצפון.

שלמה בוחבוט: דבר איתי על גליל מערבי.

<קריאה: בוא אני אגיד לך פה, כל מי שיושבים פה, מעניין אותם בית חולים נהריה.

<קריאה: אנחנו מרגישים שעושים משהו עם בית חולים נהריה, לא יודע למה, יש פה מנהל בית חולים שנותן את הנשמה שלו בשביל בית החולים הזה.

<קריאה: אנחנו רואים שהוא אמר, משהו פה, אנחנו נמצאים עם שר ששייך למפלגה חרדית ואנחנו נמצאים היום, בשלושה השבועות הכי חשובים לעם ישראל, בגלל שנאת חינם, או לא יודע בגלל מה, מה קורה?

<קריאה: כל הצפון פה סובל, במיוחד בית חולים נהריה, ומרגישים שזה משהו גזעני, רק זה, לא שום דבר אחר.

אלי אלאלוף: לא, יש לי בקשה.

<קריאה: מה זה לא?

<קריאה: מה לא?

אלי אלאלוף: תגיד מה שאתה רוצה, אני אגיד לך גם מה שאני רוצה.

<קריאה: זה לא נכון ולא צריך לומר את זה.

אלי אלאלוף: לא הייתה שום נימה כזאת כמו שאתה אומר, לא שמעתי, לא היום, לא לפני - - -

<קריאה: אנחנו רואים, סורים, לא סורים, אבל מה?

<קריאה: בית החולים מקופח ורואים את זה.

<קריאה: כמה אפשר ל - - -

אלי אלאלוף: מקופח, אבל לא בגלל גזענות.

אלי אלאלוף: יש גבול.

<סיון יחיאל: כמה מיטות מתוך ה-1,200 יהיו לנהריה?

<קריאה: 56, ל-5 שנים.

<סיון יחיאל: בוא, תהיו רציניים.

<סיון יחיאל: בחייך, ברשותך, בסוף בסוף בסוף, עם כל הכבוד, אתם בובות של האוצר.

<סיון יחיאל: יושב פקיד - - -

אלי אלאלוף: רגע, יש לי רק בקשה - - -

<סיון יחיאל: כל מיטה - - -

<ניר קידר: אני לא בובה.

<ניר קידר: קוראים לי בובה?

<ניר קידר: אני - - -

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, חברים.

אלי אלאלוף: מזכירים לי שזה - - -

<ניר קידר: תגיד מה שאתה רוצה - - -

אלי אלאלוף: רגע, ברשותך.

אלי אלאלוף: קודם כל זה פקיד, פקיד בכיר, מאוד מכובד, שאני באופן אישי מאוד מעריך בגלל ההיכרות המקצועית של עבודתו, כל מה שהוא עושה יחד איתנו ולפני כן.

אלי אלאלוף: אני רוצה גם לציין שזו ישיבה פורמלית של ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולכן אני מבקש, היות שיש פה הקלטה לפרוטוקול, שיהיה מסודר.

אלי אלאלוף: חוץ מחברי הכנסת שמוכרים בהקלטה, כל השאר, אני מבקש מכם, לפני שאתם מדברים, להגיד את שמותיכם ואת תפקידיכם, כדי שנוכל לעשות פרוטוקול ישיבה מסודר והוא יהיה בשימוש כולנו, כי זה הופך לפרוטוקול רשמי של הכנסת.

אלי אלאלוף: בבקשה, תמשיך, ניר.

<ניר קידר: על בית חולים נהריה דיברנו גם בבוקר, כרגע אני מסתכל על כלל אזור הצפון.

<ניר קידר: בנוסף, עשינו מהלך שעוסק בפתיחת הסדרי בחירה, לאפשר לתושבים, בצפון בעיקר, וזה גם בדרום, לבחור באיזה בית חולים שהם רוצים לשירותים שהם עושים.

<ניר קידר: זה כבר קורה היום בבתי החולים הממשלתיים, במסגרת התכנית של התורים וקיצור תורים נפתח את זה לעוד בתי חולים.

<ניר קידר: בנוסף, עכשיו אני עובר, מעבר למה שאנחנו עושים, לשלב של הדיבורים קצת קדימה.

<ניר קידר: דוח ועדת גרוטו, ד"ר כהן דר מיכל תוכל להרחיב ולספר מה נעשה ומה עוד ייעשה בנושא הזה.

<ניר קידר: אנחנו לקראת פרסום של תכנית של 20 צעדים לצמצום פערים בכלל המדינה, כולל התייחסויות ספציפיות לרמת הפריפריה בצפון.

<ניר קידר: יש לנו אישור של המנכ"ל לדבר הזה, אנחנו נעבור על זה אצל השר בשבועות הקרובים ונפרסם תכנית מאוד מקיפה.

<ניר קידר: את הסוגיה של אי שוויון בכלל באופן כולל, הסוגיה הזאת, חשוב להגיד, היא לא סוגיה רק של משרד הבריאות.

<ניר קידר: אנחנו רואים את האחריות שלנו לנושא הזה, אבל יש פה סוגיה שדורשת שיתוף פעולה של כל משרדי הממשלה.

<ניר קידר: הדבר שהכי משפיע על מצב הבריאות של האנשים זו ההשכלה שלהם, לפי מחקרים סטטיסטיים, צריך פה שילוב של משרד החינוך, של משרד הרווחה, משרד הבריאות צריך להוביל את הדבר הזה.

<ניר קידר: זו פעולה משולבת.

<ניר קידר: אנחנו רואים את החלק שלנו ואת האחריות שלנו בנושא הזה, אנחנו המשרד הממשלתי היחידי שיש בו יחידה שעוסקת בצמצום פערים, אנשים שמגיעים יום יום לעבודה וזאת המטרה שלהם.

<ניר קידר: אנחנו מאוד רוצים לראות את זה גם במשרדים אחרים ואנחנו עושים, אבל יש עוד הרבה מאוד מה לעשות ובזה אני מסכים ואני מאוד מסכים עם התחושות הקשות שיש פה לאנשים.

<ניר קידר: אשתי גם באה מהצפון ואני יום אחד גם אגיע לכאן, אנשים רוצים לקבל את שירותי הבריאות הכי טובים, לא פחות ממי שנמצא במרכז, אני מסכים, אנחנו הולכים לכיוון הזה.

<ניר קידר: זה לוקח זמן.

<ניר קידר: אני יודע שלאנשים אין את הסבלנות ואת הזמן לחכות, אבל אנחנו בכיוון למקום הזה ואנחנו צריכים להמשיך לעשות את זה.

<ניר קידר: כל הדיונים בנושא הזה בסוף גם לנו עוזרים לשים את זה במקום גבוה בסדר העדיפויות ואנחנו לוקחים על זה את האחריות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, ד"ר כהן.

אלי אלאלוף: תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<מיכל כהן דר: ד"ר כהן דר מיכל, רופאת מחוז הצפון, משרד הבריאות.

<מיכל כהן דר: אני רוצה להתחיל דווקא עם הרפואה המונעת.

<מיכל כהן דר: 10 שנים חיכינו שההפרטה שהייתה, של שירות בריאות התלמיד, תחזור להיות בידי המדינה, כי יש לנו מה להציע.

<מיכל כהן דר: שירות הבריאות לתלמיד, בזכות דוח ועדת גרוטו, חזר למדינה, לצפון, ואנחנו נכנסנו לתכנית חדשנית שאין באף מקום בעולם אותו, שנקרא וון סטופ שופ, אנחנו נותנים שירותי רפואה מונעת לפני בית הספר לכל המועמדים לכיתות א'.

<מיכל כהן דר: אנחנו עושים להם בדיקות שמיעה, בדיקות ראייה, חיסונים, משקל, גובה, הכול, דקה לפני שהם עולים לכיתה א'.

<מיכל כהן דר: כבר הצלחנו לעשות 5,000 תלמידים, התחלנו לקבל את האור הירוק בפברואר, עוד אף שקל לא קיבלנו ואף תקן, אבל זה יקרה בתחילת שנת הלימודים.

<מיכל כהן דר: בשנת הלימודים אנחנו נכנסים לבתי הספר.

<מיכל כהן דר: שוב, זה לא מה שהיה הוא שיהיה, אנחנו נכנסים עם תכניות מקדמות בריאות, עם תזונאיות, עם מקדמי בריאות, כדי שבאמת הדור הצעיר - - -

אלי אלאלוף: כשאת אומרת 5,000 ילדים - - -

<מיכל כהן דר: 5,000 ילדים כבר עברו את הבדיקות.

אלי אלאלוף: וכמה יעברו כל שנה?

<מיכל כהן דר: 25,000.

אלי אלאלוף: וכמה ילדים יש באזור?

<מיכל כהן דר: באזור הזה יש לנו קרוב ל-10,000, 12,000 בגליל מערבי, אני מדברת על עכו - - -

אלי אלאלוף: 12,000 בקדם כיתה א'?

<מיכל כהן דר: 12,000 ילדים, תינוקות שנולדים כל שנה.

אלי אלאלוף: זה אומר שהיום בכיתה א', כמה יהיו שיקבלו את כל הטיפול?

<מיכל כהן דר: כולם יקבלו את כל הטיפול, השנה.

<מיכל כהן דר: בגלל שאנחנו בתקופת מעבר, התחלנו לפני שאנחנו מקבלים את התקנים, הצלחנו ואנחנו נגיע ל-10,000, שזה יהיה גם של גליל מערבי, אבל בפריסה של כל המחוז.

אלי אלאלוף: זה אומר שלא כל ילד מגליל מערבי יגיע ל - - -

<מיכל כהן דר: כולם יגיעו, במקום שזה יהיה בשליש הראשון, זה יהיה בשליש השני, אבל זו תקופת מעבר שאנחנו נכנסים עם משהו חדשני, שהילדים, אלה שנבדקו, הם כבר יגיעו עם בדיקת שמיעה, בדיקת ראייה.

<מיכל כהן דר: יש ילדים שכבר מרכיבים משקפיים והם בודקים גם את האחים שלהם, כדי לדעת שאולי גם להם יש לקות.

<מיכל כהן דר: זה דבר שהוא נפלא, שילד עולה לכיתה א' ואתה כבר יודע מראש אם הוא צריך משקפיים או לא, כדי שהוא לא יפריע, כי אחר כך נותנים לו משהו להפרעת קשב וריכוז, אבל בעצם זה ילד שלא ראה או ילד שלא שמע.

<מיכל כהן דר: אנחנו בתקופת מעבר, אנחנו תמיד בתקופת מעבר, לא כולנו דוחים, אבל בעצם כל ילדי כיתות א' יקבלו עד סוף השנה, זאת אומרת תשע"ח, כולם יקבלו את הטיפול הזה.

<מיכל כהן דר: חלק יהיו בבתי הספר, חלק בטיפול חלב.

<מיכל כהן דר: מינואר-פברואר אנחנו מתחילים עם כל תלמידי בתי הספר של שנה הבאה בשיטה הזאת.

<מיכל כהן דר: זו טיפת חלב חדשנית שמאפשרת ונותנת לילדים שלנו לעלות לכיתה א' מוכנים וערוכים וגם מחוסנים, כי אנחנו נותנים להם גם חיסונים של כיתות א'-ב'.

<מיכל כהן דר: זאת אומרת ההורים מאוד מרוצים כיוון שלא צריכים כל דקה לבוא לבית הספר בחיסון א' או ב', כולם יקבלו את החיסונים.

<מיכל כהן דר: אני חושבת שזה דבר גדול שקורה, והוא לא היה פשוט.

<מיכל כהן דר: 10 שנים אני כל הזמן דחפתי, אני שמחה שזכינו.

<מיכל כהן דר: דבר נוסף שהיום אנחנו מתקדמים איתו ואני מקווה מאוד שעד ה-13 באוגוסט יהיו לנו כבר את כל הנתונים, אנחנו עוברים בכל בתי החולים בצפון, האחרון חביב זה נהריה דווקא, וזה רק מסיבות לוגיסטיות שלא נפגשנו איתו קודם, אנחנו נפגשים איתו ב-10 באוגוסט.

<מיכל כהן דר: אנחנו רוצים לקבל מבתי החולים את מה שבאמת צריך בתעדוף, מבחינת עלויות.

<מיכל כהן דר: זה לא רק מיטות וכוח אדם, יש כסף שאפשר לצבוע אותו בהמשך לתכנית האסטרטגית של נגב-גליל, אוצר ומשרד ראש הממשלה, שהיא בהלימה לדוח ועדת גרוטו.

<מיכל כהן דר: בדוח ועדת גרוטו היא קצת יותר רחבה, אבל אנחנו שם גם.

<מיכל כהן דר: ב-13 באוגוסט אנחנו יושבים יחד עם נציגי האוצר ונציגים שלנו, של אגף התקציבים, ונראה איך אנחנו יכולים באמת לקדם את כל בתי החולים וגם את הקופות המבטחות לקפוץ מדרגה נוספת, שאני חושבת שזה קול שצריך להיאמר.

<מיכל כהן דר: לגבי כל הטכנולוגיות, כבר דנו בזה בבית חולים נהריה, אני לא רוצה להיכנס שוב, לגבי הצורך ב-PET CT, גם בבית חולים נהריה.

<מיכל כהן דר: זה ברור שכל הדברים האלה מובאים לידיעת כל העוסקים במלאכה.

<מיכל כהן דר: זה שיהיה לנו PET CT בבית חולים זיו זו כבר אמירה שלא הייתה לאורך כל השנים, אז יש פה קפיצת מדרגה.

<מיכל כהן דר: כמובן שיש לנו עוד הרבה מאוד עבודה לעשות ואני רוצה להגיד לכם שאנחנו עושים גם עבודה בקהילה, כי כשאנחנו מביאים חולה קרדיאלי, שהוא מגיע לצנתור בזמן אמת, אנחנו צריכים לזכור איך הוא הגיע מהקהילה.

<מיכל כהן דר: ישנה אוכלוסייה שלמה שלא מגיעה מהקהילה באמבולנס כי הם רוצים לחסוך כסף והם מגיעים ברכב פרטי.

<מיכל כהן דר: אז אנחנו רוצים גם לשווק את זה שהאוכלוסייה תגיע בכלי שיכול לתת לה מענה מיידי ותגיע בהקדם האפשרי לקבל את המענה שמגיע לה במסגרת בית החולים.

<מיכל כהן דר: זאת גם עבודה של קהילה בשילוב עם בתי החולים.

<מיכל כהן דר: ועוד, קצרה היריעה, יש מספיק דברים לומר, אבל אני לא רוצה לקחת את כל הזמן.

<מיכל כהן דר: אני יכולה להוציא גם משהו כתוב.

אלי אלאלוף: אני אשמח לקבל, כי לי יש רשימה שהחבר'ה גם אימתו אותה, ביצוע/לא ביצוע, וחלק זה מה שאמרת ואת מלמדת אותנו ודברים שכדאי שנעמת גם בעי"ן, לא רק באל"ף.

אלי אלאלוף: כל נושא של טיפות חלב, אני יודע על אחיות בתי הספר, זו מהפכה שלצערי היא רק במקום אחד בצפון, במקומות אחרים השאירו את זה לקבלנים וזה לא נראה מוצלח.

<מיכל כהן דר: בדרום יש כאן.

<מיכל כהן דר: משרד הבריאות גם בדרום, לא באותה שיטה.

אלי אלאלוף: הוא עוד לא לקח את האחריות כמו שפה.

אלי אלאלוף: חאג' יחיא חייב לעזוב אותנו.

אלי אלאלוף: רוצה לעזוב, לא חייב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חייב, כי יש לי לוחות זמנים - - -

אלי אלאלוף: בבקשה, ואחר כך חברת הכנסת שולי מועלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, חברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל אני שמח לראות את הכותרת, 'התכנית לסגירת פערים', כי כשבממשלה מדברים על האוכלוסייה הערבית מדברים על צמצום פערים, אז לדבר על סגירה זה חשוב לראות את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לסגור פערים צריך להכיר בהם, להבין איזה פערים קיימים, והמשפט, ניר, שאמרת, 'לוקח זמן', הכול לוקח זמן, אבל אתה צריך להגדיר את הזמן ולזה, אם אתה מגדיר את הזמן, קוראים תכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה מגדיר את הפערים הקיימים, אתה מגדיר את העלות שלהם ואת לוחות הזמנים לסגור אותם, לזה אפשר לקרוא תכנית, אחרת אנחנו נתחיל להגיד, 'השנה עשינו' ואנחנו לא יודעים כמה נשאר הפער, 'בשנה הבאה עשינו', קשה לנו ואנחנו לא יודעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא תהיה תכנית מסודרת עם כל סעיף וסעיף מה הפער ולא לבוא ולחלק שבנהריה זה שונה מעכו, שונה משייח' דנון, יישוב ערבי קטן ליד, לא יודע מה זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ככה לא עושים תכנית, אתה בא עם כל הפערים, עם כל הצרכים, כדי להגיע לסטנדרט מסוים והסטנדרט הזה יהיה שוויוני, כי החיים מקודשים לכל אדם ולא משנה איפה הוא גר ומה הדת שלו, מה הגזע שלו ומה הלאום שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החיים מקודשים לכולם ולכן צריך לדאוג להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר את זה בקצרה, לא רוצה לפרט יותר מדי, העמדה שלי זה תכנית.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: שלום לכולם וסליחה שנכנסתי באיחור.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לחזור על חלק מהדברים שאמרתי קודם - - -

אלי אלאלוף: גילוי נאות, היא אחות ראשית עם ניסיון רב.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להגיד חלק מהדברים שאמרתי קודם כי אני חושבת שחייבים, ראשי הרשויות, לשמוע את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריך לחלק את סגירת הפערים בצפון לשניים, האחד זה דברים שיכולים להיות בטווחים ארוכים יותר.

שולי מועלם-רפאלי: הציג ד"ר ברהום דברים שהם רובם ככולם היו לכאן ועכשיו והיו דברים שאפשר אולי להגיד שהם יכולים להיות ברמה השנייה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שהמציאות כרגע בבית חולים נהריה, וזאת הנקודה שאמרתי גם בדיון הקודם שהיה בתוך בית החולים, היא כזאת שהדברים שהם של חיים, הם דורשים את התיקון.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מדברים על אקסטרות, PET CT בעיניי, אני הסכמתי קודם עם התיקון שתיקנה אותי מיכל, PET CT לעצמו הוא לא מציל חיים, אבל אם יש PET CT ומאבחנים סרטן במציאות של סטייג' 1 ולא בסטייג' 4, כשכבר כל הגוף גרורות אנחנו מדברים על שתי אפשרויות שהן שמים וארץ, סליחה, זה יצא לי קצת ציורי והוא לא ציני, אחת, שבן אדם יישאר בארץ והשנייה שהוא יגיע מהר מאוד לשמים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אנחנו יכולים להתווכח עם הנתונים, ניר, כי אלה הנתונים שה-OECD הציג בדוח האחרון שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אז אם הנתונים של ה-OECD לא מקובלים עלינו אז זה בסדר, אבל אלה הנתונים שהוצגו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, הוצגו גם במליאת הכנסת ואלה הנתונים שאנחנו מכירים על פער בתוחלת החיים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני חושבת שצריך לעשות מה שעשה ד"ר ברהום ובסוף בסוף לבוא עם הדברים שהם כאן ועכשיו, כמו שהגדיר אותם חברי, מה יש היום, לאן רוצים להגיע, תוך כמה זמן וכמה זה עולה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור שזה שייך גם למשרד האוצר, על זה אנחנו לא מתווכחים, עדיין הדרישה שלי היא ממשרד הבריאות לקחת אחריות על הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: דבר נוסף שאני מבקשת להגיד, אני מודה שגם בדיון הקודם ואני מניחה שגם עכשיו, עוד לא שמעתם, אבל מאוד מעניין אותי לשמוע את אנשי הקופות.

שולי מועלם-רפאלי: האם גם בצפון, כמו שתחושת הבטן שלי אומרת, הקופה הגדולה היא הכללית ואז מה המשמעות של גירעונות של הכללים על אוכלוסייה וזאת הנקודה.

שולי מועלם-רפאלי: הציג לנו ד"ר ברהום, חברי ראשי הרשויות, שבאזור הזה 50% מהציבור משתכרים שכר מינימום.

שולי מועלם-רפאלי: יש לדבר הזה משמעות, כי כמו שאמרתי קודם, כשיש PET CT אחד בבית חולים זיו ואין פה תחבורה ציבורית וזמינה וייקח לאנשים שלוש שעות לנסוע, אז זה עושה תחושה כאילו אנחנו עוד מאותו דבר ושוב זה ישרת רק את מי שקרוב.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה צריך להיות עניין משותף של משרד הבריאות ומשרד האוצר, כן ברור לי לחלוטין שהקופות חייבות להיות חלק מזה, אמרנו את זה גם בתכנית כשהצגנו את מעגלי הבריאות בתכנית הלאומית של הצפון.

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שאחת הטענות שלנו הייתה שרוב הכסף בתכנית הזאת הוא כסף שכבר קיים במערכת ולא כסף חדש, אבל יחד עם זאת אני כן חושבת שיש לנו עוד הרבה עבודה, גם בתוך הכסף שקיים.

שולי מועלם-רפאלי: דבר אחרון שאני רוצה לסיים איתו.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר האחרון שאני חושבת שנכון לעשות, אני אומרת את זה גם באופן הלאומי וגם פה, זה להטיח ראש בראש של אוכלוסיות שונות ולכן אני לא אוהבת לדבר על מה יש במרכז הארץ ומה יש בצפון, או מה יש בירושלים ומה יש בדרום.

שולי מועלם-רפאלי: כי אני לא רוצה, כמו שאני לא ממש אהבתי, ואני אגיד את זה, כי זה היה הדיבור האחרון, את האמירה של נבחר ציבור בכיר, שמשבוע שעבר רק נבחר, שזה יהיה עמונה ולא דימונה, או דימונה ולא עמונה, אין מקום, זה שיח ישן, אנחנו לא שם, ברוך ה'.

שולי מועלם-רפאלי: כשבאים לפתור פערים באזור הצפון מי שצריך לעניין אותנו זה אוכלוסיית הצפון.

שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שאנחנו נדבר על פערים בצפון ונסתכל על אוכלוסיית המרכז או על אוכלוסיית הדרום.

שולי מועלם-רפאלי: עוד דבר אחרון, בכנסת הקודמת עשינו מהלך גדול, ואני מניחה אותו, שוב, לפתחכם, חבריי במשרד הבריאות, ולפתחם של ראשי הרשויות, כי זה לא יילך זה בלי זה.

שולי מועלם-רפאלי: עשינו מהלך גדול של בית חולים שיקומי בנגב.

שולי מועלם-רפאלי: באמת, עשינו מהלך ענק של בית חולים שיקומי בנגב, לא היה, התאבדנו על זה כמעט שנה והיה ברור שבשביל הדבר הזה צריך, לא פלאט, אלא שכל משרד יגיד כמה הוא נותן לטובת הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאותו דבר צריך לעשות פה, להתחיל לדבר על בית חולים שיקומי בצפון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בית חולים כללי גם אולי, כי - - -

שולי מועלם-רפאלי: בית חולים כללי, כבר אמרו שיש בתכנון בית חולים חדש באזור גלעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אמרו בקריות.

שולי מועלם-רפאלי: כן, אזור גלעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכסה את הצפיפות פה.

<מיכל כהן דר: בית חולים שיקומי הוא בתכנון בבית חולים פוריה, שיקום כללי.

שולי מועלם-רפאלי: אז בואו נראה איך אנחנו מתקדמים עם זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד בית חולים כי הולכים לבנות ולהוסיף עוד אוכלוסייה, אנחנו צריכים להסתכל גם על העתיד.

אלי אלאלוף: לא, יש אישור ביצוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים להסתכל גם על הריבוי הטבעי.

אלי אלאלוף: בפוריה יש אישור ביצוע, אבל זה רק - - -

שולי מועלם-רפאלי: שמה הוא אומר, חברים?

אלי אלאלוף: 130 מיטות.

<ניר קידר: אני לא מכיר את המספרים, אבל יש תקציב לשר האוצר ושר הבריאות - - -

שולי מועלם-רפאלי: לבית חולים שיקומי שצמוד לבית חולים פוריה?

אלי אלאלוף: כולל תקציב לביצוע.

מרדכי יוגב: זאת בדיוק הבעיה, חברת הכנסת שולי, שיש בתכנית לפיתוח הצפון, כל ראשי הרשויות מכירים, מההבטחה בעכו לפני שנה וההבטחה במעלות בחנוכה, שהייתה פה, בבית הבראה, על 253, אמרה שירה גרינברג, יחד עם איתן דנגוט, 253 מיליון שקל להקמת בית חולים שיקומי פסיכיאטרי גריאטרי, ו -520 מיליון לצמצום פערים בתורים וכל מה שמשתמע מזה.

מרדכי יוגב: איפה תכנית העבודה?

מרדכי יוגב: זאת השאלה הכוללת.

מרדכי יוגב: דיברנו מחנוכה עד כאן, תציגו, תראו שקף כלשהו.

מרדכי יוגב: אמרה מיכל, הרופאה המחוזית, נבחר אדריכל.

מרדכי יוגב: חבר'ה חצי שנה לבחירת אדריכל?

מרדכי יוגב: אני אומר לכם בתור סגן ראש מועצה 5 שנים ולא בתור ראש מועצה 40 שנה, אדריכל בוחרים ביום.

מרדכי יוגב: אתה בוחר את הכי טוב שאתה מכיר, זה הכול, הכי טוב שאתה מכיר ושאתה יודע שתכנן כבר שני בתי חולים.

מרדכי יוגב: זה הכול.

אלי אלאלוף: כן, לצערי זה לא כמו שאתה מסוגל לעשות.

אלי אלאלוף: אני מכיר את זה, טלפון ויש לך אדריכל.

מרדכי יוגב: אני שואל, 'מי תכנן את בית חולים אסותא באשדוד?

מרדכי יוגב: מי תכנן את בית החולים הזה?

מרדכי יוגב: הייתם מרוצים ממה שהוא עשה?

מרדכי יוגב: לא הייתם מרוצים?

מרדכי יוגב: ' יומיים חשיבה, המלצות - - -

אלי אלאלוף: 10 שנים.

שולי מועלם-רפאלי: בית חולים אסותא באשדוד הוא לא דוגמה טובה, הוא לקח יותר מדי שנים.

מרדכי יוגב: לא יודע, אני שואל מה טוב, מה לא.

<חן שפירא: 40 שנה בונים בית חולים בישראל?

<חן שפירא: היום האדריכלים שבונים את בתי החולים באים מחו"ל וכשאתה שומע את תג המחיר שלהם אתה מבין שכל הסכום שמישהו קצב לפרויקט הולך לאדריכל.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שזו בעיה של מי שבוחר את האדריכלים האלה.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי מוציא פסיק לאדריכלות חוץ.

אלי אלאלוף: לפוריה מובטח 240 מיליון שקל - - -

מרדכי יוגב: מאז גשר המיתרים אנחנו מביאים אדריכלים מבחוץ.

אלי אלאלוף: - - - ל-180 מיטות.

אלי אלאלוף: מוטקה, זה 240 מיליון שקל ל-180 מיטות בפוריה.

אלי אלאלוף: זה מה שמתוכנן.

אלי אלאלוף: זה נאמר, בקפיטציה, הקפיטציה זה התקצוב פר אדם, פעם ראשונה שלקחו את הפריפריה כמרכיב לתקצוב בקפיטציה בקרב כל אחת מהקופות וזה מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: זה לא אופטימלי, אבל היות שזה אמור להגיע לוועדה בקרוב מאוד, תאמינו לי, אני מקווה להיות כלב השמירה של הפריפריה, אני רוצה לראות.

אלי אלאלוף: ולא רק לראות את התקצוב, את היישום באותם מקומות.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, קופת חולים כללית, שהיא היחידה שיש לה בתי חולים, חוץ מעכשיו אסותא, היא יכולה לבחור את התקציב שנשאר בתקצוב הכולל שלה באיזה בית חולים היא משקיעה ואנחנו רואים את זה.

אלי אלאלוף: היות שחסר בכל מקום, אז המרכז לוקח יותר, אבל מצד שני, אני אגיד כמו באר שבע, אתה רואה את הפוטנציאל, באר שבע קיבלה יחסית הרבה כסף מהקופה.

<חן שפירא: אילת גם, זה פריפריה.

אלי אלאלוף: באילת יש לי במקרה היסטוריה אישית שם, אני אגיד לך איך זה נולד.

אלי אלאלוף: בלי שהבאנו 2 מיליון דולר מתורם הכללית לא הייתה שם, לא הייתה שם בכלל, היא דיברה על סגירה.

אלי אלאלוף: אבל זה לא חשוב עכשיו.

אלי אלאלוף: יש לנו עוד נקודה, השבוע היה דיון על הנושא של תיירות מרפא.

אלי אלאלוף: אני אמרתי לשני השרים שאני לא אדון בחוק תיירות מרפא אם לא ניקח בחשבון את תיירות המרפא שלא מגיעה לפריפריה.

אלי אלאלוף: כי תיירות מרפא זו הזדמנות לבתי חולים גם להתעשר, כי הם נותנים שירות שמקבלים כסף על השירות שהם נותנים, שהוא מעל העלות הרגילה ואז הרווח נשאר במרכז.

אלי אלאלוף: אני התניתי, להקים קרן שתקבל אחוזים כדי שזה יחולק בין בתי חולים שלא נותנים היום שירותי בריאות לתיירות.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב שהתקציבים האלה שיבואו כהעשרה, כעושר למרכז, גם יתחלק עם ה - - - נודה שהחולשות שלנו, כולנו מכירים, אנחנו נמשיך להילחם כדי שזה יהיה.

אלי אלאלוף: אני קיבלתי בקשות דיבור מהציבור, אם תרשו לי, ראשי הערים, אם תרצו, נתחיל בכם.

אלי אלאלוף: בבקשה, תלכו לפי התור.

<סיון יחיאל: שמי סיון יחיאל, אני ראש המועצה של כפר ורדים ויושב ראש פורום קו העימות בצפון.

אלי אלאלוף: תדברו בקול רם, כדי שתהיה הקלטה.

<סיון יחיאל: נקודת המוצא שלנו היא כזאת, בסופו של דבר הבריאות במדינת ישראל היא בהסדרה, הסדרת יתר בעיניי, הסדרת יתר של המדינה.

<סיון יחיאל: אנחנו מסתכלים והמדינה אחראית על הכול, כל רופא, כל אחות, כל מיטה, כל הוצאה, הכול מאושר על ידי המדינה.

<סיון יחיאל: הכול מנוהל, מוסדר מלמעלה, בירושלים יודעים הכול.

<סיון יחיאל: ואז אנחנו מסתכלים על התוצאה והתוצאה היא שלאורך שנים, בתמיכה אגב של בתי חולים מהמרכז, אני חייב להגיד את זה, חברת הכנסת מועלם, אני לא אומר את זה נגד הרופאים מהמרכז, אבל יש קונספציה שאומרת שמדינת ישראל היא מדינה קטנה, אין מקום להרבה פיזור ואם נעודד התמחות נייצר מרכזי מתמחים, נטייב את הרפואה בכלל ונייצר כאן איזה סביבה שהיא הרבה יותר טובה.

<סיון יחיאל: אבל ההתמחות, מראש, נקבעה רק במרכז והיחס הון שמושקע בבריאות הוא במרכז וכמות הרופאים היא במרכז ובסוף אתה מסתכל על מדינת ישראל ואתה אומר, רגע רגע, מי אחראי?

<סיון יחיאל: והשוק, אם זה כוחות השוק, בסדר, אנחנו נמצא דרך לאזן אותם, אבל אם אני רוצה להקים בנהריה מתקן של - - - שעושה ניתוחי מוח משוכללים.

<סיון יחיאל: ראינו כזה בחוץ לארץ והתלהבנו, אמרנו, 5 מיליון דולר אנחנו משקיעים בזה, אנחנו רוצים לעשות כזה.

<סיון יחיאל: אני לא יכול, כי בסוף יושב איזה מישהו באגף תקציבים, שהוא לא רוצה לאשר את זה וגם משרד הבריאות יכול לקפוץ כמה שהוא רוצה, וסלח לי, זה לא אישי, זה לא ברמה האישית, אלא ברמה שכל משרדי הממשלה הם בובות של הרכזים של האוצר, לכם אין אוטונומיה, אתם מצדכם מסרסים את השטח ולהם אין אוטונומיה ובסוף אין לאף אחד אוטונומיה, הכול נשלט מירושלים וכשל השוק הוא בירושלים.

<סיון יחיאל: ולכן אנחנו באים אליכם ולא מסתכלים עליכם, לא מבקשים - - - אומרים לכם 'חברים, קלקלתם, תקנו'.

<סיון יחיאל: לא מסובך.

<סיון יחיאל: קלקלתם, תתקנו, תבצעו את ההשקעות עכשיו בפריפריה.

<סיון יחיאל: תבצעו אותם עכשיו בצורה מובהקת, מפורשת, ובשיעור הראוי, במידה הראויה כדי לפצות.

<סיון יחיאל: ותעשו השקעת יתר, אתה יודע למה?

<סיון יחיאל: כי במרכז יש שוק ובמרכז יש רפואה פרטית ובמרכז יש תיירות מרפא, וכל הדברים האלה תורמים להשקעות הון גדולות במרכז, שהן לא תלויות במדינה להחלפת ציוד ולמחזור חיים הרבה יותר מהיר מאשר אצלנו.

<סיון יחיאל: אז תעשו את השקעת היתר כאן מתוך רצון לאזן את המעוות.

<סיון יחיאל: אם יש לי גבעה, בפריפריה נמוך ובמרכז גבוה, שים בפריפריה.

<סיון יחיאל: אבל אתם לא עושים את זה.

<סיון יחיאל: גם בסיפור של בית החולים בצפת לא עשיתם את זה, הלכתם לגוף פרטי שהוא ישקיע את רוב הכסף, חיפשתם מי יתרום והמדינה לא שמה, איפה המדינה שמה?

<סיון יחיאל: בירושלים, בתל אביב, איפה שממילא יש שוק.

<סיון יחיאל: כל אחד רוצה את השם שלו באיכילוב, לא כל אחד רוצה לראות את השם שלו בזיו, מסתבר, גם לא בנהריה, גם לא בגליל מערבי.

<סיון יחיאל: אז אנחנו באים אליכם ואומרים לכם, זה הזמן לעשות מעשים והמעשים האלה צריכים להיות ברורים.

<סיון יחיאל: לא יכול להיות שאתה תגיד לי ש-1,200 מיטות יהיו ב-5 שנים ו-56 מתוכם יהיו בנהריה.

<סיון יחיאל: לא יכול להיות, כי זה לא ניסיון אפילו להתחיל לגעת בבעיה.

<סיון יחיאל: באמת, עם כל הכבוד.

<סיון יחיאל: אתה יודע למה אני מסתכל?

<סיון יחיאל: כי יש כתבות בעיתונים על זמן שלוקח להזמין תור, MRI, או CT או כל מיני דברים כאלה ואתה רואה שאצלנו זה לוקח הרבה יותר זמן.

<סיון יחיאל: וחברת הכנסת מועלם אמרה דברים נכונים, אנשים מתים בגלל זה, כי אם הסרטן מאובחן בשלב מאוד מוקדם, ההבדל יכול להיות ימים, לא הרבה זמן לוקח לפרוץ, בסוף יש רגע מסוים שבו אתה הופך להיות עם גרורות, עד אותו רגע אתה בלי גרורות, ועם כימותרפיה או בלי כימותרפיה.

<סיון יחיאל: והכול בנוי כאן על אזור שהוא נטול תחבורה ציבורית אפקטיבית.

<סיון יחיאל: אין פה תחבורה ציבורית אפקטיבית - - -

<קריאה: פקקי תנועה.

<סיון יחיאל: פקקי תנועה מפה ועד הודעה חדשה, וכל הדברים האלה מייצרים מצב - - - עכשיו אני אומר לך משהו, אתה יודע מה?

<סיון יחיאל: יירשם בפרוטוקול, אני לא אוהב את זה, אבל אני רוצה להגיד לך את האמת, אתם צודקים, יש פה שאלה סוציואקונומית.

<סיון יחיאל: הנה, אני מכפר ורדים, אני אומר לך, אני מניח שרוב תושבי כפר ורדים, ישראל קטנה עליהם, הם יכולים להגיע לאן שהם צריכים, הם יגיעו, אבל בגליל לא חיים תושבי כפר ורדים, הם המיעוט הקטן, החריג באוכלוסייה.

<סיון יחיאל: רוב האוכלוסייה של הגליל היא אוכלוסייה באמת ענייה, דלה, והרבה פעמים חסרת השכלה במידה שמאפשרת לה בחירה מושכלת של שירותי בריאות איכותיים.

<סיון יחיאל: זה המקום שלכם, פה המדינה צריכה להיות מעורבת.

<סיון יחיאל: המקום שלכם הוא לתבוע מהאוצר את האוטונומיה שמגיעה לכם והמקום שלכם הוא לתת לשטח את האוטונומיה שמגיעה לשטח, ואז אתה תראה שהדברים יתאזנו, כי גם בשטח יש ידע, לא רק בירושלים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: גבי נעמן, ראש מועצת שלומי.

<גבי נעמן: כבוד היושב ראש, אנחנו בהחלט מכירים את תרומתך הכול כך גדולה לצפון, עוד כשהיית אחראי על קרן רש"י.

<גבי נעמן: אנחנו מנצלים את ההזדמנות הזאת לומר לך תודה על כל מה שעשית, גם בנושא בריאות, גם בנושא חינוך, במיוחד בנושא חינוך.

<גבי נעמן: אני יושב כאן ומקשיב בקשב רב לכל מה שקורה כאן בדיון ואני אומר לך, אדוני היושב ראש, אם לא תקבע מסמרות של מה החוסרים בגליל המערבי ומה החוסרים בתקציב ומה היא התכנית להשלמת החוסרים והיעד שלהם למספר שנים כאלה, לא יקרה שום דבר.

<גבי נעמן: כלומר כנראה נגזר עלינו למות מוקדם יותר.

<גבי נעמן: זה שאתה אומר שזה לא נכון, אתה מטעה את כולנו, למה אתה מטעה את כולנו?

<גבי נעמן: כי הייתי מאושפז פעם אחת בחיים בבית חולים לפני כחודשיים וראיתי מה שקורה שם.

<גבי נעמן: ראיתי יותר מ-70% מהאוכלוסייה הערבית מאושפזים בבית החולים, כלומר משהו לא תקין בהסברה, או בחינוך, או בכל דבר אחר.

<גבי נעמן: בית החולים מוצף מיטות מלאות, ומה שקורה בבית חולים גליל מערבי, זה דבר שאסור שיימשך.

<גבי נעמן: זה שאנחנו נתעסק בכיתות א' ונתעסק בעוד פרויקט ובעוד 50 מיטות, זה בסדר, כי זה מגיע לנו, בלי המשבר הזה זה היה מגיע לנו, מה שקורה זה בדיוק כמו, להבדיל אלף הבדלות, מה שקורה במערכת הכבישים בצפון.

<גבי נעמן: אומרים, אכן צריך לטפל במערכת הכבישים בצפון, אבל עושים עוקף בית חולים נהריה.

<גבי נעמן: פותרים את הבעיה הפוך על הפוך, באיזה שהוא מקום לקחת את הפקק מפה ולהזיז אותו לשם.

<גבי נעמן: אם לא יביאו את כביש 6 לצפון לא יפתרו את הבעיות של התנועה בצפון.

<גבי נעמן: זה בדיוק מה שקורה במערכת הבריאות, אם לא יידעו להסביר ולומר מה חסר בגליל המערבי בהיבט הבריאותי לא יידעו לתקצב את זה והמאבק שלנו לא יהיה מאבק.

<גבי נעמן: לכן כל הדיבורים שאנחנו מדברים פה, בסופו של יום נחזור לירושלים, שלמה, לא יקרה שום דבר.

<גבי נעמן: צריך למצות, לא רק שאנחנו מראים את החוסרים ולא שד"ר ברהום מראה את החוסרים, אלא המדינה תקבע מה חסר לגליל המערבי.

<גבי נעמן: כשהמדינה תקבע מה חסר ותגדיר בתוך כמה שנים, לא איך מצמצמים פערים, איך סוגרים את הפערים.

<גבי נעמן: מאחר שאני לא שומע את הדיון הזה מהיסוד שלו אני מרגיש שנגזר עלינו כאן

<גבי נעמן: בצפון למות מוקדם יותר ולקבל תרופות בזמן לא נכון או שאולי לקבל את הטיפול הלא נכון.

<גבי נעמן: מצד שני כל המדינה, במיוחד במרכז הארץ, מתפתחים ו - - - והפערים הולכים וגדלים.

<גבי נעמן: אדוני היושב ראש, לא תהיה תכנית מה חסר?

<גבי נעמן: לא נדע כמה חסר.

<גבי נעמן: אם לא נדע כמה חסר לא נדע איך לתקצב את זה נכון.

<גבי נעמן: לכן אני מציע שלא תסכים לכל הנתונים שאנחנו שומעים פה, כי אלה נתונים שהם זורמים איתנו ונחיה איתם עוד כמה שנים.

<גבי נעמן: לקבוע, שהמדינה תקבע מה חסר, לא אנחנו נקבע.

אלי אלאלוף: היא קבעה, אני חייב לציין.

<גבי נעמן: שהיא תדע לתקצב ותגיד מתי היא משלימה וסוגרת את הפערים, לא מצמצמת.

<גבי נעמן: שייקח גם עוד 10 שנים, שייקח גם עוד 15 שנה, אנחנו נסבול ובעוד 15 שנים נהיה כמו כולם.

<גבי נעמן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מרגנית אופיר.

<מרגנית אופיר גוטלר: אני מרגנית אופיר גוטלר, מאגודת הגליל, האגודה הארצית - - - שירותי בריאות - - - שירותי בריאות בגליל.

<מרגנית אופיר גוטלר: אני מאוד מברכת, אני תושבת הגליל המערבי כל חיי ואני מברכת את זה שבאתם לראות את הדברים במו עיניכם וגם מברכת על ההתעקשות, הלא ברורה מאליה, לבדוק את מידת היישום של המלצות ועדת גרוטו שלצערנו אנחנו לא רואים בשטח איך הוא בא לידי ביטוי.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו הגשנו לפני הוועדה המכובדת הזאת בנובמבר 2016 את הדוח שלנו, דוח המעקב, שבגדול על אי ביצוע ההמלצות.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו הופענו בפני הוועדה בנובמבר 2016 והראינו שלמעשה מרבית ההמלצות בדוח גרוטו לא באות לידי ביטוי בתכנית העבודה של משרד הבריאות, הן אינן מתוקצבות, למעט באמת מה שהרופאה המחוזית הציגה בנושא מניעה, שזה יישום מבורך ואנחנו מאוד מאוד בעד מניעה למען הקהילה, זה מצוין, אבל - - - בסדר, היא דיברה על זה מאוד באריכות ויש בהחלט במה להתגאות, אבל לצערנו, זה והשיקום, שאפילו מתוך ה-150 מיליון שקל הצליחו לגייס 110 ברגע האחרון ומצפים מבית החולים שיגייס עוד 40, שרק השד יודע מאיפה, וזה כמובן לא מספיק לכל הצרכים מבחינת השיקום בפוריה.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו לא רואים את היישום וזה מאוד מדאיג אותנו.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו כן רוצים להתייחס למשהו שהוא אולי טיפונת בשולי הדוח, אבל בינינו מאוד משמעותי דווקא לחבורה המכובדת שיושבת כאן, של ראשי הרשויות.

<מרגנית אופיר גוטלר: דוח גרוטו ממליץ על תקן של ממונה רשותי בנושא של בריאות ואנחנו חושבים שאחד הדברים היפים בדוח גרוטו, שהוא מכיר בקושי של רשויות חלשות לממן את התקן הזה ולכן ממליץ שרשויות באשכול 4 ומטה יקבלו מימון מלא מהמדינה.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו מאוד מברכים על ההמלצה הזאת ולצערנו אין לה כל ביטוי בתכנית העבודה השנתית של משרד הבריאות או בתקציב ואנחנו כאן מעודדים את הוועדה המכובדת לנהל אולי מעקב אחרי ההמלצה הספציפית הזאת.

<מרגנית אופיר גוטלר: אני כן רוצה להגיד עוד שתי אמירות קצת יותר כלליות מבחינת מנגנונים.

<מרגנית אופיר גוטלר: הדיון שאתם דיברתם עליו בנושא הקפיטציה והוועדה שמוכנה להתכנס באופן ייחודי לעסוק בהגדלת כספי הקפיטציה בפריפריה, מבורך ביותר.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו הסתכלנו על דיון שנעשה ב-2011 של ועדת הבריאות, שבו בעצם מדובר על כספי הקפיטציה כמנגנון לתמרץ את קופות החולים כדי להשקיע בפריפריה, לצערנו משרד הבריאות בדיונים גם בוועדת גרוטו התעקש שזה לא תמרוץ, אלא פיצוי.

<מרגנית אופיר גוטלר: אני ממש מבקשת להתעקש פה על הסמנטיקה כי יש הבדל גדול בין תמרוץ לפיצוי.

<מרגנית אופיר גוטלר: אני חושבת שאם מדובר על תמרוץ אז גם צריך סוף סוף לייצר מנגנונים שמוודאים שאכן הכסף מגיע לפריפריה ולא נכנס לתוך הקופה כפיצוי על זה שהיא מגיעה ופועלת בתוך הקהילה.

<מרגנית אופיר גוטלר: אז אנחנו ממש מבקשים שלצד הגדלת כספי הקפיטציה תהיה דרישה של הוכחת העברת הכספים עבור הפריפריה ואיזה שהוא מנגנון של תמרוץ.

<מרגנית אופיר גוטלר: ומילה אחרונה, חברת הכנסת מועלם התייחסה בצורה שאני חושבת שהיא מאוד נכונה, אנחנו מחפשים את הפתרונות שהם ייעודיים לצפון ולאוכלוסייה שהיא באמת חיה כאן, הטרוגנית, מפוזרת, הכנסה פנויה לנפש הכי נמוכה בארץ ולכן כשאנחנו מדברים על שירותי הבריאות, הם צריכים להיות מותאמים לאוכלוסייה.

<מרגנית אופיר גוטלר: זה משהו שאנחנו בהחלט לא רואים אותו.

<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו מאמינים מאוד בסטנדרטיזציה של חוק בריאות ממלכתי, של זמן, מרחק ואיכות, אנחנו חושבים שראוי שסוף סוף יהיו תקנות בנושא הזה ושהן יהיו מותאמות לאוכלוסייה שלנו, שהיא באמת דורשת מעל ומעבר, כמו שראש המועצה של כפר ורדים אמר.

אלי אלאלוף: תודה, מרגנית.

אלי אלאלוף: רואים שהתכוננת מאוד יפה, בראבו לך.

אלי אלאלוף: באמת.

אלי אלאלוף: בבקשה, טל.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך, בבקשה.

<טל פריימן: טל פריימן, מנהל הפעילות הפילנתרופית של רעיה שטראוס.

<טל פריימן: כמעט כל הדברים נאמרו, גם בבוקר וגם עכשיו, אני לא אחזור עליהם.

<טל פריימן: אני חבר במטה המאבק למחיקת הפערים והכנו הצעה לתכנית, למחוק את הפערים האלה בצורה הדרגתית ב-7 השנים הקרובות.

<טל פריימן: התכנית הזאת היא תכנית בהיקף של 2 מיליארד שקל להשקעה בבית החולים.

<טל פריימן: רק שתבינו, הפער במיטות הוא לא 200 מיטות, כמו שד"ר ברהום אמר, זה הצורך המיידי שלו, הפער הוא 372 מיטות, מתוכן קיבלנו 56 ב-5 השנים הקרובות.

<טל פריימן: על כל הטכנולוגיות גם כן דיברנו בבוקר, אבל מה שחשוב לנו להראות כאן, ואני שנייה ברשותכם אקום רגע, זה את ההדרגתיות בחלוקת התקציב.

<טל פריימן: אנחנו מדברים על תכנית ל-7 שנים כאשר אחרי 5 שנים, הנחנו, יהיה את מגדל האשפוז של ה-200 מיטות.

<טל פריימן: זו החלטה שצריכה להתקבל השנה כדי שנספיק לעמוד ביעד הזה, אבל זה לא מספיק, צריך עוד 116 מיטות כדי לסגור לגמרי את הפער והתקציבים הם מאוד מאוד משמעותיים.

<טל פריימן: כל פער המיטות עולה לאורך 7 שנים 1.1 מיליארד שקל ועוד כמעט חצי מיליארד שקל בינוי.

<טל פריימן: על כל הטכנולוגיה דיברנו, גם על נשים שלב ב'.

<טל פריימן: השורה התחתונה, אנחנו חושבים שאם יהיה אפשר לאמץ את התכנית הזאת תוך 7 שנים אנחנו כמעט נסגור את כל הפער לעומת הממוצע הארצי.

<טל פריימן: העלות היא עלות מאוד מאוד משמעותית, זה לא יכול לבוא מתקציב שוטף של משרד הבריאות, זו צריכה להיות תכנית ייעודית בשיתוף משרד הבריאות, משרד האוצר, כמובן אשכול, הצוות של בית החולים, אבל רק ככה אנחנו נוכל לסגור את הפערים.

<טל פריימן: אנחנו גם רואים שדווקא בשנים הראשונות ההשקעה יחסית היא לא גבוהה.

<טל פריימן: זאת אומרת אנחנו מדברים על 130 מיליון שקל ב-18', 200 ב-19', עוד 160 ב-20' ועוד 130 ב-20'-21', ואז אנחנו נתחיל לראות צמצום של פערים.

אלי אלאלוף: אני לא רואה מפה, אבל אתה מדבר פה רק על בית החולים.

<טל פריימן: אני מדבר על בית החולים.

<טל פריימן: אין פה רפואת קהילה ואין שום דבר.

<קריאה: אבל יש פה נציגים של קופות החולים שאולי יוכלו להגיד מה - - -

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: והמסמך הזה הוא מקובל על כולם?

<טל פריימן: המסמך הזה זה מסמך שהכנו אנחנו, בתוך האשכול, אנחנו רוצים עכשיו לשתף את - - -

אלי אלאלוף: אבל בית החולים מקבל - - -

<טל פריימן: כן.

<קריאה: כן, הוא משקף את בית החולים.

<קריאה: 2 מיליארד, אני לוקח.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: הקופות רוצות - - -

<חן שפירא: אני אשמח להגיב.

<חן שפירא: פרופ' חן שפירא, מנהלת מרחב חיפה, גליל מערבי של הכללית.

<חן שפירא: אנחנו באמת מבטחים פה ב-70% מהאוכלוסייה באזור גליל מערבי מזה שנים רבות ואכן יש קושי לא מבוטל, כי האוכלוסייה שלנו כאן, חברת הכנסת מועלם, היא שונה, היא שונה מהמרכז בצורה משמעותית ביותר.

<חן שפירא: יש לנו אוכלוסייה הטרוגנית שכוללת אוכלוסייה ערבית, מוסלמית, נוצרית, דרוזית, אוכלוסייה יהודית חילונית, אוכלוסייה חרדית, אוכלוסייה דתית לאומית ולכל אחת מהאוכלוסיות האלה יש צרכים משלה.

<חן שפירא: יש לנו כאן קושי משמעותי ביותר בהתניידות של האנשים למקומות שונים.

<חן שפירא: גם התשתיות מצד אחד, שזו בעיה, של התחבורה הציבורית, אבל גם התרבות.

<חן שפירא: בקהלים רבים מהמגזר הערבי לא מקובל שאישה תיסע לבדה לבדיקה ובהתחשב בזה שהמצב הסוציואקונומי הוא לא מדהים, אז כשצריך ללוות אותה בן משפחה, זה אומר שיש אובדן של יום עבודה ולכן מטבע הדברים בדיקות נדחות כי העבודה חשובה ואף אחד לא רוצה לאבד את מקום העבודה שלו.

<חן שפירא: יש קושי לא מבוטל להגיע למקומות שונים ולכן האתגר שלנו כקופה זה להביא כמה שניתן את השירות קרוב לתושבים וזה מאוד לא פשוט.

<חן שפירא: לא קל לשכנע רופא, שיכול לשבת, לדוגמה, ניקח סתם דוגמה את מרפאת נהריה עצמה, להגיע לפה לנהריה הרבה יותר קשה מאשר לנפות בחיפה, למרות שאנחנו חייבים לציין שהתשתית שעשו, חלקה באמת שיפרה את המצב, אבל עדיין הוא יכול לשבת במרפאה ולראות 20 נשים ביום ולהשתכר יפה, בעוד שאם הוא צריך לעשות את הנסיעה שלו מזרחה, לכל היישובים, להיכנס לכל אחד לשעתיים שלוש, ההשתכרות שלו נפגעת.

<חן שפירא: זה גם אתגר לא פשוט, כי לא כל אחד מבין את כל השפות, חלק מהקהל, למשל נשים, מעדיפות סוג מסוים של נותן שירות.

<חן שפירא: את אותו דבר יש לנו גם מבחינת התפתחות הילד, אתה לא יכול לטלטל נשים עם הילדים הקטנים לכל מיני מקומות.

<חן שפירא: אנחנו מנסים להסדיר את זה קרוב ליישובים.

<חן שפירא: בואו לא נתעלם גם מזה שגם כשאתה מצליח להסדיר משהו, יש עכשיו למשל את חוק הנגישות 2018, יש לא מעט מתקנים שיש בהם מדרגות, או דברים כאלה שלא עומדים בחוק הנגישות.

<חן שפירא: אני מנסה בשבועיים האחרונים להבין איך בתקציב קטן אפשר להביא נגישות לאזור כל כך גדול והדברים מצטברים ביחד.

<חן שפירא: האתגר שלנו פה הוא אתגר משמעותי.

<חן שפירא: אנחנו משקיעים הרבה מאוד בתשתיות כי אתה צריך לפרוש תשתיות במקומות רבים.

אלי אלאלוף: את יכולה גם להגיד לנו מה קורה עם היישום של ההחלטה של בריאות הנפש?

<חן שפירא: בבריאות הנפש אנחנו עשינו קפיצת מדרגה גדולה, אבל זה מאוד לא פשוט כי כל יום יש הפתעה חדשה.

<חן שפירא: דוגמה, לפני שבועיים הודיעו לנו מכרמיאל, שזה גם גליל מערבי, שבית חולים מזרע מפסיק לתת את השירות שם.

<חן שפירא: נשארנו עם 894 אנשים קשישים, קשי יום, הנקודה הקרובה ביותר - - -

אלי אלאלוף: זה בבעלות המדינה?

<חן שפירא: בוודאי.

<חן שפירא: סגרו את המרפאה, בראשון באוגוסט הם נשארים בלי שירות, השירות הכי קרוב שלנו הוא - - -

אלי אלאלוף: מוזר, אף אחד לא התלונן אצלנו.

<חן שפירא: זו אוכלוסייה שלא מתלוננת.

אלי אלאלוף: כן, אבל ה - - -

<קריאה: המשפחות.

<חן שפירא: אז אני השבוע מתעסקת בלסדר שחברת האוטובוסים אולי תעשה את התחבורה יותר קרוב.

אלי אלאלוף: מה ההסבר לזה, ד"ר כהן?

<מיכל כהן דר: ברפורמה של בריאות הנפש היה שהקופות צריכות לתת תכנית ל-3 שנים - - -

אלי אלאלוף: אבל גם הובטח על ידי השר והמנכ"ל שלא סוגרים שום מרפאה קיימת.

<מיכל כהן דר: כן, אני מסכימה איתך ואנחנו באמת דיברנו, כבר לפני שנה וחצי, כשהייתה איזה מגמה כזו וביקשתי שלא יסגרו ואני פשוט לא יודעת - - -

<חן שפירא: זה בית חולים, זו מרפאת חוץ שלו - - -

<מיכל כהן דר: אני לא ידעתי מזה.

אלי אלאלוף: וכוח אדם למגזר הערבי מצאתם?

<חן שפירא: כוח אדם למגזר הערבי, לאט לאט.

שולי מועלם-רפאלי: יש טיפול בריאות נפש ברמת הגולן?

<חן שפירא: רמת הגולן לא שייך לאזור שלי, אין לי מושג, אבל - - -

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא שייך לאף אזור, לפי הרפורמה.

אלי אלאלוף: לא, בואו נישאר בגליל המערבי, למרות שלגולן יש מקום.

<חן שפירא: לא פשוט גם למצוא מתמחים לפסיכיאטריה במגזר הערבי, זה משהו שצריך לקחת זמן, לעבור את - - -

<קריאה: המרפאות קורסות.

<חן שפירא: דיברתם על נושא של רופאים, הדבר הכי קשה זה מחסור במקומות התמחות.

<חן שפירא: כלומר סגרנו את הפערים מבחינת בוגרי בית הספר לרפואה בארץ ובחו"ל, אבל אין מקומות התמחות.

מרדכי יוגב: במי זה תלוי, מיכל?

<מסעד ברהום: אין תקנים, זה לא אין מקומות.

<חן שפירא: תקנים להתמחות.

<מסעד ברהום: כן.

<חן שפירא: אז בהנחה שיעשו - - -

אלי אלאלוף: כן, של התמחות, נחייב את הקופה להשקיע ואז הקופות - - -

<חן שפירא: בפעם הקודמת נעשה תעדוף של הפריפריה וראינו שבאו רופאים וזה הצליח, באו רופאים לפריפריה, אבל זה נגמר.

<חן שפירא: עכשיו צריך עוד פעם לחשוב על איך מביאים שוב צוותים שכדאי להם להיות בפריפריה כי שאר המנעמים של מרכז הארץ לא קיימים פה.

<חן שפירא: כאן בן אדם צריך להתפרנס מהמערכת הציבורית, אין לו את החלופה הזמינה של מערכת פרטית כי לאוכלוסייה אין כסף לשלם.

<חן שפירא: לכן אנחנו צריכים לחשוב איך כן מאפשרים בתוך המערכת הציבורית למשוך את הצוותים הרפואיים וזה לא רק רופאים, זה רופאים, זה אחיות עם מיומנויות מיוחדות.

אלי אלאלוף: יש איזה עדיפות כלשהי בקופה שלכם לאזור של גליל מערבי?

<חן שפירא: חד משמעית, ההשקעות שאנחנו עשינו ב-3 השנים האחרונות בגליל מערבי היו ענקיות, כולל בבריאות הנפש עם פתיחה של שלוש מרפאות חדשות, ואנחנו עוד מרחיבים, ובתשתיות אחרות, בצורה מאוד מאוד בולטת.

עבדאללה אבו מערוף: במיוחד במעלות.

<חן שפירא: כולל כאן.

<גבי נעמן: גם בשלומי יש מרפאה כללית מאוד מאוד מאובזרת, מרכז חירום גם.

אלי אלאלוף: מישהו רוצה עוד מהקופות?

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: נשלים את הקופות.

<זיו ויסמונסקי: לי קוראים זיו ויסמונסקי, אני מנהל מחוז צפון בלאומית.

<זיו ויסמונסקי: לאומית היא סדר גודל של 9%-10% בממוצע ארצי וכך גם בצפון.

<זיו ויסמונסקי: קודם כל אני מברך על היוזמה.

<זיו ויסמונסקי: כמנהל מחוז צפון, בשונה מפרופ' שפירא, אצלנו מחוז צפון הוא אחד כולו, אני רואה צורך וחשיבות לצמצם פערים.

<זיו ויסמונסקי: בוא נתחיל עם לצמצם, לסגור זה שתיים ולמחוק זה שלוש, אבל אני חושב שמה שהוועדה עושה הוא נכון לעשותו.

<זיו ויסמונסקי: דיברו פה הרבה על תכנית, אני חושב שבסוף זה צריך להיגזר לתכנית, התכנית באה מסדרי עדיפויות ועל סדרי העדיפויות האלה לשים משאבים ולוחות זמנים.

<זיו ויסמונסקי: נאמר פה לא מעט על ידי ראשי הרשויות וחברי הוועדה, ואני מאוד בעד.

<זיו ויסמונסקי: מילה על לאומית.

<זיו ויסמונסקי: לאומית היא קטנה הרבה יותר מכללית, אבל בתפיסת השירות והפריסה היא דומה, מכיוון שאנחנו פרוסים לכל אורך ורוחב המחוז, חוצה את כל המגזרים, העיירות, הערים, ולכן אנחנו חווים את כל סוגי האוכלוסייה, אם בחברות השונות ואם בגדלים השונים של היישובים וזה נותן לנו, לדעתי, פרספקטיבה טובה להבין את הפערים והצרכים.

<זיו ויסמונסקי: יושב לידי יפתח, שהוא מנהל אזור גליל, אפרופו בית חולים נהריה, אזור גליל ואזור גליל מערבי אצלנו הם לקוחות מאוד גדולים של בית חולים נהריה, בעוד שאזור כנרת ואזור חיפה עמקים נשענים על בתי חולים אחרים.

<גבי נעמן: אנחנו מעדיפים שתקרא לבית החולים גליל מערבי, מאחר שנהריה - - -

<זיו ויסמונסקי: בית חולים לגליל.

<גבי נעמן: אז לגליל, לא נהריה.

<זיו ויסמונסקי: בסדר גמור.

<זיו ויסמונסקי: אני רוצה לדבר על שירות בקהילה, אני 4 שנים בתפקידי ואחת המשימות המרכזיות היא איך אנחנו בוחנים כל הזמן את ההיצע, זמינות ופריסה.

<זיו ויסמונסקי: כשאני מדבר על שירות לקהילה אני מדבר על רפואה ראשונית, משפחה, ילדים, רפואה יועצת, שגם בה יש קטגוריות שונות, וספקים.

<זיו ויסמונסקי: אנחנו עושים מאמץ מתמשך כל הזמן לשאול איפה הפערים ואיך מאזנים אותם, אבל כל הזמן זה בא ממקום של כלכלת חוסר מאוד מאוד משמעותית.

<זיו ויסמונסקי: הקופה, בסוף שנה שעברה, הקצתה לכל מחוז סך כספי מסוים בדיוק לנושא הזה, הוא מאוד מסוים, אני לא אנקוב במספר, אבל הוא מאוד מסוים, הוא בטח לא עונה על מה שאני רציתי, אבל הוא מושקע בשיפור השירות ואנחנו כל הזמן מסתכלים, ברמת המחוז, בין האזורים.

<זיו ויסמונסקי: אם אני מסתכל רגע על האזור של יפתח והאזור של צחי, שהוא גליל מערבי, אז אנחנו מסתכלים מה יש ואיך אפשר לעשות יותר.

<זיו ויסמונסקי: צריך להגיד עוד משהו, בכנות, יכולים להגיד לי 'בוא תסיט', נגיד בחיפה יש יותר ובשלומי יש פחות.

<זיו ויסמונסקי: קל להגיד, קשה לעשות.

<זיו ויסמונסקי: להוסיף תמיד קל, להסיט לא פשוט.

<זיו ויסמונסקי: אתה בא ללקוח מסוים במקום מסוים, אומר לו 'אדוני, עד היום היה לך, מחר אין לך', או 'עד היום היה לך ככה, מחר יש לך פחות', כי אני רוצה לקחת.

<זיו ויסמונסקי: לכן ניהול העניין הוא בעיקר - - - שאין תוספות וכשאין תוספות את ההסטות אתה עושה בזהירות רבה.

<זיו ויסמונסקי: אני רוצה להגיד משהו בהזדמנות חגיגית זו, ואני רק 4 שנים בעולם הזה, פרופ' שפירא פי חמישה או פי שישה, אני מניח, אבל אני אומר את זה ממקום - - - אני רוצה להשמיע לכם תפיסת עולם, קצר מאוד.

<זיו ויסמונסקי: מוטי יוגב בא מהצבא, אולי יהיה לו יותר קל ל הבין, אני מדבר על קו ראשון, קו שני.

<זיו ויסמונסקי: קו ראשון הוא קהילה.

<זיו ויסמונסקי: לא נשמע הגיוני שהקהילה צריכה להיות הרבה יותר חזקה כשהמענה הרפואי הראשון יהיה חזק יותר, מקצועי יותר, זמין יותר.

<זיו ויסמונסקי: שים את בתי החולים, מקומם מכובד וחשוב, הוא יהיה מענה משלים ושני.

<זיו ויסמונסקי: מדינת ישראל, לעניות דעתי, לא חושבת ככה, אז חומר למחשבה.

<זיו ויסמונסקי: טמנתי זרע.

<מסעד ברהום: אני אומר שזה לא נכון, אני חושב שההשקעה - - -

<זיו ויסמונסקי: אני לא מופתע שאתה מגיב ככה.

<מסעד ברהום: לא, ההשקעה הגדולה בהסכם הרופאים הייתה בקהילה ועם עלייה חדה במשכורות של רופאים ורופאי משפחה ורופאי ילדים, אבל אין ספק שבתי חולים, העלויות של טיפול בחולה בבתי חולים הרבה יותר גבוהות מהעלויות בקהילה.

<מסעד ברהום: אני כרופא משפחה מאמין מאוד בטיפול בקהילה, אבל ברגע שמגיע חולה לבית החולים, חולה, שצריך לחפש אם יש לו סרטן או אין לו, העלויות הן גבוהות, גם של הטיפול, אין מה לעשות.

<זיו ויסמונסקי: לא על זה בכלל דיברתי.

<מסעד ברהום: 2 מיליארד שקל - - -

אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו קצת מוגבלים בזמן.

<זיו ויסמונסקי: משפט אחרון.

<זיו ויסמונסקי: לא על זה דיברתי, ד"ר ברהום, בכלל לא.

<זיו ויסמונסקי: דיברתי על הקהילה כקו ראשון חזק שיכול למנוע חלק מהגעת המטופלים לבתי החולים.

<זיו ויסמונסקי: על זה דיברתי.

<זיו ויסמונסקי: אחרון חביב, אני רוצה להגיד מילה, אני חושב שמי שמכיר מכיר, על התחרות שיש היום בין הקופות בקהילה.

<זיו ויסמונסקי: אני חושב שהתחרות הזו צריכה להיות הרבה יותר על איכות השירות ואיכות הרפואה והרבה פחות על העברת רופאים מקופה לקופה, ואני חושב, לעניות דעתי, שאנחנו משקיעים פה משאבים שהם משאבי ציבור במקומות הלא נכונים.

<זיו ויסמונסקי: ובתחרות כמו בתחרות, אני חייב להתחרות, ואני פונה פה לרגולטור בעיקר, לו אני הרגולטור הייתי מכניס מהר רגל בדלת ואומר 'חבר'ה, אני רוצה לקבוע פה את כללי התחרות ואיפה נכון לשים כסף'.

<זיו ויסמונסקי: אני חושב שהכסף צריך להיות באיכות השירות ובזמינות השירות.

שולי מועלם-רפאלי: הלוואי שהיו מצליחים להעביר את הרעיון שבו במקומות קטנים ומרוחקים אותו רופא ישרת את שלוש הקופות.

<חן שפירא: זה ביום שיהיה רשומה אחת אחודה, כי רצף המידע של החולה הוא קריטי ויכול לעשות - - -

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

<חן שפירא: זו העדיפות הראשונה, שתהיה למדינת ישראל רשימה אחודה שתשרת אותנו בשלום ולא עלינו בחירום.

אלי אלאלוף: יש עוד נציג קופת חולים שרוצה?

אלי אלאלוף: אז, ברשותכם, אנחנו נבקש לסכם, כמה חברי כנסת ונסגור את הדיון.

אלי אלאלוף: בבקשה, מוטקה, ואחר כך עבדאללה.

מרדכי יוגב: אני מודה שנושא הצפון בכלל, הפערים שבו ופערי הבריאות בפרט, על לבי כבר הרבה זמן והם מחייבים התמודדות ומענה ואפילו לראשי הרשויות אמרתי, בנושא אחר של כבישים, שהגיע הזמן, אם אין פתרון, לעמוד על הרגליים ולעשות מעשה.

מרדכי יוגב: לא נפרט כרגע.

מרדכי יוגב: אני אומר כאן למערכת הבריאות, שעל זה התכנסנו, וכן, לפני שאנחנו מתכנסים חזרה לגליל מערבי, משפט אחד אני אומר לך, מיכל, אני אומר גם לכל מי שנמצא פה, לא בלהותיר עוד זמן, אבל זה כן צריך לבוא מתוך ראייה כוללת של כל הצפון, על כל הצרכים שלו, כי את אותם תורים ארוכים, לצורך העניין מקרית שמונה או מטובה זנגרייה, לרופאת נשים, של שלושה שבועות, או אם לרופא עור של אינני יודע כמה, או לפרא רפואי או לשיקום של ילד שצריך פיזיותרפיה שצריך לנסוע נסיעות ארוכות, ועל הנסיעות כבר דובר - - - אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני שמח בישיבה הזאת פה היום, אני רואה בה, עם כל הפערים שראינו, פתח לא לעצור ולהמשיך.

מרדכי יוגב: ייתכן שאנחנו זקוקים לעוד סיור קטן או גדול, ככה בשביל לצפות לנגד עינינו ולראות את המכלול, גם בעזרת האשכולות, זיו, צפת, אשכול מזרחי, פוריה, עפולה, אבל לא בלעכב, כן בלראות את ישיבת המעקב הבאה ששואלת את כל השאלות ומבקשת את התשובות.

מרדכי יוגב: אני אומר פה וגם מפנה את פניי לניר, בהיבט הארצי של הפערים הגדולים כפי שפה הם באו לביטוי במכשיר כל כך קטן, של PET CT שאני לא יודע לבטא אותו מספיק טוב, זה לא המקצוע שלי, המקצוע שלי זה יותר בארגון או יותר לקחת את הדברים ולבצע אותם.

אלי אלאלוף: עוד לא נכנסת לבירוקרטיה של ה- PET CT.

מרדכי יוגב: אנחנו בסדר, אבל לא יעלה על הדעת בדוגמת המיקרו הזאת, שהולכים כרגע להשלים מכשיר אחד למיליון פלוס אנשים שיש פה, כשדובר פה על מפתח של 82,000 תושבים למכשיר אחד.

מרדכי יוגב: זה פשוט לא הגרעינים של קצה הסעודה.

מרדכי יוגב: על הדבר הזה, מיכל, אתם פשוט צריכים לתפוס את עצמכם ולעשות עבודה הרבה יותר מקצועית.

מרדכי יוגב: קטונתי כרגע מלבקר, כי אני לא מכיר מספיק טוב את העבודה, ודאי את מה שקורה - - -

<מיכל כהן דר: העבודה היא מאוד מקצועית.

<מיכל כהן דר: נתחיל מזה.

מרדכי יוגב: השלמה של אחד היא איננה מענה, היא לזרות - - - היא מענה, אבל זה לא רציני.

מרדכי יוגב: לכן אני חושב שמטרת הוועדה היא להשלים בשאלות ונצטרך פה עזרה.

מרדכי יוגב: גם אותן שאלות שאסף פרופ' גרוטו, אני לא בא להמציא גלגל, אני שואל שאלה ראשונה, מה עם יישום הדוח בתכנית העבודה?

מרדכי יוגב: מה עם יישום, כמו ששאלתי גם בנהריה וגם פה, אותם כ-800 מיליון לערך שניתנו, 520 ועוד 250 ומשהו - - -

<מיכל כהן דר: התכנית האסטרטגית.

מרדכי יוגב: לפיתוח הצפון.

מרדכי יוגב: איפה היא בתכנית?

מרדכי יוגב: מדוע ניתן לשים את הפערים, מדוע לא ניתן להתחיל לשים להם מענה במהלך חצי השנה?

מרדכי יוגב: ועוד לא בחרו את מי שיוביל אותם.

מרדכי יוגב: אולי זו הרופאה המחוזית, אבל אני חושב שביחס לשוטף, שהוא עמוס פה, צריך לשים פרויקטור שהוא צריך ליישם את הדבר, שהוא צריך להתקדם יחד איתך צעד צעד.

מרדכי יוגב: זה הרבה עבודה.

מרדכי יוגב: אם את חושבת שאת לוקחת הכול על כתפייך, אני מחפש את הבן אדם במשרד הבריאות שהוא הממונה, שלו כואב הראש, שהוא האחראי לכך שהדבר הזה ייצא לפועל ושהוא יידע גם להגיד מה צריך עוד ולכמה שנים זה, זה לחומש הקרוב ולאחר מכן החומש הבא, כי התכניות הן תכניות שלוקחות יותר מ-5 שנים להקים בית חולים.

<מיכל כהן דר: לא גם בתי חולים, גם הקהילה צריכה לקבל - - -

מרדכי יוגב: עוד פעם.

<מיכל כהן דר: כסף צריך לשים גם בקהילה, כי רוב החיים, האנשים - - -

מרדכי יוגב: בוודאי.

מרדכי יוגב: לא אמרתי איך מפזרים את ה-520 מיליון שנאמר עליהם צמצום תורים.

מרדכי יוגב: לא קבעתי איך, אני מחפש לראות תכנית.

מרדכי יוגב: יש כסף כזה שהושם לתכנית הצפון.

מרדכי יוגב: אני שמעתי אותו פעמיים בהצהרה ומרגע ששמעתי אותו מנציגת האוצר, משירה גרינברג, פה, במעלות, אז הייתי כבר טיפה יותר רגוע מאשר כששמעתי אותו בעכו מראש הממשלה או מסיגל שאלתיאל.

מרדכי יוגב: זה היה נראה לי מצגת ולא לביצוע.

מרדכי יוגב: אבל ברגע שראיתי גורמים של אוצר, והיו שם גם נציגי בריאות ונציגי כלל המשרדים, אז אמרתי קדימה, בואו נראה מה קורה עם זה.

מרדכי יוגב: ובינתיים עברה עוד חצי שנה ולמעלה מזה ולא קורה.

מרדכי יוגב: בשורה התחתונה, אני חושב שאנחנו באמת נקבל על עצמנו, בלי נדר, כמו שאומרים, להמשיך כוועדה גם במעקב וגם בבקשת התשובות, בקבועי זמן קצרים ככל שראש הוועדה יאשר לנו ונוכל להמשיך להטריד אתכם מרמת השר ומרמת משרד ראש הממשלה ומטה כדי להביא לתשובות, גם של הראייה הכוללת ומתוכם מה נגזר גם לעשייה דחופה של השלמת פערים, שהם כואבים ביותר, לצרכים פה בצפון.

מרדכי יוגב: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: שלום לכולם.

אלי אלאלוף: ד"ר, רופא.

אלי אלאלוף: לא סתם כמונו, סתם חברי כנסת.

עבדאללה אבו מערוף: בינתיים עוזר לכם כמה שאפשר.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שהמצב קשה, זה - - - במשך 7 שנים, 7 שנים המדינה, עם כל הכסף שיש, ויש הרבה כסף, רק החלוקה גרועה ביותר, 2 מיליארד שקל, שזה יפתור פחות או יותר את הבעיה ויסגור פערים, שעדיין משרד הבריאות מגמגם ומהסס.

עבדאללה אבו מערוף: בסך הכול 2 מיליארד שקל, זה לא הרבה כסף, בשביל הבריאות בצפון.

עבדאללה אבו מערוף: במשך 7 שנים, כמה כל שנה?

עבדאללה אבו מערוף: אז אם עדיין לא סגור, אתה אומר ש'אני מאמץ ואני רוצה לבצע את התכנית הזאת', זה לא - - - נכון שזו בעיה של כל משרדי הממשלה.

עבדאללה אבו מערוף: משל קטן מאוד, הכביש בין צומת כברי לבית החולים, אנחנו כמה הזמן מדברים על זה?

<קריאה: בושה וחרפה.

עבדאללה אבו מערוף: באמת בושה וחרפה.

עבדאללה אבו מערוף: בסך הכול 3.7 קילומטרים.

עבדאללה אבו מערוף: זה הכול.

עבדאללה אבו מערוף: בדקתי ואני יודע מה זה שם.

עבדאללה אבו מערוף: אמבולנס שמגיע מהצפון נתקע שם.

עבדאללה אבו מערוף: ביקשנו גם חדרי מיון קדמיים.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שכבוד השר השתתף ואמר כן, אבל זה תקוע במקום.

עבדאללה אבו מערוף: רוצים מוקד מגן דוד אדום בכמה מקומות, זה עדיין תקוע.

עבדאללה אבו מערוף: יש עוד הרבה דברים.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אס.

עבדאללה אבו מערוף: או.

עבדאללה אבו מערוף: אס עכשיו, דיברנו על זה בבוקר, אני לא יודע למה עדיין מהססים, אני יודע שההחלטה לא באה איתכם, אכן צריך עוד שנה או חצי שנה, לא יודע כמה זמן ייקח ה-PET CT, להתקין אותו בבית חולים נהריה, במרכז הרפואי בגליל.

עבדאללה אבו מערוף: זה אס.

עבדאללה אבו מערוף: או.

עבדאללה אבו מערוף: אס, צריך להתקין את ה- PET CT כמה שאפשר מהר, לא לחכות עוד 3 שנים עד שנראה את התור בבית חולים צפת.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק לא הגיוני, זה לא נכון, זה הכי לא הגיוני, אני לא אגיד מילה יותר גסה על הדבר הזה, עם כל הכבוד.

עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה דברים אס.

עבדאללה אבו מערוף: או.אס.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר גם לקבל לעבודה הרבה רופאים, מומחים ומתמחים, לבית החולים, הוא מוכן, רק תנו לו תקנים.

עבדאללה אבו מערוף: אני בטוח שהוא מוכן, גם אחיות.

עבדאללה אבו מערוף: צריך להתקדם.

עבדאללה אבו מערוף: תכנית יש, צריך לקדם.

עבדאללה אבו מערוף: הכול תכנית ודוח, ומה הלאה?

עבדאללה אבו מערוף: דוח ותכנית, דוח ותכנית, צריך ליישם את התכנית, לפחות להתחיל.

עבדאללה אבו מערוף: יש כסף.

עבדאללה אבו מערוף: באו השרים שלושתם, עם ראש הממשלה, הצהירו כאן על כסף, 15 מיליארד שקל, זה הכול כסף - - - יודעים מה זה.

עבדאללה אבו מערוף: הצהרתם?

עבדאללה אבו מערוף: טוב, בסדר, תעמדו במילה שלכם.

עבדאללה אבו מערוף: תנו לבריאות, הדבר החשוב ביותר - - - אתם צריכים לקבל את ההמלצות ואכן יש מה לעשות, לאס.

עבדאללה אבו מערוף: או.אס.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, עבדאללה.

אלי אלאלוף: המארח שלנו, תמיד נעים לבוא אליך.

שלמה בוחבוט: קודם כל ברוכים הבאים, אני רוצה להודות לחבריי ראשי הערים וגם לראשי הערים הערבים, שביום ראשון זה יום החופש שלהם, הם עזבו את הבית ובאו הנה.

<קריאה: יום חופש ביום ראשון?

שלמה בוחבוט: כן, שבתון של הנוצרים.

שלמה בוחבוט: עכשיו המוסלמים עלו לרכבת, אמרו 'באותה הזדמנות גם אנחנו נחגוג', בצדק.

אלי אלאלוף: הייתה תקופה, אני חייב לספר, כי נהניתי ממנה.

אלי אלאלוף: גרתי במרוקו עד גיל 22, אז היה לנו יום שישי, טבעי, היה שבת, אנחנו יהודים, ויום ראשון הנוצרים גם חגגו, היינו שלושה ימים בחופש בבית הספר.

אלי אלאלוף: איזה כיף היה.

<גבי נעמן: שלמה, ברשותך, לפני שאתה פותח.

<גבי נעמן: תרשו לי לברך את שלמה בוחבוט, יושב ראש אשכול מעלות, על כל מה שעשית למען הגליל, ועשית למען הגליל מה שאתה עושה היום למען בית חולים נהריה.

<גבי נעמן: שאפו, כל הכבוד.

שלמה בוחבוט: תודה.

שלמה בוחבוט: חברים, תראו, קודם כל אי אפשר לתקוף את הפקידו, כי הם לא נמצאים בחזית, הם לא מקבלים החלטות, אמרו להם 'את זה צריך להגיד'.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לומר לכם, יש לנו בית חולים עם צוות, עם מנהל בית חולים מצוין, ואתה יודע מה?

שלמה בוחבוט: אנחנו לא צריכים אותו, זה לא בן אדם שנותן לנו תקציבים, זה בן אדם שאנחנו לא רוצים להגיע אליו בכלל, לא רוצים לראות אותו, אנחנו רוצים רק שהוא יטפל באלה שצריכים לטפל.

שלמה בוחבוט: ידידי, אלי, אני רוצה לברך אותך על העקביות, ביחד עם מוטי, ביחד עם כל חברי הכנסת, אבל אני מבקש לא לצאת עוד פעם למאבק, לא להמשיך את המאבק, אנחנו רוצים לנהל את הערים שלנו.

שלמה בוחבוט: התכנית הזאת, אני לא כל כך מסכים לה, אני חשבתי שאנחנו צריכים 2 מיליארד שקל במשך 4 שנים וצדק חבר הכנסת כשהוא אמר, המדינה עשירה, יש לה כסף.

שלמה בוחבוט: אני שומע עכשיו, רק לידיעתך, אלי, שביקשו ממנהל בית החולים לקצץ חלק מהתקציב, זה מטורף.

<קריאה: 30 מיליון.

שלמה בוחבוט: זה מטורף, במה לקצץ?

שלמה בוחבוט: עכשיו, אני מתפלא על הקופות.

שלמה בוחבוט: אני פעם דיברתי עם מנכ"לים של הקופות, למה אתם לא מספיק מעורבים.

שלמה בוחבוט: במה אתם צריכים להיות מעורבים?

שלמה בוחבוט: לבוא לבית חולים ולמדינת ישראל ולהגיד 'אני לא שולח את החולים שלי אליכם.

שלמה בוחבוט: אני משלם את מלוא הכסף', כל חולה שנמצא בבית חולים נהריה, אתם משלמים את מלוא האגרה, נכון?

שלמה בוחבוט: לא מקצצים לכם.

שלמה בוחבוט: 'אני רוצה כזה מכשיר ואני רוצה כזה מכשיר ואני רוצה שירות כזה ושירות כזה ואני לא מכניס את החולה שלי לפנימיות כאלה'.

שלמה בוחבוט: למה אתם לא מרימים את הקול?

שלמה בוחבוט: תרימו את הקול.

שלמה בוחבוט: אנחנו משלמים על מנת שתרימו את הקול.

שלמה בוחבוט: אלי, עוד דבר אחד.

שלמה בוחבוט: לא יכול להיות שמשרד הבריאות מצד אחד לא מתקצב ומצד שני לא מאפשר להקים כל מיני פרויקטים אזרחיים.

שלמה בוחבוט: שיקימו.

שלמה בוחבוט: בן אדם רוצה להביא MRI, תנו לו רישיון שיעשה MRI, שיפתח מכון.

שלמה בוחבוט: רבותיי, מדינת ישראל היא מדינה קטנה, אבל היא בעייתית בתחבורה שלה.

שלמה בוחבוט: למשל לנסוע ממעלות לצפת זה כמעט שעה, 25 או 28 קילומטרים, בסך הכול, זה כלום, אבל כשבאים ואומרים שהולכים להקים מין מכון בפוריה אז מכניסים באותה הזדמנות גם את הגליל המערבי.

שלמה בוחבוט: חבר'ה, אנחנו לא יכולים להגיע בתחבורה ציבורית סדירה לצפונה של מדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: וזו טעות, היו צריכים לפתח כבישים רוחביים שיגיעו לצפת, וזה נכון, ברגע שאתה עושה מכון בפוריה זה פותר גם את הבעיה של הגליל המערבי או בדיוק הפוך, אבל התחבורה - - - לכן אני בא ואומר, אני לא רוצה לדבר על בית חולים פרטי, בית חולים שיקומי.

שלמה בוחבוט: חברים, בית חולים שיקומי חייבים להקים גם בגליל המערבי.

שלמה בוחבוט: אתם יודעים מה?

שלמה בוחבוט: חולה, חבר שלי שעובד אצלי בעירייה, היה רכז ספורט וקיבל, לצערי ולצערו, אירוע מוחי והיה כמה חודשים בבית לוינשטיין.

שלמה בוחבוט: אשתו באה אליי אחרי זה ואמרה לי 'שלמה, אמרו לי שמחר בבוקר הוא צריך לצאת משם, לאן אני לוקחת אותו?', לאיפה היא תיקח אותו?

שלמה בוחבוט: תגידו לי בבקשה, קופות חולים, לאיפה החולה שלכם הולך?

שלמה בוחבוט: לאיזה מקום?

שלמה בוחבוט: אין לו בית חולים שיקומי.

שלמה בוחבוט: אתם יודעים מה?

שלמה בוחבוט: אני מציע, אם למדינה אין כסף, תיתנו כמו מפעלים מאושרים, תיתנו מענק, שהמדינה תיתן מענק ליזמים, שיקומו אנשים ויפתחו ויקימו בתי חולים שיקומיים, אבל שהמדינה תסייע להם, תעזור להם.

שלמה בוחבוט: אלי, תחשוב על זה, אולי חקיקה, לשנות חקיקה, כמו חוק השקעות הון בתעשייה חוק השקעות הון בבתי חולים פרטיים או במכונים.

שלמה בוחבוט: אולי מנהלי בתי החולים קצת - - - את עושה לי ככה, למה?

שלמה בוחבוט: למה?

שלמה בוחבוט: למה אני משלם ביטוח משלים?

שולי מועלם-רפאלי: אני איתך, אבל השאלה אם הפתרון הוא הפרטה.

שלמה בוחבוט: אבל, סליחה, אני אגיד לך מה, אם זה קיים במרכז הארץ, זה קיים במרכז הארץ, יש מרפאות פרטיות.

שלמה בוחבוט: אני שואל אתכם שאלה, מדוע מיליון תושבים משלמים ביטוח משלים?

שלמה בוחבוט: למה אני צריך לשלם לקופת חולים ביטוח משלים כשאני לא יכול ללכת למרפאה כי אין לי?

שלמה בוחבוט: אם אני רוצה ללכת היום לרופא מקצועי אני צריך לנסוע לתל אביב, אז למה אני צריך לשלם את הביטוח המשלים?

שלמה בוחבוט: אנחנו מקווים, באמת, תיקחו את התכנית שלנו, זו תכנית מצוינת, היא גם לא מעמיסה על משרד הבריאות ועל המדינה.

שלמה בוחבוט: יש משולש, אלי, אתה, שר הבריאות, שר האוצר, ואנחנו מוכנים גם להצטרף אליכם, להכניס את הגליל המערבי למין מסילה שמתחילה לדהור ותשקוט הארץ 40 שנה.

<נועם ישראלי: זה רמז, שלמה?

<נועם ישראלי: שאתה רוצה עוד 40 שנה?

שלמה בוחבוט: אם אלוהים ייתן לנו חיים למה לא?

שלמה בוחבוט: אני רוצה להגיד לך דבר אחד, על מנת שתמיד תהיה שקט, למה הוא אומר שהוא מכיר אותי יותר?

שלמה בוחבוט: אנחנו מאותו קיבוץ, עין הנציב.

אלי אלאלוף: אני הייתי בקיבוץ רק שבועיים והתמרדתי, אמרו לי 'לך הביתה'.

מרדכי יוגב: שם הוא למד שמשה רבנו התחיל רק בגיל 80.

אלי אלאלוף: טוב, יפה.

אלי אלאלוף: אל"ף, אני רוצה להודות על האווירה בדיון הזה, יוצאים יותר אחראים, עם יותר אחריות, גם עלינו, כדי לעשות יותר למען הגליל המערבי.

אלי אלאלוף: אני אומר, זה לא נעים, אבל מי שבא ממשפחה ברוכת ילדים, אז יודעים שיש בסוף מקום לכל אחד, אבל מדי פעם צריך לשים את הדגש על מישהו אחר ונעשה את זה.

אלי אלאלוף: אני באמת מודה לך, מוטקה, שהסתבכת מהיום הראשון, כשבאת ואמרת 'אני רוצה משימה', אז הנה לקחת.

אלי אלאלוף: ומי שמכיר את מוטקה, אז לא קל יהיה להשתחרר ממנו ואנחנו נעשה עבודה אדירה איתכם פה בגליל המערבי, כחלק מהגליל, זה ברור.

אלי אלאלוף: כי בתכנון מי שלא לוקח את הסביבה הרחבה, ככל האפשר, אז הוא לא יודע לתכנן גם את המקום הספציפי.

אלי אלאלוף: גם אם שמעתם ביקורות, אנשי משרד הבריאות, הכדור חוזר אליכם, אין ברירה.

אלי אלאלוף: אתם מביאים את הבעיות ואתם גם אמורים לפתור, זה החלק הנפלא של כל פקיד, שהוא יכול לזהות את הבעיות ולהתמודד בפתרון.

אלי אלאלוף: כאיש שהיה רק 50 שנה פקיד אני לא מתבייש להיות פקיד, ואני גאה אפילו להיות פקיד ומברך כל מי שלוקח את המקצוע הזה ברצינות ועושה.

אלי אלאלוף: יש פה תכנית, עברתי עליה, וגם אם יש לי ביקורת עליה, של פרופ' גרוטו ושל מיכל, היא באמת מוכיחה שיש מה לעשות בצורה מסודרת.

אלי אלאלוף: אז אנא, תרגמו את זה לתכנית מעשית, תכנית שאפשר יהיה לבוא ולראות את הלאקונות ולראות את האתגרים וגם את ההתקדמות שנעשית.

אלי אלאלוף: אמרתם שיש לכם עוד סבב של פגישות, אני מזמין בהתחלת דצמבר דיון בוועדה על תכנית העבודה של דוח גרוטו, במיוחד לגבי גליל מערבי.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתיעזרו, תיעזרו בכוחות - - - אני אומר לכם, אין הרבה משרדים שיש לכם את הכוחות של היחידה של ניר.

אלי אלאלוף: אני מכיר את ניר מדוח העוני, אני יודע איך הוא סיפק לנו נתונים, לכן אני מאוד ממליץ - - -

מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, לפני המשפט האחרון שאתה אומר, הושם פה הרבה מאוד כסף, גם על ידי משרד נגב-גליל וגם על ידי גורמים נוספים, מוכרחים לתכלל וכשאנחנו מבקשים מהם את התשובות אנחנו צריכים עד אז את התשובות גם של הגורם המתכלל של רוה"מ ושל נגב-גליל ולדרוש את ההתייצבות של כולם, והאוצר, ואולי לעשות ישיבות ביניים באמצע כדי לא לבוא בדצמבר ולהבין שלא קרה.

מרדכי יוגב: אז אולי כן לחזור לזה בספטמבר - - -

אלי אלאלוף: אבל האחריות נשארת, גם אם יש משרדים אחרים, לנושא בריאות יש בוס אחד, אחריות אחת, וזה משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: עליכם לאסוף את כל הנתונים, להביא את כל הנתונים ולהציג.

אלי אלאלוף: לא אחרון חביב, אלא חביב מאוד, זה בית החולים והמנהל שלו.

אלי אלאלוף: ואמרתי את זה בשיחה אישית, כשהתחלתי את היום, למנהל בית החולים, לד"ר ברהום, אף אחד לא מחפש אותו אישית, אני יכול להוסיף גם בשם שר הבריאות, אישית, אני דיברתי איתו ביום שישי.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה גם בשם שר הבריאות, אף אחד לא מחפש אותו, וכל השמועות שכאילו זה מבוסס על גזענות, אנא מכם.

אלי אלאלוף: אני אמרתי שיש לנו גזענות במדינה בטיפול של מקרה מסוים, עם אוסאמה סעדי, כשטיפלתי באיזה מקום מסוים אמרתי שההתנהגות הייתה גזענית.

אלי אלאלוף: אמרתי גם גזענות כשנסעתי וחזרתי מביקור אצל יהדות אתיופיה, גם שם אמרתי גזענות, אבל פה אין גזענות.

אלי אלאלוף: בואו לא נעשה מהנושא הזה חשדנות אוטומטית וסתם נסיט את הבעיה מהמצב האמיתי שלה.

אלי אלאלוף: יש בית חולים אדיר, אני מכיר אותו לפני 11 שנה, אחרי מלחמת לבנון השנייה.

אלי אלאלוף: גם אז הוא היה אדיר, במושגים של אז, מי שבנה, מי שהעז לבנות ללא אישור בית חולים תת קרקעי היה מטורף, היום הוא פשוט עשה את עבודתו.

אלי אלאלוף: באמת.

אלי אלאלוף: אני אומר, זה בית חולים מדהים.

אלי אלאלוף: ועכשיו שמעתי גם את הנתונים, ובמקרה רק ביום חמישי ישבתי עם פרופ' טור כספא ובאיזה התלהבות הוא דיבר על בית הספר לרפואה והבסיס של בית החולים נהריה.

אלי אלאלוף: זה פשוט מדהים לראות איך בית חולים, יחסית של הפריפריה וקטן, יכול להיות המשענת המרכזית של בית הספר לרפואה.

אלי אלאלוף: זה אדיר, לא כל אחד יכול.

אלי אלאלוף: זה שמנהל בית החולים יודע להגדיר את כל הבעיות שלו ולזהות אותן ולתקצב אותן, אני חושב שזה גם הישג אדיר שלו.

אלי אלאלוף: באמת בראבו לך, ברהום.

אלי אלאלוף: יש כאלה שיושבים במערכות ולא יודעים לזהות אותן ולא יודעים לעשות מה שפה נעשה.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגיד שלצערי, ובלי ביטוי מפלגתי, אני בחיים שלי לא הייתי במפלגה, גם היום אני עוף מוזר שלא הולך לכנסים מפלגתיים, אל תעשו מזה בעיה מפלגתית, אבל אל תשכחו שעשרות שנים תחום הבריאות הוזנח, הוזנח בצורה תקציבית פושעת, למרות שעכשיו יש תוספות תקציביות.

אלי אלאלוף: אבל כפי שאמרה ידידתי שולי, ה-OECD, אנחנו רצנו כדי לקבל הלוואות זולות יותר, להתמקם כמדינה מפותחת, אבל גם זרקו לנו בפנים, ואני הנציג של הכנסת ב-OECD ואני מבקר בפריז כשבא לי, לא כמה שהם רוצים, ואני מזהה כמה אנחנו חלשים חברתית.

אלי אלאלוף: בכל הפרמטרים, אבל זה אבסורד שבתחום הבריאות אנחנו למטה כי היכולות של הרפואה הישראלית מדהימות.

אלי אלאלוף: מילא, אם לא היו לנו כוחות מקצועיים נדרשים או אנשים, אז מילא, אבל יש לנו.

אלי אלאלוף: אנחנו מדינה עשירה, אבל 21% עניים.

אלי אלאלוף: תראו איזה אבסורד.

אלי אלאלוף: אנחנו מדינה ברפואה מטורפת, אתם לא יודעים כמה מוכנים לבוא לשלם כל תיירות המרפאה הזאת, המטורפת, זה מתקרב כבר למאות מיליוני דולרים, לא שקלים, ואנחנו לא יודעים לטפל באנשים שלנו?

אלי אלאלוף: ענייני עירנו קודמים, זה - - -

עבדאללה אבו מערוף: הכסף הולך לחברות, בגלל זה יש חוק.

אלי אלאלוף: ואתם יודעים למה זה התפתח שם?

אלי אלאלוף: סליחה על הביטוי, כי המאכרים שולטים.

אלי אלאלוף: גם את זה צריך לתקן בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: יש חוק.

אלי אלאלוף: עוד לא, אתה תטפל בזה לפני שתלך, אל תדאג.

שלמה בוחבוט: למה יילך?

שלמה בוחבוט: הוא כבר מתחלף?

אלי אלאלוף: לא, ככה אנחנו נטפל בזה.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד לכם שאין שום סיבה שלא נצליח לעלות על העגלה הנכונה, להפעיל אותה נכון.

אלי אלאלוף: אני באמת אומר את זה לקופות, לנציגים, יש לי את הזכות להכיר את כולם, פחות לאומית, אני מתנצל, כי הם לא מגיעים לדיונים מספיק אצלנו.

<זיו ויסמונסקי: אני אעביר את המסר.

שולי מועלם-רפאלי: בהחלט תעביר את המסר.

אלי אלאלוף: אבל בכללית, במכבי, במאוחדת, יש מאמץ אדיר והתחרות הזאת בין הקופות זה רק עשה טוב למטופל, שיהיה ברור, וזה צריך להמשיך.

אלי אלאלוף: אני אתן לכם דוגמה מוזרה, אני חיפשתי לגיס שלי, שהגיע במצב קטסטרופלי מחוץ לארץ, MRI.

אלי אלאלוף: הבת שלו טלפנה ואמרה לי 'דוד, מצאו רק בעוד חודשיים'.

אלי אלאלוף: זה לא יכול להיות, הוא במצב שזה תחרות עם גרורות, אז התקשרתי לאסותא באשדוד, הוא נמצא באשדוד, אמרו לי 'מה פתאום תחכה לנו?

אלי אלאלוף: תלך ממול, יש שם MRI'.

אלי אלאלוף: זאת אומרת מותר לאשדוד אצל מכבי, MRI, ב-100 מטר קו אווירי מבית חולים אסותא, 100 מטר, מעבר לכביש, באזור בית החולים.

שלמה בוחבוט: MRI פרטי או של בית החולים?

אלי אלאלוף: של מכבי.

אלי אלאלוף: יש מכבי שיש לו מרפאה עם MRI ויש בית חולים, שבשביל זה הצבענו, כי זה האבסורד הכי גדול וזו אחת הטענות הגדולות שלי מול אנשי האוצר ואנשי משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: הסרבול המטורף, כדי לאשר MRI, זה כדי לצנן את קבלת השירות בנושא הזה כי זה מכניס אנשים לטיפול.

אלי אלאלוף: זה קשה מאוד מה שאני אומר לכם, אבל זה עובדות.

אלי אלאלוף: אתם יודעים ש-MRI, אם יש לי מיליון דולר מחר אני יכול לקנות אותו, רק לא להפעיל אותו, כי אתה צריך אישור של ועדה במשרד הבריאות ואישור של מכסה מסוימת מול משרד האוצר ובאישור הוועדה שלנו, שזה היום הכי קל כי אנחנו הודענו ש - - - אז החליטו להעניש אותנו, לא מביאים לנו יותר לאישור.

אלי אלאלוף: שתבינו, זה לא קל, ה-MRI הזה זו מלחמה אדירה, אבל איזה בית חולים מתיימר להיות רציני אם אין לו MRI?

אלי אלאלוף: בלי לדבר על המחקר, בלי לדבר על המעקב וכו'.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נמשיך ונעקוב וניאבק כדי להשיג את כל מה שמגיע לאזור הזה.

אלי אלאלוף: אנחנו מתחייבים להזמין אתכם בדצמבר לדיון בוועדה, כדי לדווח, אנחנו מבקשים מכם שתתכוננו לדווח לנו לפני הוועדה כדי שאנחנו לא נהיה ברמת ידע דומה לאורחים שלנו, המארחים של היום שיהיו אורחים שלנו בוועדה, ובעזרת ה' אנחנו נוכל לציין התקדמות טובה מאוד.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.