ועדת המשנה לבטיחות בדרכים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 9, 2017-07-17 08:30

<יעקב אדלר: בוקר טוב לכולם, אני קודם כל רוצה לקבל בברכה – אני חושב שאם, כוועדה שמתעסקת הרבה בנושא התאונות המחרידות ומספר הנפגעים הגדול, אני חושב שהחלום הכי טוב שיכול היה להיות לנו, שאדם שהיה הרבה שנים, עמד בראש עמותה חשובה מאוד, שיש לה תפקיד חשוב מאוד במניעת תאונות דרכים ובלעורר את מקבלי ההחלטות ואף יותר מזה – גם סייעיה אפילו תקציבית לא פעם ולא פעמיים בעניין הזה, אז החלום הזה התגשם, שמנכ"ל העמותה הזאת, ידידי שמואל אבואב, הפך להיות במרוצת הזמן מנכ"ל משרד החינוך.

<יעקב אדלר: הוא הגיע לתפקיד הזה כשהיינו בעיצומם של דיונים.

<יעקב אדלר: הדיון האחרון היה ב-19.12.2016 – אז עוד לא היית מנכ"ל.

<יעקב אדלר: זה התחיל להתבשל כנראה.

<יעקב אדלר: היה לנו כאן דיון מאוד מעמיק בנושא הזה של חינוך תעבורתי, סקירה של כל הדברים שנעשו דרך משרד החינוך, עם משרד החינוך, בשיתוף משרד החינוך.

<יעקב אדלר: אנחנו נדבר על זה תכף.

<יעקב אדלר: אני מקדם אותו בברכה, מאחל לו הלאה בהצלחה – כבר נפגשנו מאז - כמנכ"ל משרד החינוך.

<יעקב אדלר: יש לו הרבה מאוד דברים, אבל ברור דבר אחד – שאם אני יכול להיות פרשן לענייני המלחמה בתאונות בדרכים, יש לנו פרטנר יוצא מן הכלל בדמות משרד החינוך.

<יעקב אדלר: אני מברך אותך, ומודה לך שהגעת ערב פתיחת שנת לימודים לנושא החשוב הזה, וזה רק מראה כמה זה חשוב לך.

<יעקב אדלר: דבר נוסף – אין לנו ברירה אלא לפתוח כל פעם עם הנתונים כדי גם להחדיר את זה לעצמנו וגם למי שצריך לדבר על זה ולעשות דברים בשביל זה.

<יעקב אדלר: אז מתחילת השנה לצערנו, עד היום נהרגו בתאונות דרכים 210 בני אדם לעומת 203 אשתקד.

<יעקב אדלר: מגמת הירידה שייחלנו לה, לא מגיעה, ואנחנו מתמודדים עם זה במגמת עלייה.

<יעקב אדלר: היא מדאיגה מאוד.

<יעקב אדלר: לכן אנחנו נחושים להמשיך הלאה, אנחנו בתפקידנו אנו כוועדה שמבקרת ודוחפת ומעלה לסדר-היום את הדברים.

<יעקב אדלר: הדיון שלנו לצערי הרב הוא עד 10:00, אז אני מבקש, כדי שאוכל לתת ליותר אנשים לדבר, ואחרי שנשמע את המנכ"ל ושאפשר יהיה גם לשאול אותו שאלות, לקצר.

<יעקב אדלר: בפתיחת הדברים אתן בבריף קצר את הנושאים שעלו בזמנו בדיונים שלנו בנושא החינוך.

<יעקב אדלר: דיברתי באופן כללי, אדוני המנכ"ל, ואמרתי לנציגים שלך שיושבים אתנו ומלווים אותנו כל הישיבות, ואמרתי את זה לפני חצי שנה-שנה – וצריך קצת לרענן גם את התוכניות במשרד החינוך.

<יעקב אדלר: נעשית עבודה, אבל לפעמים שגרה הופכת את זה למשהו יותר אנמי ופחות מועיל.

<יעקב אדלר: לעשות פריש מיש, לבדוק מחדש את התוכניות, לשכלל אותם, לאתגר אותם.

<יעקב אדלר: ודאי נשמע ממך על הדברים הללו.

<יעקב אדלר: המטרה היא שהילדים יגיעו הביתה, והשיח על הנושא הזה יהפוך גם בבית, והם יהפכו להיות גם שגרירים שלנו מול ההורים שלהם גם כן.

<יעקב אדלר: דיברנו על הנושא של תגבור משמרות זה"ב, חוסר בהדרכה מהמשטרה, היה אחד החסמים לעניין הזה.

<יעקב אדלר: נשמח לשמוע דיווח על ההסכם שנאמר לנו אז כאן בדיון שמאז נחתם בשלהי 2016, ההסכם הרב-שנתי עם הרשות הלאומית לגבי השותפות והשותפות שגם באה עם תקציב, כך שיש לה בסיס.

<יעקב אדלר: נשמח לדעת, האם יש תוספת של כיתות בכיתות י', שלעניות דעתי 3,000 כיתות היו בדיווח האחרון עם מטרה לנסות להעלות את זה לאט-לאט, שלומדים חינוך תעבורתי.

<יעקב אדלר: דובר – הוצע הפילוט שדובר עליו לנסות לשלב, כי המנכ"לית הקודמת מיכל כהן אמרה כאן באופן קטגורי – והיה לי קשה לחלוק עליה בעניין הזה – היתה דרישה להפוך את המקצוע הזה למקצוע לבגרות.

<יעקב אדלר: היא הסבירה את דעתה, שזה לא נכון, גם מבחינת ההיבטים של משרד החינוך, של עומס יתר לבגרות וכו', אבל לחצנו מאוד על לנסות לשלב ולהגיע לדבר שהוא, גם אם אינו בגרות, אבל משלב את התיאוריה.

<יעקב אדלר: התלמיד יודע שאם הוא ילמד טוב את השיעורים הללו בכיתה י', יש לו פור, כשהוא מגיע לעשות את הטסט שלו וכו' – זה יהיה חשוב מאוד.

<יעקב אדלר: אשמח לשמוע איך זה מתקדם.

<יעקב אדלר: אולי שתיים-שלוש מילים על התפקיד של רכז זהירות בדרכים – מה תפקידו, מה יכולותיו, ואם אפשר להעצים אותו יותר כדי שהדברים יסונכרנו לתוך בית הספר, וממילא נגיע לכל הילדים.

<יעקב אדלר: אדוני המנכ"ל, רשות הדיבור שלך עם המצגת.

<יעקב אדלר: קח את כל הזמן שאתה צריך.

<שמואל אבואב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

<שמואל אבואב: אני שמח על ההזדמנות לדיון החשוב והמשמעותי הזה.

<שמואל אבואב: אנחנו מרבים במשרד החינוך בדיונים רבים בנושאים של ידע ודעת והשכלה והישגים לימודיים וצמצום נשירה, וכל יעד וכל מטרה היא ראויה וחשובה, אבל אין דבר רם ונישא ונעלה וחשוב ומשמעותי יותר מהצלת חיי אדם, ובעת שאנחנו מדברים על זהירות בדרכים וחינוך לתעבורה - זה לא עוד מקצוע, זה לא עוד נושא.

<שמואל אבואב: זו תשתית שאנו מאמינים בה, שאם היא תתקבע באמתחת ההתנהגות של הילדים הצעירים ובני הנוער, בגיל בוגר יותר, זה מה שיורה את דרכם הזהירה, וזה מה שיציל את חייהם, וכך אנו מתייחסים.

<שמואל אבואב: היום אני מבקש להציג שלושה מהלכים משמעותיים: אחד, מה ההרחבה והפעילות והתוספת בתשתית שאנחנו ניצור בבתי הספר היסודיים.

<שמואל אבואב: אסביר גם מדוע תחנת הזמן הזו היא כל כך חשובה וכל כך משמעותית.

<שמואל אבואב: הדבר השני, מה הפעולות, ההרחבה והתוכניות שאנחנו רוצים לעשות בגיל של בתי הספר התיכוניים, הגיל הסמוך לקבלת הרשיון, ואיך שיתוף הפעולה, שלעניות דעתנו הצנועה ראוי שיהיה בין הרשות הלאומית, משרד התחבורה ומשרד החינוך כדי להביא את זה לתכלית שבסופו של דבר מבחן התיאוריה ייעשה בין כתלי בית הספר ולא בגופים חיצוניים כדי לתת מעמד ותוקף ומשמעות ללימודי החינוך לתעבורה.

<שמואל אבואב: אלה הדברים שאני מבקש לגולל בקציר העומר, כי הזמן הוא קצר.

<שמואל אבואב: תחנת הזמן הראשונה שבה אנו רוצים להטמיע את המיומנויות ואת התובנה זה גני הילדים.

<שמואל אבואב: עד כיתה ג', עד גיל 10-9, זה גיל שאנו צריכים להרחיק את הילדים מכל הימצאות בסביבת הכביש.

<שמואל אבואב: למה – כי בסופו של דבר חמישה דברים הם האויב הגדול ביותר של הילדים, ויכולים להיות ילדים עם מידות טובות ונבונים ותלמידים טובים.

<שמואל אבואב: בעצם היותם ילדים צעירים מגיל 9 הם נעדרים כל יכולת להשתלב בכביש.

<שמואל אבואב: ילד עד גיל 9, שדה הראייה שלו צר ב-30%, ולא משנה מיהו.

<שמואל אבואב: היכולת שלו לזהות את הרעשים של חריקת בלמים, של מנוע, של צמיגים, זה לא רעש שמדבר עליו כרעש מסוכן.

<שמואל אבואב: ילד עד גיל 9 דעתו מוסחת בנקל.

<שמואל אבואב: הוא רואה משהו שמגרה אותו בצד השני של הכביש – הוא מתפרץ אל עבר הגירוי, ואין לו יכולת לקרוא את מפת הסכנות.

<שמואל אבואב: ילד עד גיל 9 לא יודע לאמוד מרחק בצורה נכונה.

<שמואל אבואב: תמיד רכב גדול ייראה לו משהו קרוב, ואופנוע נראה לו משהו רחוק.

<שמואל אבואב: מכל המאפיינים האלה, שאפשר לדבר עליהם משך יום עיון שלם, המסקנה היא ברורה וחד-משמעית: אנחנו מכניסים לילדם תובנה וכלל זהירות: עד גיל 9 אתה לא נמצא בכביש, לא הולך לבד, לא חוצה לבד, ותמיד בלוויית מבוגרים.

<שמואל אבואב: איך אנחנו רוצים להנחיל את זה ולהטמיע את זה באופן שיטתי, רחב היקף, מקרית שמונה ועד אילת.

<שמואל אבואב: ראשית, אנחנו מתחילים בגני הילדים.

<שמואל אבואב: גם התוכנית לנוע בעולם מתנועע היא תוכנית שנחדש אותה, נרענן אותה, נביא אותה מחדש בפני הגננות והסייעות, בכדי שבין מכלול הדברים החשובים שגננת מובילה בקרב הילדים בגיל הצעיר היא תדבר על הדברים הללו.

<שמואל אבואב: לצד זה אנחנו פותחים שערים, הולכים ומתרחבים ליותר ויותר מתנדבים של זהירות בדרכים, זה"ב בגן, שבאים – זה יחד עם עמותת אור ירוק וגופים נוספים, שתורמים יום בשבוע, ומביאים מהניסיון שלהם ומהערכות ומהיכולת להטמיע בילדים את המסקנה הזאת, איך לא חוצים כביש.

<שמואל אבואב: תחנת הזמן השנייה היא כיתות ב' בפרט ולעתים א'.

<שמואל אבואב: אנחנו רוצים להגיע למספר שמכסה את שכבת הגיל כולה, בלי הנחות ובלי הקלות - לא סקטוריאליות, לא מגזריות.

<שמואל אבואב: זה חוצה את כל המגזרים, את כל סוגי האוכלוסייה.

<שמואל אבואב: לכן בכתה ב' – חלק יעשו את זה ב-א', אבל כל שכבת הגיל, כפי שאנו רואים פה, 125,000 תחמידים, שזה כיסוי של כל שכבת הגיל, ילמדו את התנועה ואת הזהירות בדרכים בגיל הזה.

<שמואל אבואב: אנחנו הוצאנו מחדש הנחיות לכל מנהלי בתי הספר, רעננו מחדש את העניין שזה חובה, וכל השעות חולקו לכל בתי הספר, ואין בית ספר שאין לו השעות.

<שמואל אבואב: כרגע עלינו לוודא, שאין בית ספר אחד שנתן לעצמו דרור ושחרר את עצמו מחובת לימוד חינוך לתעבורה.

<שמואל אבואב: זה התפקיד שלנו, זו המשימה שלנו במשרד החינוך.

<שמואל אבואב: את זה אנחנו צריכים להביא לפועל.

<יעקב אדלר: השעות הן מתוקצבות וקיימות – צריך לטייב אותן בצורה המיטבית שאפשר.

<יעקב אדלר: זה לא בעיה של חוסר-תקציב בחלק הזה, בשכבה הזו.

<שמואל אבואב: בדיוק.

<שמואל אבואב: יתרה מכך - בסוף חודש מרס כל מנהלי בתי הספר קיבלו טבלה של כל המקצועות, ולצדן כל השעות הנדרשות כדי ליישם ולהוציא לפועל.

<שמואל אבואב: אתה יכול לתת כמה מקצועות שאתה רוצה.

<שמואל אבואב: אם אתה לא מצמיד לצד המקצועות שעות שבאמצעותן אפשר להוציא את התוכניות מן הכוח אל הפועל, אלו המלצות תיאורטיות.

<שמואל אבואב: אין בית ספר – אני קובע זאת נחרצות - שאין לו השעות המיועדות, ולא רק זאת – אלא גם את החובה לעשות זאת.

<שמואל אבואב: זה מה שצריך לעשות.

<שמואל אבואב: זה תפקידנו.

<שמואל אבואב: יש לנו אגף זהירות בדרכים, יש לנו מפקחים.

<שמואל אבואב: אנחנו לפני פתיחת שנת הלימודים עושים כנסים בכל המחוזות בקרב כל המנהלים, ואחד הנושאים והדגשים זה הנושא של זהירות בדרכים, ועוד אמשיך לגבי חינוך לתעבורה.

<שמואל אבואב: תחינת הזמן השנייה המשמעותית היא כיתה ה'.

<שמואל אבואב: אחרי שאנחנו מקיפים באופן רחב היקף בכיתה ב', אנחנו רוצים להגיע לכיתה ה' ולכסות את כל כיתות ה'.

<שמואל אבואב: היום רק 80,000 תלמידים בשנה האחרונה למדו זהירות בדרכים בכיתות ה'.

<שמואל אבואב: אנחנו כאמור נתנו שעות לכל בתי הספר, הצבנו גם כאן כחובה להורות את המקצוע של זהירות בדרכים בכיתות ה', וכוונתנו תוך שנתיים להגיע לכיסוי מוחלט.

<שמואל אבואב: למה לא מיידית, תוך שנה – כי אנחנו רוצים להיות זהירים בהתחייבויותינו.

<שמואל אבואב: השעות מצויות, התקציב נתון.

<שמואל אבואב: כרגע צריך לגייס את המורים החסרים, כדי שזה לא יהיה מורים שלא עברו את ההכשרה, אלא שיבואו עם המטען, עם הידע ועם התבונה הנדרשת.

<יעקב אדלר: שזה לא יהפוך לג'וב למורה שלא הצליח במתמטיקה.

<שמואל אבואב: בדיוק כך.

<שמואל אבואב: לכן לא אמרנו: לוחצים על הכפתור בתוך שנה.

<שמואל אבואב: עשינו זאת בהדרגתיות שיש בה יכולת לכסות את כל שכבות הגיל.

<שמואל אבואב: לכן בכיתות ה' נגיע לכיסוי מוחלט של התלמידים שלומדים זהירות בדרכים.

<שמואל אבואב: בכיתה ה' אנחנו לא רק מלמדים פעם שנייה את זהירות בדרכים ואת הכללים הנדרשים, אלא אנחנו מכשירים את התלמידים לקראת הגעתם לכיתה ו' בכל המרכיב של זהירות בדרכים, ואדבר על זה בסעיף הבא.

<שמואל אבואב: במשמרות זהירות בדרכים עשינו בדיקה מקיפה בכל הארץ אך לאחרונה.

<שמואל אבואב: בדקנו 1,336 בתי ספר ברחבי הארץ.

<שמואל אבואב: הממצאים הם שב-798 – כמעט 800 בתי ספר – מקיימים ומפעילים משמרות זהירות בדרכים.

<שמואל אבואב: ב-538 בתי ספר לא מפעילים.

<שמואל אבואב: היכן שלא מפעילים, רצינו לבדוק מה הסיבות, והתוצאה היא ש-60% מבתי הספר מפעילים משמרות זהירות בדרכים.

<שמואל אבואב: מדוע זה חשוב, מדוע יש בתי ספר שלא מקיימים את זה ומה בכוונת משרד החינוך עם השותפים כדי להרחיב את הדבר החשוב.

<שמואל אבואב: משמרות זהירות בדרכים זה הסביבה הבטיחותית שבה אנו רוצים להשית וליצור בקדמת בית הספר.

<שמואל אבואב: הדרך שבה התלמידים מגיעים, הדרך שבה מקבלים את פניהם בבית הספר, הדוחק שיש בין 07:30 ל-08:00, שהתלמידים באים ברגל, והורים באים ברכב פרטי, והסעות, כל האנדרלמוסיה הזאת, המבוכה והמבולקה, בסד מאוד צפוף בתי הספר נבנו – בחלקם לפני ארבעים וחמישים שנה.

<שמואל אבואב: הם לא נבנו במרחבים ולא בסטנדרטים ולא במעטפת הבטיחותית הנדרשת.

<שמואל אבואב: לכן נקבעו סטנדרטים, וטוב שכך.

<שמואל אבואב: המשטרה זה הגוף שאמון על הקביעה, האם המקום ראוי וניתן לקיים בו משמרות בטיחות.

<שמואל אבואב: למה חשוב שהמשטרה תעשה את זה – משום שלמשטרה יש הסמכות, יש לה התוקף, וברגע שאחריות כזו תוטל על מנהל בית ספר, הוא יאמר: אני לא מוסמך לזה, לא רוצה, ואז ארגוני המורים יתארגנו, ויגידו: רבותיי, כל מה שקשור מחוץ לכותלי בית הספר – אנחנו לא מאשרים למנהלים ולמורים לבצע את זה.

<שמואל אבואב: מתוך כך שיש בו שותפות וחלוקת אחריות לא בעניין של לגלגל אחריות אלא בתוקף של הגופים הסטטוטוריים שאמונים על כך, אז המשטרה קובעת, האם זה ראוי והאם זה נכון.

<שמואל אבואב: היא מבצעת את ההסמכה, ונותנת לכאורה את תו התקן לתלמידים, להיות ראויים ומוכשרים לבצע את העבודה, ואל ייקל הדבר בעינינו.

<שמואל אבואב: בסוף אנחנו שולחים ילדים בכיתה ו'.

<שמואל אבואב: ילד בכיתה ו', יש לו תבונה של ילד בכיתה ו', יש לו מבט הסתכלותי על החיים של ילד בכיתה ו'.

<שמואל אבואב: אין לו כל הניסיון והתבונה וכל מה שצריך.

<שמואל אבואב: לכן יש להכשירם בצורה מיטבית.

<שמואל אבואב: בדקנו בבתי ספר שאין, כי משום שמשמרות זהירות בדרכים הוא דבר חשוב ומשמעותי.

<שמואל אבואב: אז גילינו שיש בתי ספר שבהם האזור הוא אזור כפרי.

<שמואל אבואב: זה מועצות אזוריות, שהרוב המוחלט של בתי הספר באים באמצעות הסעות.

<שמואל אבואב: בחלק מהמקומות זה חינוך מיוחד, שזה דבר מורכב ולא אפשרי, לדאבון לבנו, להטיל על הילדים את המשימה הזאת.

<שמואל אבואב: חלק מהמקומות אין האפשרות הפיזית, אבל אחרי שמיפינו את הכול, אנו שבים ופונים לכל רשות שיש אפשרות, להרחיב את הפעולה הזאת.

<שמואל אבואב: בכל מקום שזה אפשרי, וניתן ומאושר, נרחיב את משמרות זהירות בדרכים.

<שמואל אבואב: עד כאן אנו סוגרים את הפרק של בתי הספר היסודיים.

<שמואל אבואב: אני מסכם – גני הילדים, כיתות ב', כיתות ה', משמרות זהירות בדרכים.

<יעקב אדלר: הנקודה של החוסר בשוטרים, מדריכים – משטרת ישראל פה?

<יעקב אדלר: יופי.

<יעקב אדלר: ארצה להתייחסות אחר כך לעניין הזה.

<שמואל אבואב: מה המהלך המשמעותי בכיתות י', למה הוא משמעותי, למה תחנת הזמן הזו היא קריטית.

<שמואל אבואב: אנחנו מדברים על תלמידים שבעת הזו מכשירים עצמם רובם ככולם לקבלת הרשיון.

<שמואל אבואב: לדאבון לבנו והניסיון המצטבר, המחקרים שבים ומציבים בפנינו מציאות מאוד ברורה, שאומרת: הילדים עוברים הכשרה של לימוד נהיגה – 28, 30 שיעורים.

<שמואל אבואב: יהיו המורים הטובים ביותר בנהיגה שיהיו, זה לא מטען מספיק.

<שמואל אבואב: זה ידע תפעולי, זה ידע מטורי, זה ידע, איך נוהגים, אך זה לא ידע שמביא אתו את מטען המשמעויות של הנושאים המרכזיים, שהם האויב הגדול של הנהגים הצעירי – מה המשמעות של עייפות ומה המשמעות של אלכוהול ומה המשמעות של הסחת דעת ומה המשמעות של מהירות נסיעה וחגורות בטיחות.

<שמואל אבואב: לכן הכוונה שלנו במקצוע הזה ליצור שינוי.

<שמואל אבואב: משך שנה שלמה נטעין את הצעירים במטען הבנתי, מה המשמעות של רשיון נהיגה.

<שמואל אבואב: איזה תוכן, איזה נושאים, איזה ניסיון חיים, איזה סיפורים, איזה דוגמאות החברה חוותה, ואנחנו לא צריכים שהם יחוו את זה גם הם כדי להבין עד כמה הדברים מסוכנים.

<שמואל אבואב: בסוף כשאנחנו שואלים את עצמנו מה הקושי הגדול ביותר בקרב הנהגים הצעירים, אנו משיבים לעצמנו שני דברים שאודותיהם פיתחנו ואנחנו מרחיבים את תוכנית הלימוד: ראשית, שהנהגים הצעירים הם חסרי ניסיון, וניסיון הוא לא עניין שולי.

<שמואל אבואב: כאשר ניסיון כרוך בביטחון עצמי מופרז, אנו רואים פה ניגודיות בלתי-מתפייסת.

<שמואל אבואב: יש להם ביטחון, הם יודעים להפעיל את הרכב, הם צעירים, הם מתפקדים מוטורית נהדר, אבל אין להם קילומטראז' ואין להם ניסיון ואין להם יכולת לקרוא את מפת הסכנות, ולכן הם מותחים את גבול הביטחון שלהם מעבר ליכולת הניסיון שלהם, וזה המצב המסוכן ביותר.

<שמואל אבואב: הם בטוחים שהם במיטבם.

<שמואל אבואב: הדבר השני, הצעירים באורחות חייהם, בשעות הנהיגה שלהם הם שונים מאשר אנחנו.

<שמואל אבואב: הם יוצאים לבלות ב-24:00, ולכן הם יוצאים בשעות החשיכה, והם יוצאים עייפים, ולא פעם זה כרוך בשתיית אלכוהול, ולא פעם הם יוצאים בחברותא, וכל החבורה שנמצאת בתוך הרכב מסיחה את דעתו של הנהג, וכל תנאי הנהיגה האלה הם קשים ומורכבים, ואנו רואים את היקף ההרוגים הבלתי-נסבל.

<שמואל אבואב: אי-אפשר להשלים עם העובדה שלמעלה מ-30 צעירים נהרגים כל שנה זה בלתי-ניתן להבנה.

<שמואל אבואב: לכן אנחנו מבינים את גודל החשיבות שיש למערכת החינוך בין שאר הגופים, בין שאר המשימות הלאומיות של המשרדים האחרים, להוציא מעשה תכליתי תחת ידינו.

<שמואל אבואב: מתוך כך בכוונתנו להגדיל את מספר התלמידים שלומדים בכיתות י'.

<שמואל אבואב: היום 72,800 תלמידים.

<שמואל אבואב: אנחנו מרחיבים את זה ל-100,000 כדי להקיף את כל שכבת הגיל הרלוונטית.

<שמואל אבואב: זה התפקיד של משרד החינוך, זו המשימה שלנו, וכאן אנו חוברים עם הרשות הלאומית, שהם השותף הבכיר והמשמעותי ביותר עבורנו במשימה הזאת.

<שמואל אבואב: ישבנו גם עם היושב-ראש.

<שמואל אבואב: ודאי הוא יביא את הדברים בשם אומרם מנקודת מבטו.

<שמואל אבואב: ישבנו גם עם המנכ"לית, גם אתמול, וכוונתנו להרחיב, אבל ההרחבה היא לא הרחבה סתמית, רק לומר: אנחנו מרחיבים.

<שמואל אבואב: אנחנו מדברים על תוכנית שתתרענן ושתתחדש, ושתביא ילדי ביטוי סרטים ודוגמאות ומחקרים וערב רב של דברים, כדי שיעשירו את הקונקרטיזציה ואת התובנה של התלמידים שזה לא מקצוע סתמי.

<שמואל אבואב: זה מקצוע שמספר את סיפורם של צעירים שנהרגו בשחר ימיהם.

<יעקב אדלר: הפסקה קטנה, שתוכל רגע לנשום ואולי גם לשתות - היינו בסיור עם הוועדה בזמנו בבית לווינשיין, במרכז ההדרכה שם, וביקור אחד שם עושה המון.

<יעקב אדלר: ודאי לבני נוער יעשה המון.

<יעקב אדלר: אני מוסיף את זה לחבילת הדברים שדיברת עליהם.

<שמואל אבואב: נכון מאוד.

<שמואל אבואב: והמשפחות השכולות, שאיבדו את יקיריהם, שנמצאים ומגיעים לכיתות הלימוד, ומשוחחים עם התלמידים, ומסבירים להם: זה קרה בשבריר של שנייה.

<שמואל אבואב: ובמשרד החינוך יש לכם מועד ב' - לא הצלחתם במתמטיקה – אתם הולכים למועד שני.

<שמואל אבואב: לא עשיתם בגרות – אתם עושים אחרי הצבא.

<שמואל אבואב: פה אין.

<שמואל אבואב: אין אפשרות יותר.

<שמואל אבואב: לכן אנחנו רוצים לעשות שלושה דברים משמעותיים: אחד, להרחיב את המספר, שתיים, לרענן את התוכנית, ושלוש, לגייס מורים – מה קרה עם כל התשתית של חינוך לתעבורה - זה היה בבחינת גאות ושפל.

<שמואל אבואב: התלהבות שיש שעות לשנה מסוימת, וכאשר השעות לא ניתנו בשנה שלאחר מכן, המורים מצאו את דרכם למקצועות אחרים.

<שמואל אבואב: אם נשדר יציבות ונצליח להגיע להסכם עם הרשות ומשרד התחבורה לתוכנית רב-שנתית שבה אנו משדרים למערכת: בכוונתנו להטמיע את המקצוע הזה ולגייס מורים טובים, ולומר להם: יש לכם אופק, יש לכם יציבות, יש לכם המשכיות ויש לכם שליחות גדולה.

<שמואל אבואב: ומדוע השותפות עם הרשות ומשרד התחבורה הם כל כך חשובים?

<שמואל אבואב: משום שהרשות הלאומית זה הגוף הלאומי שמתכלל ורואה את כל הראייה כולה של המאבק בתאונות דרכים, ומשרד התחבורה זה האכסניה המקצועית, שבה נותנים את האישור למבחן התיאוריה.

<שמואל אבואב: פה אני עובר לעניין עצמו.

<שמואל אבואב: כדי לתת תוקף וקיבוע ומוניטין ומשמעות וחשיבות לנושא של חינוך לתעבורה, אנחנו רוצים להוליך למהלך שכבר משנה הבאה, בעזרת השם, ובעזרת כל הגופים הכרוכים בעניין – שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה, שאנו נמצאים על מפתנה, שנגיע למאות בתי ספר.

<שמואל אבואב: הכוונה שלנו היא 500, ואני מקווה שנצליח לחבוק את ההיקף הזה, שיחד עם משרד התחבורה ועם הרשות הלאומית אנחנו מצליחים לקיים את המבחנים לתיאוריה בבתי הספר על-ידי אנשי המקצוע של משרד התחבורה כדי לתת לזה רצינות ולתת לזה תוקף כפי שאנו נותנים תוקף למבחנים של הבגרות, בגורמים חיצוניים שבודקים את זה, ובסטריליזציה שאף אחד לא מתערב בזמן המבחן, והרמה והסטנדרטים נקבעים על-ידי הרשות הלאומית ומשרד התחבורה, כדי שזה יהיה ברמה נאותה, שמנקודת המבט של משרד התחבורה זו הרמה הנדרשת לתלמיד, לבחור צעיר לקבל רשיון לתיאוריה, וזה התנאי לקבלת רשיון.

<שמואל אבואב: אין הרבה דברים משמעותיים בתחנת הזמן הזו לבני הנוער.

<שמואל אבואב: צריך לזכור שלמעלה מ-90% מוציאים רשיונות כבר בזמן לימודיהם בבית הספר.

<שמואל אבואב: אני לא רוצה לדבר בדרמטיזציה גדולה, אבל אנחנו שנים רבות, רבות מדי מנסים להביא לשינוי של המצב של תוכנית הלימוד, ויש לנו הזדגמנות שלא תסולא בפז, שאין לה שיעור בכל השוואה לכל מקצוע אחר.

<שמואל אבואב: יש לנו הזדמנות להביא את המבחנים האלה לבתי הספר, לשדר לבתי הספר ששם זה יהיה, לומר לתלמידים עד כמה זה משמעותי ועד כמה זה כרוך כתנאי לקבלת רשיון הנהיגה.

<יעקב אדלר: יש חסמים בעניין הזה כרגע – תקציב או חוקתיים?

<יעקב אדלר: האם יש חקיקה או תקנות של משרד התחבורה, או אנחנו צריכים לדפוק על מפתן דלתכם כדי לקדם אותה?

<יעקב אדלר: ראיתי שמשרד התחבורה מהנהן בראשו.

<אבנר פלור: אני מהנהן שאנחנו תומכים, אבל תכף אגיב לנושא החסמים.

<שמואל אבואב: בוקר טוב.

<שמואל אבואב: הפעם אנחנו יושבים מאותו צד של המתרס.

<שמואל אבואב: אנחנו מצפים שנגמור עם הרשות הסכם ארוך טווח עם התקציבים הנלווים.

<שמואל אבואב: בכוונתנו גם להעמיד תקציבים של המשרד.

<שמואל אבואב: אנחנו צריכים לסגור עם משרד התחבורה את האופן של הביצוע של המהלך הזה בבתי הספר.

<שמואל אבואב: אם נצליח להוביל את זה, אנו רואים לנגד עינינו את התוצאה הבאה:

<שמואל אבואב: אנו חושבים ש-12% - אם נתחיל בפילוט – יעברו את המבחן בשנה הבאה.

<שמואל אבואב: אנו מעריכים ש-50% מהם יצליחו במבחן.

<שמואל אבואב: לאחר מכן הכוונה שלנו להגיע עד 70% מהתלמידים שעוברים את מבחן התיאוריה.

<שמואל אבואב: תזכרו שהיום זה 40% או 50%, לא זוכר כמה, אבל זה לא תיאוריה רק של תמרורים אלא תיאוריה עם כל המטען הדרוש, ושם עם כל הלימוד וכל המשמעויות, לשם אנו רוצים להגיע.

<שמואל אבואב: מעבר לכך רכזי הבטיחות, רכזי זהירות בדרכים שדיברת אודותיהם, אני רוצה לעבור למעטפת הבטיחות הפיזית.

<שמואל אבואב: אנחנו רוצים להשיק - עם כל הגורמים כולם בסביבת בית הספר - אנו רוצים שגם ההליכה לבית הספר תהיה הליכה בטוחה.

<שמואל אבואב: אנחנו רוצים שגם משמרות זהירות בדרכים שאודותיהם דיברתי, יעבדו בתנאים נאותים ובסביבה שיש בה כל הסטנדרטים.

<שמואל אבואב: אנו רוצים שכל הפרויקטים למיניהם של המתנדבים ושל אחרים, שמאפשרים להורים להביא את ילדיהם סמוך לבית הספר – לפתוח את הדלת ולהמשיך בנסיעה.

<שמואל אבואב: כל הפרויקטים למיניהם יהיו חלק מסביבת הלימוד.

<שמואל אבואב: אנחנו רוצים שכל ההסעות - רעננו מחדש את הנהלים בנושא ההסעות.

<שמואל אבואב: לא סיימנו, אך אנו בתהליך של זיהוי של המקומות שבהם ההסעות מתנהלות בצורה לא תקינה, באמצעי הסעה לא נאותים, לא בחברות ששומרות על הסטנדרטים, לא בהתנהגות נאותה של הילדים.

<שמואל אבואב: רוצים למפות את זה ולהתלבש על העניין של מרכיב ההסעות כדי להגביר את רמת הבטיחות גם בהסעות.

<שמואל אבואב: אנו רואים שאופניים הוא דבר ידידותי וראוי וגם ראוי לעידוד.

<שמואל אבואב: לכן ביותר ויותר בתי ספר מסדירים את המתקנים, ומעודדים את התלמידים להגיע לבתי הספר ברכיבה ובהליכה.

<שמואל אבואב: זה חלק מהמערך הבריאותי, שאנו רוצים שילד בשבוע יעשה כ-150 דקות פעילות מוטורית, פעילות ספורטיבית.

<שמואל אבואב: בעולם של ההשמנה – ושוחחנו על זה בהקשר אחר - אנחנו רוצים להגביר את פעילות ההסברה כדי שגם סביבת בית הספר תהיה סביבה.

<שמואל אבואב: הרשות, הרכזים של הרשויות המקומיות בודקים את הסביבה הפיזית – האם יש מעקה, האם מעברי החצייה מסומנים, האם יש פסי האטה, האם יש שילוט של זהירות ילדים בדרך, כל אותה מעטפת פיזית – בכלל ובפרט לקראת פתיחת השנה, אלה דברים חשובים.

<יעקב אדלר: הם מעבירים את זה לרשות המקומית?

<שמואל אבואב: כן.

<שמואל אבואב: הרשות המקומית היא הגוף שאחראי לבצע את הפעולות הפיזיות האלה, ודאי שבבית הספר הרשות הלאומית, הם מגבים חלק ניכר- - -

<יעקב אדלר: פה צריך את הליווי שלכם מול הרשויות המקומיות.

<רחלי טבת ויזל: - - -

<יעקב אדלר: מזמן לא הייתי ראש עיר, אז שכחנו.

<רחלי טבת ויזל: דווקא ביקרנו השבוע בבני ברק, היתה פעילות יפה.

<שמואל אבואב: אומרים שמי שהיה ראש עיר, נשאר כל חייו.

<יעקב אדלר: זה נכון במידה מסוימת.

<שמואל אבואב: אנו שואלים את עצמנו בין מכלול הדברים היכן אנו צריכים לשים דגש ודגש יתר; אילו מהאוכלוסיות הן נפגעות יותר, אוכלוסיות שבהן ההיקף של הנפגעים הוא לא בר השוואה לשאר אוכלוסיות התלמידים.

<שמואל אבואב: אנו מתמקדים במגזר הערבי, ורואים שהמספרים מדברים בפני עצמם.

<שמואל אבואב: אנחנו מגבירים מאמץ מרוכז בכל הדברים שדיברתי, אך בפרט במגזר הערבי.

<שמואל אבואב: המציאות, המספרים, ההיקפים מדברים בעד עצמם.

<שמואל אבואב: לכן אנחנו מבינים ששם יש להגביר מאמצים בכל המרכיבים.

<שמואל אבואב: לכן סידרנו את זה ביעדים ברורים.

<שמואל אבואב: שמנו את זה במספרים ניתנים למדידה, וכך אנו מתכוונים להגביר את המאמץ במגזר הערבי – זה הבדואי, הדרוזי, שבהם יש היקף היפגעות רב יותר מאשר האוכלוסיות האחריות.

<יעקב אדלר: גם רב יותר באופן כללי, אבל גם, כשאתה מנתח, ונתונים של הרשות מהישיבה הקודמת, אם אני זוכר נכון, אז אם בציבור הכללי 64% מהנפגעים הם מעל גיל נוער וכו', במגזר הערבי 60% ומשהו זה צעירים ונוער.

<יעקב אדלר: ילדים וצעירים.

<יעקב אדלר: כלומר משרד החינוך בעניין הזה, החלק של הילדים והנוער הוא קריטי מאוד.

<שמואל אבואב: באופן מובהק.

<שמואל אבואב: ובתוך כך אנו לא יכולים להתייחס בשוויון נפש ובאדישות למגזר החרדי.

<שמואל אבואב: אנו רואים את המאפיינים השונים של ילדים צעירים שיוצאים בגפם, לפעמים מלווים על-ידי אחיהם הצעירים מתחת לגיל 10.

<יעקב אדלר: אמרו שילדה בת 9 לוקחת אתה תשעה אחים ואחיות.

<שמואל אבואב: לכן היינו צריכים לעשות שני דברים: אחד, יש הסכמה והבנה ודאי שלא צריך לשכנע את המנהיגות החרדית מדוע הצלת חיים זה ערך רם ומשמעותי, אבל היינו צריכים להתאים את התוכניות למאפיינים של הוראת המקצוע והנושא בבתי הספר החרדיים.

<שמואל אבואב: זה הסתייע, זה הושלם, וכרגע אנו מגבירים מאמצים גם במגזר החרדי.

<שמואל אבואב: אנו נמצאים בחופש הגדול.

<שמואל אבואב: לצד הדברים המופלאים שהוא מזמן – הנאות, יצירתיות ומרחבים אחרים לתלמידים, זה גם החודשיים שהם האויב של הילדים.

<שמואל אבואב: היקף הנפגעים בחופש הגדול הוא רב יותר מכל חודשי השנה.

<שמואל אבואב: לכן נדרשנו לעשות פעולות מטעם משרד החינוך, פעולות מקדימות ופעולות מלוות את התלמידים בחופש הגדול.

<שמואל אבואב: ראשית, העובדה שיש הפרויקט של בתי הספר של החופש הגדול, שכבר נכנסים כיתות א', ב' וג' למסגרת סדורה בבתי הספר על-ידי אנשי בתי הספר.

<שמואל אבואב: זה מקיף קרוב ל-400,000 תלמידים.

<שמואל אבואב: זו מסגרת הרבה יותר בטוחה, הרבה יותר מסודרת, הרבה יותר מושגחת מאשר שנות העבר.

<שמואל אבואב: אני מקווה שביום לא רחוק נצליח גם למצוא פתרונות לימי החופש במהלך ימות השנה, ואם נצליח – השר עושה מאמץ גדול כדי לפתור את הבעיה –אם הבעיה הזו תיפתר, תהיה לנו תשובה לחופשים במהלך השנה, שילדים יישארו במסגרות מסודרות.

<שמואל אבואב: לפני החופש הגדול עשינו מהלך עם כל המדריכים הצעירים של של"ח, שהם יצאו לחופש הגדול ב-20 ביוני.

<שמואל אבואב: ביקשנו שאת עשרת הימים, יחד עם עמותת אור ירוק, שעושים זאת משך שנים רבות, במקום להיות בחופש הגדול הם יבואו לבתי הספר היסודיים ויעסקו שעה עם הילדים הצעירים במשמעות כללי הזהירות.

<שמואל אבואב: זה נעשה בהיקף רחב.

<שמואל אבואב: אנו פועלים בחינוך הדתי.

<שמואל אבואב: התלמידים מגיעים במהלך חודש אוגוסט ליום מודעות ולפעילות בקהילה, ואנו מלווים את זה גם בהסבר.

<שמואל אבואב: כל הפעולות של המתנ"סים והפעילות הבלתי-פורמלית ברחבי המדינה הם מוקפדים, והוצאנו שוב את ההנחיות ואת ההסבר, כמה חשוב לצד הפעילות המעניינת והסקרנית והמהנה והמפיגה, להקפיד על כללי הזהירות.

<שמואל אבואב: אני מקווה, בעזרת השם, שהחופש הגדול הזה יהיה בשורה וירידה במספר הנפגעים.

<שמואל אבואב: מה שרציתי בזמן הקצר הזה להסביר – יש לנו פה חלון הזדמנויות מיוחד.

<שמואל אבואב: אנו מבינים כולנו את החשיבות הגדולה.

<שמואל אבואב: יש תשתית אפשרית לצאת לדרך.

<שמואל אבואב: זו הזדמנות לשלב ידיים בין כל הגופים, וליצור תשתית שאומרת שהזהירות בדרכים וחינוך לתעבורה זה חלק מהנוף הלימודי והמחויבות שלנו כלפי הצעירים האלה.

<שמואל אבואב: תודה רבה.

<יעקב אדלר: תודה, אדוני.

<יעקב אדלר: אני חושב שלא צריך להיות מומחה גדול כדי להבין כמה אתה מבין בתחום הזה.

<יעקב אדלר: היתה גם הרצאה מרתקת, אבל היא לא רק הרצאה, אלא היא הרצאה שמדברת על הצעדים שיש לעשותם.

<יעקב אדלר: אעביר כעת את רשות הדיבור לרשות הלאומית לבטיחות בדרכם.

<יעקב אדלר: בבקשה.

<יעקב אדלר: לאחר מכן נשמע את חברי הכנסת, את שאר המשרדים ומשרדי ממשלה.

<יעקב אדלר: מה שמעניין אותנו, איך אני קורא לך פה – יושב-ראש הקואליציה לבטיחות בדרכים – אתה התמרור שלנו, הזרקור שלנו, המבקר שלנו, ואנו צריכים לראות - יש רצון טוב מהמשרד – זה לשון המעטה – וצריך לראות איך אנו יוצאים לדרך עם הפעילות, עם התקציב, איפה יש חסמים.

<יעקב אדלר: תרימו לנו להנחתה כדי שנוכל לעזור בעניין הזה.

<יעקב אדלר: מר גיורא רום, יושב-ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בבקשה.

<גיורא רום: אני רוצה להודות לשמואל על דבריו.

<גיורא רום: החינוך התעבורתי הוא נדבך חשוב מאוד במרכיבי הגברת הבטיחות.

<גיורא רום: לפני שנה היה ברור לי שהיה צריך להסדיר אותו.

<גיורא רום: אני לא רוצה להידרש למה שהיה בעבר - זה לא קונסטרוקטיבי.

<גיורא רום: חשבנו שהוא צריך להיות מטופל על-ידי קואליציה של משרד התחבורה, משרד החינוך והרשות, שזו התפישה של הרשות הלאומית, התפישה של הקמת קואליציה לכל נושא שאנחנו מטפלים בו.

<גיורא רום: הקואליציה צריכה להיות מובלת על-ידי הרשות, כי בניגוד לכל שאר הגופים שאנחנו עובדים אתם, שיש להם נושאים נוספים, הרשות היא הגוף היחיד שמסתכלת על כל דבר דרך משקפי הבטיחות.

<גיורא רום: הרשות דאגה לתקציב.

<גיורא רום: לא היה לנו מספיק כסף.

<גיורא רום: הלכנו לאוצר.

<גיורא רום: האוצר היה קשובים לבקשנו, וסימנו לנושא הזה תקציב של 18 מיליון שקלים, שאגב, הוא לא חקוק בסלע – הוא יכול להיות 19 או 20, אבל חשבנו שאנחנו צריכים לדאוג לתקציב, שוב – כי הנושא בוער כאש בעצמותינו, ואנחנו רוצים לוודא שהתקציב באמת יהפוך לחינוך תעבורתי.

<גיורא רום: אנו נדאג לתקציב, הקואליציה תדאג לתכנים.

<גיורא רום: צוות משותף של משרדי החינוך, התחבורה והרשות ידאג לתכנים.

<גיורא רום: לכל אחד משלושת המרכיבים יש הרבה מה לומר באשר לתכנים, בעיקר אם רוצים לקחת אותם לרמה המתקדמת של השנים האלה, ולא ללמד דברים שהם קצת מיושנים.

<יעקב אדלר: יש מעורבות שלכם בתכנים?

<גיורא רום: מאוד.

<גיורא רום: אנחנו יחד עם משרד החינוך, ומשרד התחבורה, שאחראי על כל עולם הרישוי, גם לו יש מה לומר בנושא.

<גיורא רום: אנחנו נעשה את זה ועושים את זה באמצעות צוות משותף.

<גיורא רום: משרד החינוך יהיה אחראי על היישום.

<גיורא רום: בסוף המורים מופעלים על-ידי משרד החינוך.

<גיורא רום: הוא אחראי על היישום, וזו אחריות אדירה.

<גיורא רום: לתלמידים יינתן תמריץ - בטח זה ייפתח פה לשיחה.

<גיורא רום: צריך לרתום את ההורים לנושא הזה.

<גיורא רום: אחד הדברים שהכי הפריעו לי היה שוועד ההורים לא השמיע את קולו בעוצמה המספקת לזה שהילדים לא מקבלים חינוך תעבורתי, כי בסוף הילדים שלהם הם אלה שנפגעים, פי 1.8 מחלקם היחסי במחזיקי הרשיון בישראל.

<גיורא רום: אני רוצה לומר מילה על עיקרון הבקרה.

<גיורא רום: קיבלתי לפני כמה ימים את סיכום שנת הבטיחות בתעופה, שאני עדיין ממשיך לקבל ולקרוא.

<גיורא רום: אני לא מתנתק מזה.

<גיורא רום: שנת 2016 בוצעו בעולם קרוב ל-4 קטעי טיסה.

<גיורא רום: 4 מיליארד אנשים עלו וירדו מאווירונים.

<גיורא רום: נהרגו בתאונות אוויריות בסביבות 250 אנשים, שנה שלמה בכל העולם, ובכל העולם כל שנייה ממריא מטוס ונוחת מטוס.

<גיורא רום: נהרגו 250 אנשים.

<גיורא רום: לא אכנס לעניין הזה כי זה לא נושא הדיון, אבל אחד הדברים שעליהם מושתתת הבטיחות בתעופה הוא נושא הפיקוח והבקרה, ואני התניתי בתנאי ייהרג ובל יעבור שתבוצע בקרה.

<גיורא רום: הבקרה מבוצעת בשביל מנכ"ל משרד החינוך, בשביל מנכ"לית משרד התחבורה.

<גיורא רום: הבקרה לא באה לחפש פגמים ואשמים אלא לספר איך נראה השטח, ולעזור למי שמוביל הכול, להוביל נכון יותר ויותר.

<גיורא רום: כבר השנה התחלנו בזה – זה בטח יעלה מדברי המנכ"ל.

<גיורא רום: הדבר שעולה מדברי המנכ"ל, והרשות תומכת בזה, וזה היה ביסוד כל העניין - אנחנו רוצים לייצב את התהליך.

<גיורא רום: לא עוד שנה כן, שנה לא, האם יהיה תקציב, האם לא יהיה תקציב.

<גיורא רום: לא עוד.

<גיורא רום: יש תקציב.

<גיורא רום: כל שנה אפשר להכין סגל מורים מיומן ומקצועי.

<גיורא רום: התלמידים יתרגלו לזה, ההורים ילמדו להעריך את התרומה, ואני מקווה שתהיה לזה תרומה.

<יעקב אדלר: לקראת שנת הלימודים הבאה התקציב כבר עבר?

<גיורא רום: התקציב הוא באחריותנו.

<גיורא רום: סלק דאגה מלבך.

<יעקב אדלר: היא לא היתה אפילו.

<יעקב אדלר: לא יהיה יום אחד עיכוב לעניין הזה?

<גיורא רום: לא יהיה עיכוב.

<יעקב אדלר: כי ברור שמשרד החינוך, שנכנס להסכמים עם מורים, חייב ללכת על הדרך הבטוחה.

<גיורא רום: זה חשב לנו מאוד.

<יעקב אדלר: הבנתי.

<יעקב אדלר: לא היה לי ספק שאלה הדברים.

<יעקב אדלר: בבקשה, הגברת רחל טבת ויזל, מנכ"לית הרשות הלאומית.

<רחלי טבת ויזל: שלושה נושאים בקיצור – על החינוך התעבורתי, על החברה הערבית והנוער שלהם ועל חודשי הקיץ.

<רחלי טבת ויזל: לגבי החינוך התעבורתי, גם אתמול נפגשנו בפגישה מאוד פורה במשרד החינוך עם מנכ"ל משרד החינוך.

<רחלי טבת ויזל: אנו מדברים על שיתוף פעולה הדוק עם משרד החינוך, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים להנעה והובלה של הנושא של כיתה י', של החינוך התעבורתי.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו הולכים למתווה שלדעתי הוא שובר שוויון מבחינת עד כמה נוכל להשפיע.

<יעקב אדלר: הגיע הזמן.

<רחלי טבת ויזל: זה מתווה מאוד-מאוד שונה.

<רחלי טבת ויזל: עד כמה נוכל להשפיע על כל הילדים בגילאים שלפני קבלת הרישיון.

<רחלי טבת ויזל: אלה גילאים קריטיים.

<רחלי טבת ויזל: זה מתווה שמשותף, שמדבר על שנת לימודים מלאה לכולם, עם תכנים שיוכנו על-ידי הצוות המשותף, שיהיו בו גם תכנים של משרד החינוך, אבל לא פחות חשוב מזה – תכנים של משרד התחבורה עם הדגשים של משרד התחבורה לגבי הנהגים הצעירים, שזה חידוש מאוד משמעותי.

<רחלי טבת ויזל: גולת הכותרת – בסוף שנת הלימודים מתקיימת בחינה, שהיא מאוד משמעותית.

<רחלי טבת ויזל: יציג את זה פה אבנר ממשרד התחבורה.

<רחלי טבת ויזל: לגבי אופייה של הבחינה, מדובר בבחינה שהיא חליף לתיאוריה.

<רחלי טבת ויזל: מי שיעבור את התיאוריה גם מבחינת משרד החינוך, זו בחינה באסטרטגיה של בגרות או בנהלים של בגרות, זה הכיוון שאליו אנו מכוונים, כך שיהיה לה תוקף, כך שיש לזה גם הבחינה אבל גם את הכשרת המורים במהלך השנה.

<רחלי טבת ויזל: לדעתנו זה מהלך מאוד משמעותי.

<רחלי טבת ויזל: כמובן שהרשות שותפה לזה.

<רחלי טבת ויזל: מילה אחת לגבי החברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו בשבוע שעבר עשינו כנס לראשי רשויות מקומיות.

<רחלי טבת ויזל: היתה השתתפות מאוד נאה של ראשי הרשויות המקומיות בחברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: יצאנו לתוכנית מאוד רחבה - אדוני מכיר אותה - גם עם הקאדים במסגדים, גם עם ארגוני האימהות, ארגוני ההורים, תנועות הנוער וכו'.

<רחלי טבת ויזל: הנתונים לגבי הנוער בחברה הערבית הם פשוט קשים מאוד מבחינת נתוני ההיפגעות שלהם, וגם ביחס לחברה היהודית.

<רחלי טבת ויזל: הסיכוי להיפגע הוא עוד הרבה יותר גבוה.

<רחלי טבת ויזל: יצאנו בקמפיין פרסומי כבר ביום ראשון שעבר.

<רחלי טבת ויזל: מי שנמצא בחברה הערבית כבר רואה אותו.

<רחלי טבת ויזל: הוא לא תרגום של הקמפיין בעברית.

<רחלי טבת ויזל: הוא קמפיין שנעשה עם אסטרטג מהחברה הערבית, חברות פרסום ערביות כדי להגיע לכל התושבים בחברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: זו תוכנית שהיא מהפכנית בזה שהיא מסתכלת על החברה הערבית מתוך החברה הערבית ולא שונה, ויש שם דגשים גם לגבי הנוער.

<רחלי טבת ויזל: לגבי הקיץ, קיימנו כבר לפני כחודש וחצי – אולי יותר - פורום בטיחות עם כל השותפים, כולל המשטרה, משרד החינוך, משרד התחבורה וכו', בטרם, ארגוני מורים, הורים, כולם, לגבי היערכות לקראת הקיץ, כפי שנעשית במשרד החינוך.

<רחלי טבת ויזל: אנו תומכים אותה בתוכניות נוספות שקשורות להסברה, שקשורות להפעלת מרכזי הדרכה גם בקיץ לקיטנות.

<יעקב אדלר: יש התייחסות לכל כלי התחבורה הקטנים, החדשים?

<רחלי טבת ויזל: התייחסות לאופניים החשמליים.

<רחלי טבת ויזל: אם אתה שומע, יש תשדירים שמדברים על ילדים בקיץ, למה ההורים צריכים לשים לב.

<רחלי טבת ויזל: דיברנו על החברה החרדית.

<רחלי טבת ויזל: יש לנו קבוצה שהולכת וגדלה של משרתים בשירות האזרחי מקרב החברה החרדית, עם תכנים, והעברנו להם תכנים שמותאמים לקיץ לחברה החרדית, והם גם נכנסים לבתי ספר שבהם החינוך הוא פרטי, והם לא מקבלים השלמה של משרד החינוך.

<רחלי טבת ויזל: חלק גדול מהדברים כמובן מתואמים עם משרד החינוך, כך שאנחנו מאוד פעילים בנושא הזה – גם מבחינה קהילתית וגם בנושא ההסברה.

<רחלי טבת ויזל: שאלת, אדוני, לגבי רשויות מקומיות.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו מוציאים כמעט לכל רשות מקומית תזכיר בטיחות של סביבת בתי הספר.

<רחלי טבת ויזל: זה מועבר לראש הרשות המקומית כבר בסוף השנה.

<רחלי טבת ויזל: זה הועבר.

<רחלי טבת ויזל: הם אמורים לקחת את התזכיר הזה, ולהיערך לקראת תחילת שנת הלימודים.

<יעקב אדלר: יש לכם מעקב ביצוע?

<רחלי טבת ויזל: ודאי.

<רחלי טבת ויזל: בכל רשות מקומית יש מרכז בטיחות אזורי מטעם הרשות הלאומית, שעובד עם ראש המטה.

<רחלי טבת ויזל: יש פה ראש המטה של גבעתיים כדוגמה – עובד עם ראש המטה כדי לבדוק שהליקויים לקראת שנת הלימודים- - -

<יעקב אדלר: זה מזכיר לי מה שדיברנו, לנסות לאתגר את ראשי הרשויות מבחינת תחרות של עיר בטוחה יותר, לעשות תחרות מצוינות בתחום הזה.

<רחלי טבת ויזל: עובדים ברשות על מדד רשויות.

<רחלי טבת ויזל: כשהוא יהיה בשל, הוא יוצג וייצא לפועל.

<יעקב אדלר: צריך לעבוד על המדד ואז על הקמפיין, כדי שזה גם ייתפס, כי אם הייתי יכול להכניס את המדד הזה של תאונות דרכים ושל טיפול של הרשות במענקי איזון למשל, או במשהו שנוגע לתקציב, זה היה מצוין.

<יעקב אדלר: אני יותר בטוח שלא נוכל לעשות את זה מאשר שנוכל, אבל כל ראש עיר רוצה להיות בטבלאות שמתפרסמות אחת בשנה במצוינות כזו או אחרת.

<יעקב אדלר: לכן זה מאוד חשוב.

<רחלי טבת ויזל: אומר לך איפה יש על זה דגש – שר התחבורה מטייב מפגש עם כל ראש עיר לגבי ענייני התחבורה בעירו.

<יעקב אדלר: הציון בבקשות.

<רחלי טבת ויזל: הרשות הלאומית לוקחת שם חלק נכבד, וראש עיר שלא מטפל בזה, חוטף על הראש.

<יעקב אדלר: תמיד היתה חלק מהישיבה, אבל אם היא לוקחת חלק נכבד, זה טוב.

<רחלי טבת ויזל: השר מתייחס לזה ברצינות, והיא לוקחת חלק נכבד.

<רחלי טבת ויזל: תודה.

<יעקב אדלר: נעבור למשרד התחבורה.

<יעקב אדלר: כמה דברים כלליים בקצרה, אבל למקד אותי לגבי החלק שכל השאר מסתדרים לבד, וטוב שיש שולחן עגול אתכם מבחינת התכנים וכו'.

<יעקב אדלר: הדבר היחיד שאני רואה כרגע לבדוק שאין חסמים בו זה נושא הפילוט של מבחני התיאוריה, שבאופן עקרוני הסכמתם לדבר הזה.

<יעקב אדלר: אתם שותפים למהלך הזה.

<יעקב אדלר: נראה איפה זה נתקע, אם זה נתקע, אם אנחנו צריכים לעשות משהו.

<יעקב אדלר: בבקשה, נציג משרד התחבורה, מר אבנר פלור.

<אבנר פלור: קודם כל, התוכנית מאוד יפה וטובה.

<אבנר פלור: כפי שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, המנכ"ל הציג – ככל שלומדים בגיל קטן יותר, זוכרים יותר.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, אנו בשנה האחרונה - וגם קודם לכן – אבל בשנה האחרונה אנו בפעילות ענפה עם הרשות ומשרד החינוך בנוגע לחינוך התעבורתי.

<אבנר פלור: גם שאלות התיאוריה עודכנו בתהליך עבודה מול משרד החינוך.

<אבנר פלור: אנחנו בעד הנושא של הפילוט של ה-500 כיתות.

<אבנר פלור: כרגע החסם שישנו הוא – אני מקווה שהוא ייפתר, אבל זה ביצוע מבחן במסגרת כיתות הלימוד.

<אבנר פלור: יש איזה נושא מחשובי, אבטחת מידע, אך הנושא הזה ייפתר, ואני מקווה מאוד שב-2018-2017 נצא עם הפילוט ל-500 כיתות.

<יעקב אדלר: כלומר שנת הלימודים הבאה ייתכן שזה עובד?

<אבנר פלור: בעזרת השם, שייפתרו הבעיות של אבטחת המידע.

<אבנר פלור: אני מקווה שזה ייפתר, וזה יבוא על מקומו.

<יעקב אדלר: המנכ"ל לוחש לי: מוכרחים, מוכרחים.

<אבנר פלור: מצוין, אנחנו גם רוצים.

<אבנר פלור: זה פילוט טוב, שיהווה על מבחן התיאוריה, יהיה באותן כיתות שיהיו.

<אבנר פלור: כמו שזה קיים כיום, שהמבחן תקף לשלוש שנים, גם פה באותם בתי ספר מכיתה י' שילמדו ויעשו את הבחינה, זה יהיה תקף לשלוש שנים.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, אנחנו מוצאים לנכון – כפי שאמר אדוני המנכ"ל בתחילת דבריו, שזו מטרה נעלה מבחינת משרד החינוך, אז כדי לתת לזה משקל כבד וחשיבות, חשוב שזה יהיה במסגרת אפילו בחינה פנימית במבחן הבגרות, כי זה גם יעלה את הרמה המקצועית של המורים, גם של התלמידים וגם של המקצוע.

<יעקב אדלר: יש תרכובת כזו?

<רחלי טבת ויזל: כדאי שנבהיר את זה פה, כי כבר היינו בסוג של פילוט עם אבטחת מידע, עם קווי נל"ן.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו מדברים עכשיו על מתווה אחר, של בחינת תיאוריה שהיא כמו בגרות – באותו יום, באותה שעה, אבל בתנאים שעושים בגרות במתמטיקה, ולא בתנאים שעושים תיאוריה במבחני הרישוי, כי אז אנו חוזרים אחורה.

<רחלי טבת ויזל: אנו רוצים להשתפר.

<רחלי טבת ויזל: אחרת אנחנו חוזרים לנקודת ההתחלה שבה היינו בשנה שעברה.

<שמואל אבואב: אני רוצה רגע להבהיר את המושגים.

<שמואל אבואב: כשאנחנו מדברים כמו בגרות, הכוונה היא שהמבחן יהיה ברמת הכנה כמו בבחינת בגרות: גורם חיצוני מגיע, המבחנים נעשים על-ידי גוף חיצוני ולא בית ספרי, ומשגיחים, משגיחים על התלמידים כדי שהתשובות תינתנה בצורה סטרילית, בלי התערבות גורמים.

<שמואל אבואב: זו הכוונה לרמת סטנדרטים דומה לבגרות.

<שמואל אבואב: אין הכוונה, להכניס את זה כמבחן בגרות.

<שמואל אבואב: האינסנטיב שיש, זה בלתי-רגיל, ההזדמנות הזו שהמבחן יהיה בבית הספר.

<שמואל אבואב: לתלמידים הרשיון מאוד משמעותי.

<שמואל אבואב: זה בשבילם דבר אדיר.

<אבי קרמר: הרשיון הוא אינסנטיב – לא התיאוריה.

<אבי קרמר: זו הטעות.

<אבי קרמר: יש פה טעות.

<אבי קרמר: הרישיון זה אינסנטיב ולא התיאוריה.

<רחלי טבת ויזל: השאלה היא אם מבחינת משרד התחבורה, אנחנו הולכים לסטנדרט של בחינת בגרות של משרד החינוך.

<יעקב אדלר: זה מה שאמר המנכ"ל – הסטנדרט של החלק האמתי וההשגחה יהיה בדיוק כמו בבגרות.

<יעקב אדלר: אבל מכאן ועד הכללה בתוך הבגרות, זה סיפור אחר לגמרי.

<יעקב אדלר: זה הבנתי בלי בגרות.

<יעקב אדלר: ..

<אבנר פלור: האם זה יהיה תנאי לתעודת בגרות?

<שמואל אבואב: לא.

<שמואל אבואב: אני רוצה לחדד את זה שוב – כל מה שייכרך בבחינת הבגרות יפתח חזית ויכוחים מפה עד הודעה חדשה.

<שמואל אבואב: זה יעכב וישהה את כל הפעולות כולן.

<שמואל אבואב: יהיו אנשים שיגידו: מה פתאום הכנסתם את המקצוע הזה ולא מקצוע אחר?

<שמואל אבואב: המשרד הלך לרפורמה לצמצם את המבחנים – מה פתאום אתם פועלים בניגוד לרפורמה שסיכמתם?

<שמואל אבואב: אלה שלא מוציאים רשיון – מה פתאום אתם מתנים ומתלים את היכולת לקבל את תעודת הבגרות?

<שמואל אבואב: לכן אני אומר לכם – אם לא הייתי מאמין בזה, הייתי חושב שזה מעשה לא נכון.

<שמואל אבואב: הדרך של להפוך את זה לבחינה בתוך בית ספר היא תיתן לזה את כל התוקף ואת היציבות בתוך בית ספר להפוך את זה למשהו ארוך טווח.

<שמואל אבואב: זה די והותר, וזה טוב.

<יעקב אדלר: צריך לשקול גם תמרוץ כלשהו.

<יעקב אדלר: מישהו דיבר קודם על תמרוץ, שיהיה לנוער, לעשות את זה במסלול הזה.

<יעקב אדלר: אני זורק, סתם , אולי העלות של התיאוריה תהיה יותר נמוכה מאשר באופן רגיל.

<אבי קרמר: זה זניח בעלויות.

<רחלי טבת ויזל: זה לא עניין של עלות אלא איך מערכת החינוך- - -

<יעקב אדלר: אבל אנחנו מדברים פה, וגם העירו מהצד – מה יהיה האינסנטיב.

<יעקב אדלר: לכן אומרים – תכניסו את זה לבגרות, אז כביכול בזכות זה - ואז ימצאו דרכים עוקפות כאלה ואחרות.

<יעקב אדלר: אני חושב שהמסלול נכון.

<יעקב אדלר: ודאי שווה לבדוק אותו בשנה-שנתיים הקרובות, לעשות את זה, לנסות להציג אותו עד כמה שאפשר בתוך בית הספר.

<יעקב אדלר: אני חושב שאם הוא יבוצע נכון, ואם הוא יהיה אטרקטיבי ולא משעמם כמו מבחני תיאוריה שלומדים אותם כמו תוכי ולא יותר, ואם זה יהפוך למשהו יותר פעיל, יותר מעניין, שיש סביבו גם דיבור – כל הצעירים והצעירות מדברים על זה, כולם בלחץ, כולם נבחנים ביחד – מה שלא קורה היום, כשכל אחד הולך לבד לתיאוריה שלו, אפשר מהבאזז הזה לייצר הטמעה של הרבה מאוד דברים שאולי נראה אותם בסטטיסטיקות בשנים הקרובות.

<יעקב אדלר: אז אני מבין שאין חסמים חוקיים; יש רק החסם ההוא התשתיתי שהבנתי ממך באופטימיות זהירה שבעזרת השם, בשנה הזאת או בסוף שנת הלימודים, נוכל לקבל.

<אבנר פלור: בתמיכה של המנכ"ל.

<יעקב אדלר: יש לכם הזדמנות חיים.

<יעקב אדלר: אני מקווה שהממשלה הזאת תחזיק מעמד, אבל לפחות בשביל הדבר הזה חשוב שהיא תחזיק מעמד.

<יעקב אדלר: תודה רבה למשרד התחבורה.

<יעקב אדלר: שתי מילים משרד האוצר ואחר כך חבר הכנסת.

<יעקב אדלר: משרד האוצר, אתה במצב טוב היום – אף אחד לא מבקש עוד כסף, אבל אני רוצה לבקש ממך בקשה – יש לנו הרבה בקשות לעוד כסף בנושא של ניידות ודברים כאלה.

<יעקב אדלר: לא אעשה לך את זה עכשיו, ואפילו שמואל אבואב מתאפק לא לשלוף את הכובע הקודם שלו ולדבר על מספר הניידות החסרות, אבל דבר אחד כן – שהתקציב הזה יעבור באופן שוטף.

<יעקב אדלר: הוודאות התקציבית היא חלק מהעניין של הפעילות.

<יעקב אדלר: אם זה מתחיל להיתקע כי חסר וצריך לעבור אישור ועדת כספים או ועדה אחרת – התקציב הזה, בגלל שהוא עובר דרך הרשות, הוא חייב להיות מוטמע כך שפה הבקשה שלנו אליך בחלק הזה, כי זה החלק שאתה אחראי עליו בקישור בין האוצר לבין משרד החינוך והרשות, שלדברים הללו תהיה ודאות תקציבית.

<יעקב אדלר: שתי מילים אם יש לך להוסיף.

<דניאל לורברבוים: דניאל לורברבוים, משרד האוצר.

<דניאל לורברבוים: אמרת הכול.

<דניאל לורברבוים: הכסף עובר בתקנת השתתפות, כך שאפילו לא צריך לעשות פנייה דרך ועדת כספים.

<דניאל לורברבוים: הכול אצלנו.

<דניאל לורברבוים: נדאג שהכול יעבור מהר ובטוח.

<יעקב אדלר: לא שאני אומר שיש בעיה בוועדת כספים.

<יעקב אדלר: הרב גפני הוא יושב-ראש מצוין, רק אני אומר – הם צריכים את הוודאות שלהם, וכשאתה עושה פעולות, אתה צריך את הוודאות.

<יעקב אדלר: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

ג'מעה אזברגה: אני לא הייתי בדיון הקודם.

ג'מעה אזברגה: אני מברך אתכם, אדוני היושב-ראש והמנכ"ל שמואל אבואב על הנוכחות, ההסבר והמצגת הממצה.

ג'מעה אזברגה: אני לא מעורה בישיבות הקודמות כי נכנסתי לא מזמן, אבל כפעיל במערכת החינוך וכיושב-ראש ועד ההורים שנים רבות באחד בתי הספר התיכוניים, אני חושב שהנושא מאוד מעניין וחשוב.

ג'מעה אזברגה: הפילוט שאתם עושים מאתגר ממש כשלעצמו.

ג'מעה אזברגה: אני בהחלט שותף לדעת המנכ"ל בנוגע לעניין של להכניס את זה כיחידת בגרות או לא להכניס.

ג'מעה אזברגה: אתה צודק.

ג'מעה אזברגה: הדילמה הזאת יכולה לרדוף אותנו הרבה, אבל אני חושב שלא נכון לעשות את זה כך.

ג'מעה אזברגה: אבל אם אנחנו עושים את זה כשיחת בית הספר או חצר בית הספר עם הילדים, זה יכול לשנות דפוסים.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על כמה חסמים פיזיים.

ג'מעה אזברגה: אם אני כבר גולש לעניין המגזר הערבי, יש לנו בעיית ההסעות וארגון ההסעות שדיברת עליה בתחילת המצגת.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, אין על זה בקרה, במה שנוגע לעניין הסעות התלמידים.

ג'מעה אזברגה: יש בעיה – אני חושב שגם אפשרי, כלומר העניין של מערך הסעות הוא כביכול לא קשור למועצה ישירות, רק בצורה עקיפה.

ג'מעה אזברגה: אף אחד לא מוותר על זה בסופו של יום.

ג'מעה אזברגה: אני גם לא יודע אם למשרד החינוך יש הכלים לעשות את זה בסופו של יום.

ג'מעה אזברגה: בינתיים גם המועצה לא עושה את זה, ועד ההורים לא עושה את זה.

ג'מעה אזברגה: אני לא יודע מי כן.

ג'מעה אזברגה: אם אתן דוגמה פשוטה – אוטובוס שמסיע מאה ילדים, נגיד, ובמגזר זה קורה – אף אחד לא בודק את זה.

ג'מעה אזברגה: אם שוטר תופס אותו, משטרה - זה בסדר.

ג'מעה אזברגה: אם לא, עולם כמנהגו ינהג.

ג'מעה אזברגה: הנושא השני, אולי זה העניין הפיזי או התשתית שנמצאה בכפרים הערביים.

ג'מעה אזברגה: יש בעיית תשתיות, שלא כל הזמן, אם זה מעברי חצייה.

<יעקב אדלר: היו על זה דיונים ארוכים.

ג'מעה אזברגה: זה קשור לעניין, אבל אני מברך על הפילוט, על הרעיון.

ג'מעה אזברגה: כשלעצמו, הוא יכול להיות מעניין.

ג'מעה אזברגה: זו הישיבה הראשונה שלי בוועדה.

ג'מעה אזברגה: אני מוכן לתרום.

ג'מעה אזברגה: תודה.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה.

<יעקב אדלר: תנו לנו את חוות דעתכם על מה שקורה, מה אתם מציעים, רק בקצרה.

<יעקב אדלר: אנו רוצים לשמוע את מגוון הדעות, ולתת למנכ"ל לסכם.

<בני ג׳אג׳אטי: בוקר טוב, אני בני ג׳אג׳אטי, מבקר ויושב-ראש ועדת הביקורת במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג׳אג׳אטי: בראשית דבריי אני רוצה לברך על קיום הישיבה החשובה כאן היום ועל הנושאים שעלו ועל המצגת ועל כל מה שדובר פה היום.

<בני ג׳אג׳אטי: אני רוצה להתייחס לכל הנושא של החינוך לתעבורה.

<בני ג׳אג׳אטי: כפי שאתה מכיר, אדוני המנכ"ל, מתפקידך הקודם – רק אתמול פורסמה בדיקה שנעשתה על-ידי אתר YNET ואור ירוק, שמתוך 4,000 תלמידים ובני נוער שרכבו על חשמליים, כ-78% לא חבשו קסדה, 58% צייתו לתמרורים בכבישים, ועוד ועוד נתונים מדאיגים.

<בני ג׳אג׳אטי: בשנה האחרונה, כפי שסיפרת על הפילוט, גם היו לא מעט חסמים ובעיות שהיו בתוך בתי הספר, והפילוט, שאמור היה להיות השנה, השנה היתה אמורה להתבצע בפועל השילוב עם התיאוריה.

<בני ג׳אג׳אטי: גם שם חלק מהשיעורים לא התקיימו.

<בני ג׳אג׳אטי: במיוחד אני רוצה לדבר על החינוך לתעבורה בבתי הספר היום, שלפי חוזר מנכ"ל, החינוך לתעבורה מוגדר כיום לכיתות ט'.

<בני ג׳אג׳אטי: בפועל השיעורים לא מתקיימים – בפועל מורים או לא מגיעים לשיעורים, או אין תכנים.

<בני ג׳אג׳אטי: קיבלנו המון פניות גם מתלמידים, גם ממנהלי בתי ספר, גם מהורים וגם ממורים שאומרים לנו: אין לנו מה להעביר בשיעורים, ובסופו של דבר הדברים לא מועברים.

<יעקב אדלר: על זה דיברנו, על הדבר הזה של לחדש, לפקח על זה ולמלא את זה בתכנים.

<יעקב אדלר: זו השאיפה שלנו והרצון שלנו בשינויים שקורים בתקופה האחרונה, ועכשיו יקבלו, כפי שראינו במצגת- - -

<בני ג׳אג׳אטי: מהסיבה הזו אני רוצה לקרוא מכאן לאחראים במשרד החינוך על הנושא של החינוך לתעבורה, שבאמת להרחיב – אולי את הפילוט הזה, לא עם השילוב של התיאוריה, אבל כן להרחיב את החינוך לתעבורה כבר בחטיבות הביניים.

<בני ג׳אג׳אטי: היום אנו רואים שכבר מבתי הספר היסודיים תלמידים נוסעים לבית הספר – אדוני המנכ"ל, דיברת על רכיבה לבתי הספר.

<בני ג׳אג׳אטי: היום תלמידים רוכבים עם אופניים חשמליים, והם גם מסכנים את החיים שלהם, שהם מחויבים לפי חוק לנסוע בכביש, אבל מהצד השני, הם פשוט לא יודעים איך להתנהל בכביש.

<בני ג׳אג׳אטי: לכן תאונות הדרכים עולות ועולות, ולכן אני קורא לאחראיים במשרד החינוך גם לשתף אתנו פעולה בנושא הזה וגם להגביר את שיעורי החינוך לתעבורה בבתי הספר.

<בני ג׳אג׳אטי: חשוב לנו כבני נוער שחברים שלנו, כשהם הולכים לטייל, לבלות, במיוחד בחופש הגדול, שכן יידעו איך לבלות ולחזור הביתה בשלום ולא להיפצע בתאונות דרכים, במיוחד מאופניים חשמליים.

<בני ג׳אג׳אטי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך בכל לשון של בקשה מאתנו, ממועצת התלמידים והנוער הארצית, לקדם חקיקה בנושא של אופניים חשמליים.

<בני ג׳אג׳אטי: החקיקה החלה לפני כמה חודשים, אבל עדיין היא תקועה.

<בני ג׳אג׳אטי: אנו מבקשים ממך לקדם אותה.

<בני ג׳אג׳אטי: תודה רבה.

<יעקב אדלר: בעזרת השם, אומרת לי מנהלת הוועדה, שצריך לשבח את עבודתה לאורך כל הדרך – זו הישיבה התשעית שלנו מאז שהוקמה הוועדה, לפחות שהישיבה הבאה שלנו תהיה בנושא קידום החקיקה, ולא כי אמרת את זה עכשיו אלא כי זה התכנון – ישיבה שתהיה בפגרה, בעזרת השם.

<יעקב אדלר: נילי קשת, בבקשה.

<נילי קשת: שמי נילי קשת, אני מורה לחינוך תעבורתי, 42 שנה במערכת החינוך, מ-2001 מורה רק לחינוך תעבורתי.

<נילי קשת: ראשית, אני לא מאמינה שאני עשה את זה בכל כך שמחה – רוצה לברך את מר אבואב.

<נילי קשת: לא יכולנו לייחל למנכ"ל יותר טוב שיהיה למקצוע הזה.

<נילי קשת: תהיה לי גם בקשה, ואני מודה לנציג מועצת התלמידים, שפתח לנו את הדלת לדיון הזה.

<נילי קשת: דיברתי אתמול בערב עם ד"ר משה בקר, שישב כיושב-ראש כל הוועדות בתחום החינוך, בחלק מהוועדות עצמן.

<יעקב אדלר: איפה הוא היום?

<נילי קשת: לא הצליח להגיע.

<נילי קשת: שוחח אתי אמש.

<נילי קשת: קטונתי מלייצג אותו.

<יעקב אדלר: נראה אם תוכלי לעשות את החמזירים שהוא אומר.

<יעקב אדלר: ..

<נילי קשת: ממש בקצרה.

<נילי קשת: ב-1993 ממשלת רבין קיבלה החלטה בעקבות תאונות הדרכים, החלטת ממשלה, להקים את אגף הזה"ב ולהחיל בו את מקצוע החינוך התעבורתי בכיתות י"א, שזה הגיל המתאים ללמד לקראת נהיגה.

<נילי קשת: בהמשך, ב-2005, ובכל מערכת החינוך, מגן הילדים עד י"ב – בכל מערכת החינוך נכתב סילבוס, תוכניות לימודים לכל מערכת החינוך.

<נילי קשת: ב-2005, שוב עם עלייה בקטל בדרכים, התכנסה ועדת שיינין.

<נילי קשת: ד"ר משה בקר ייצג את תחום החינוך, קבע שיש ללמד מקצוע לבגרות.

<נילי קשת: יש חוק הרשות, שנדמה לי שתוקפו הוא עד סוף השנה הזאת, ובמשרד החינוך היו אנשים רציניים, לקחו את העניין ברצינות.

<נילי קשת: לימדתי אני את המקצוע בכיתות י' ו-י"א, כאשר הנושאים בכיתות י' היו התנהגות הולכי רגל ועקרונות הבטיחות, ותראו מה קרה, שבעשור האחרון לא לימדנו את המקצוע הזה מ-2008.

<נילי קשת: מאז שמא אבואב היה מנכ"ל, הורידו את השעות האלה מכיתות י', אז הנה יש לנו עלייה, ואנחנו מובילים בקטל בדרכים בילדים עד גיל 14, ובין השאר מי שהורגים אותם, שזה הנהגים הצעירים, בכלל קטל בדרכים ובקרב הולכי רגל אנחנו מובילים.

<נילי קשת: רכיבה – נושא משמעותי אחר שנלמד בכיתות י' – נושא הרכיבה בכלים הדו-גלגליים, כולל האופנועים.

<נילי קשת: כמובן שהתוכנית לו נמשכה, היתה מתאימה עצמה להוברבורד, לאופניים החשמליים.

<נילי קשת: יש אחוזים ניכרים של ילדים שלא רוכבים עם קסדות.

<נילי קשת: התפקיד שלנו היא להכשיר אותם להבין למה כדאי קסדה, למה לא כדאי לשתות.

<נילי קשת: אנחנו לא מלמדים לתיאוריה; התיאוריה היא בסיס חוקי, שהם לא צריכים אותנו.

<נילי קשת: אנחנו מלמדים למה עד 50 קמ"ש.

<נילי קשת: התלמיד שלי יודע שב-25 קמ"ש פגיעה בהולך רגל קרוב לוודאי תהרוג אותו.

<נילי קשת: מה שאני פונה למר אבואב – אנחנו צריכים להחזיר את התוכנית לפחות לשנתיים, ובתקופה שהיית מנכ"ל ולא היה לך הידע הזה לימדנו, והציון היה בתעודת הבגרות בספח כמו החינוך הגופני, והא ראיה להצלחה של זה – שהיתה ירידה הדרגתית מתונה במשך מספר שנים בקטל בדרכים, ואם מ-2008, שנפסקו הלימודים בכיתות י', וצומצמה התוכנית עד מאוד בכיתות י"א – פחות מ-2,000 כיתות למדו, אין לנו תוכנית לימודים סדורה, כל מורה ממציא את תוכנית הלימודים.

<נילי קשת: ב-2010, בעקבות בג"ץ, ביטלה הממשלה בגלל הטעיה ומניפולציה של אנשי משרד החינוך ואגף הזה"ב, ביטלו את החלטת הממשלה כדי שלא יהיה חינוך תעבורתי, וב-2011, בעקבות הלחצים עם שיתוף הפעולה שהיה לנו עם רון מוסקוביץ, נכפתה ועדת מנכ"לים של תחבורה, רשות וחינוך, והוסכם על ד"ר שמשון שושני, שמסקנות הוועדה הזו יכובדו, והן לא כובדו – לימוד מקצוע לבגרות ב-י' ו-י"א.

<יעקב אדלר: תודה.

<נילי קשת: עוד שנייה.

<נילי קשת: אני רוצה לומר כמה חשוב החינוך.

<נילי קשת: בעוד שחל שיפור בשנים האלה בעלייה של קטל בדרכים - בתשתיות, בצי הרכב, שמתקדם ומציל יותר חיים, הרפואה שמצילה חיים, ההסברה, אור ירוק.

<יעקב אדלר: משלים את כל זה החינוך.

<נילי קשת: הכול קשור בחינוך.

<יעקב אדלר: הכול מתחיל בחינוך.

<נילי קשת: תוכנית הלימודים שקיימת עכשיו היא שטחית ורדודה.

<נילי קשת: חברי הכנסת, חייבת להיות חקיקה שתסדיר בחוק החינוך הממלכתי את החובה ללמוד את המקצוע.

<נילי קשת: פעמיים הדפו הצעות חקיקה, ב-2009 וב-2011.

<יעקב אדלר: לא הכול בא בחקיקה.

<יעקב אדלר: אני לא צריך לבוא בחקיקה, אם משרד החינוך בא בשמחה.

<יעקב אדלר: למה אני צריך חקיקה?

<יעקב אדלר: אם היה יושב פה מנכ"ל ואומר: אני לא רוצה לפתח את זה – הייתי הולך לחקיקה- - -

<נילי קשת: אבל היתה מנכ"לית.

<נילי קשת: עשר שנים לא היה מקצוע כי מנכ"לית החליטה שלא צריך ללמוד את זה.

<נילי קשת: יש לזה תוצאות.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: אבי קרמר, ארגון מורי הנהיגה.

<אבי קרמר: שלום לכולם.

<אבי קרמר: נער הייתי גם זקנתי.

<אבי קרמר: הנושא הזה עולה חדשות לבקרים, והוא נכשל, ולצערי, גם ימשיך להיכשל, כי החיבור של נושא התיאוריה – ואני מבדיל בין חינוך תעבורתי לבין תיאוריה - תלמידים, כמי שמכיר את התלמידים טוב יותר מכל אחד פה בתחום שלנו, אני אומר לכם שלא מעניין אותם ולא תגיעו אתם לשום נקודה של הבנה, אם זה לא יהיה מחובר ללימוד הנהיגה המעשי.

<אבי קרמר: ואם אנחנו נלמד תיאוריה בשכבת גיל י', נקבל תלמידים שלא ידעו כלום כשהם מגיעים.

<אבי קרמר: היכולת שלהם לקלוט, הרצון שלהם להבין- - -

<יעקב אדלר: אתה אומר: כשמגיעים.

<יעקב אדלר: הם מגיעים בתחילת י"א.

<אבי קרמר: לא, הם מגיע שנה-שנה ומשהו אחרי.

<אבי קרמר: הם מגיעים ברמה של- - -

<יעקב אדלר: לאו דווקא שנה אחרי.

<יעקב אדלר: סוף י', תחילת י"א.

קריאות: - - -

<אבי קרמר: תנו לי רגע.

<אבי קרמר: אם יש היום גוף שהוא מודחק, ונמצא מחוץ לתחום, והוא היחיד שהוא בעל משמעות במקום הזה, זה מורי הנהיגה ובתי הספר לנהיגה.

<אבי קרמר: אני חושב, ואמרתי את זה גם למנכ"לית הקודמת ועוד לפני – אתם לוקחים על עצמכם משימה שמראש נועדה לכישלון.

קריאה: היא נכשלה כבר בעבר.

<אבי קרמר: לא התיאוריה.

<אבי קרמר: החינוך התעבורתי, מה שמקס עושה, זו עבודת קודש.

<נילי קשת: הצחקת אותי.

<יעקב אדלר: גברתי, את לא תקבלי עוד רשות דיבור אם יהיו הערות מסוג זה.

<אבי קרמר: אלמנט של חינוך תעבורתי הוא אלמנט חשוב, ואמר פה נציג מועצת התלמידים דבר מאוד חשוב, כי הגיל שהם עולים על הכביש עם האופניים החשמליים ועם הסקטים – כל זה מחייב אותנו לתת להם כלים נכונים יותר מוקדם, אבל לבודד את התיאוריה מהמעשי של רשיון הנהיגה, זו הטעות שעליה אנחנו נמשיך לשלם, כי אין לה ערך.

<אבי קרמר: ואתה, מר אבואב, שהיית מנכ"ל אור ירוק, אתה יודע שהובלנו תוכנית מאוד חשובה ומאוד מבורכת, שנכשלה ברגע האחרון בגלל פחד כלכלי – לחבר את לימוד הנהיגה ואת הלימוד התיאורטי ליחידה אחת.

<אבי קרמר: זה הכוח שלנו, זה הכוח שמביא כל תלמיד נהיגה - גם שהוא לא במערכת החינוך, להגיע אליה.

<אבי קרמר: אני מציע למנכ"לית הרשות הלאומית לראות את התוכנית.

<אבי קרמר: היא קיימת.

<אבי קרמר: הכול קיים.

<אבי קרמר: עבדו עליה שש-שבע שנים.

<אבי קרמר: כל התכנים קיימים.

<אבי קרמר: לכן כשאתם באים לתלמידי בתי הספר עם משהו שהוא רחוק מהם – זה כמו שאלמד בטיס – מעולמו של מר רום- משהו – היום קורס טיס זו יחידה משולבת.

<אבי קרמר: היום לומדים את הדברים ביחד.

<אבי קרמר: תיאוריה זה דבר מאוד-מאוד חשוב.

<אבי קרמר: תיאוריה זה לא חינוך תעבורתי.

<אבי קרמר: לכן לקחת את זה ולהביא אותם בכוח בתור פרס – זה לא פרס בשבילם.

<יעקב אדלר: אתה לא עונה על שאלה אחת – איפה החינוך בין החינוך התעבורתי לכללים, שזה בעצם התיאוריה בסופו של דבר?

<יעקב אדלר: כי במקום להפוך את זה למבחן שאתה לומד אותו חצי בעל-פה, אתה הופך אותו למשהו שאתה מבין אותו.

<יעקב אדלר: אתה משוחח עליו – למה יש זכות קדימה כזאת וכזאת.

<יעקב אדלר: אין את זה היום בתיאוריה.

<אבי קרמר: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

<אבי קרמר: התהליך שנקטע ואותו אנו רוצים להציל – יש היום כ-600 בתי ספר לנהיגה בישראל, שעומדים כאבן שאין לה הופכין.

<אבי קרמר: הם אמונים להעביר את כל האנשים האלה דרכם.

<אבי קרמר: אני אומר לכם, בוא נעשה דבר פשוט כדי להיות תכליתי – כמו שאתם עושים פילוט עם 500 בתי ספר – קחו כמה תלמידים, תנו לנו את הפילוט הזה בבתי ספר לנהיגה.

<אבי קרמר: אני אומר לכם שעוד שנה תגלו עד כמה היכולות והרצון של התלמידים לינוק בעת לימוד הנהיגה הוא הרבה-הרבה יותר חזק.

<אבי קרמר: גם אמירה של בוחן לתלמיד נחרתת הרבה יותר מאשר של מורה לנהיגה, כי זה היה במבחן.

<אבי קרמר: אותו דבר – המורה לנהיגה הוא הגורו של אותו תלמיד בזמן הזה, ומה שירצה, הוא יקבל.

<אבי קרמר: לכן אל תלכו לדרך הקלה.

<אבי קרמר: תישארו בחינוך התעבורתי, תשקיעו, תרחיבו באלכוהול, בכל הדברים – מצוין.

<אבי קרמר: באלמנט התיאורי – אנחנו שותפים לדרך.

<אבי קרמר: יש 4,000 כמוני שכמהים לתת לכם את כל הכלים המקצועיים, והמקצוענות נמצאת פה.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: אני מבקש מהרשות הלאומית לבחון גם את הנושאים האלה.

<יעקב אדלר: יכול להיות שאפשר לעשות פעולה משולבת משני כיוונים.

<יעקב אדלר: יש בזה קצת בעיה כי זה בתי ספר פרטיים, ואני לא יודע איך זה יעבוד.

<יעקב אדלר: אני זורק את זה סתם.

<אבי קרמר: אנחנו מוכנים לבקרה.

<יעקב אדלר: אתה מפריע לי לנהל את הדיון שמכוחו קיבלת רשות דיבור כל כך ארוכה.

<רחלי טבת ויזל: אדוני מתפרץ לדלת פתוחה.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו דיברנו עם משרד התחבורה.

<יעקב אדלר: קיבלתי תשובה, וכמו שאת מכירה אותי, את יודעת שעוד חודש-חודשיים אעלה לשאול מה קורה עם זה, כי דקלה כבר רשמה את זה, כפי שאני מכיר אותה.

<רחלי טבת ויזל: 19-18.

<יעקב אדלר: שם הקוד.

<יעקב אדלר: יניב יעקב, זה שהיה צריך להיכנס לנעליו הגדולות של היושב-ראש הקודם, עמותת אור ירוק, בבקשה.

<יניב יעקב: יש עוד דרך ארוכה.

<יניב יעקב: אני רוצה להצטרף לברכות שלך בתחילת הדיון לגבי הכניסה של שמואל לתפקיד.

<יניב יעקב: אומר במשפט אישי - כמי שליווה אותו קרוב לעשור באור ירוק אני יכול להעיד לשמחתי איך הדברים שנאמרו מתוך החברה האזרחית קורמים היום עוד וגידים גם במשרד עצמו, רשות ממשלתית, ואני רוצה לברך על זה.

<יניב יעקב: לגופו של דיון, אנחנו באור ירוק רואים את החינוך התעבורתי כמשהו מאוד משמעותי, ושיתוף הפעולה בין שלושת הגופים – משרד התחבורה, משרד החינוך והרשות הלאומית – על זה זה יעמוד או ייפול.

<יניב יעקב: מכאן גם נובעות הבעיות.

<יניב יעקב: מה שאנו רואים שחסר היום זה תוכנית רב-שנתית.

<יניב יעקב: המנכ"ל התייחס לנושא ולחשיבותו.

<יניב יעקב: שוב, זו צריכה להיות תוכנית רב-שנתית – לא רק במובן בפדגוגי אלא בדגש על הפן התקציבי, בגלל שיש פה שלושה גורמים מעורבים, והתקציב צריך להגיע מכלל השותפים וגם ההרחבה.

<יעקב אדלר: אני חושב שמבחינת רב-שנתית, נציג האוצר, אני מאמין שאפשר להגיע להבנה שהתוכנית הזו הולכת לכמה שנים, ואז לתת לזה- - -

<רחלי טבת ויזל: ההסכם הולך להיות רב-שנתי.

<יעקב אדלר: אז זה סוגר את העניין.

<יניב יעקב: התפקיד של אדוני ושל אדוני יו"ר הוועדה, מניסיון העבר, הרבה פעמים אנחנו שומעים שיש תקציב, וכשמגיעים לקו הסיום אנו מגלים שלא הועבר התקציב.

<יניב יעקב: לוודא שגם השנה היום שאנחנו פסע לפני פתיחת השנה, לראות שהתקציב כבר שם – לא רק שישנו.

<יעקב אדלר: שאלתי את זה, קיבלתי תשבה, ואני חושב שכולנו רגועים בעניין הזה.

<יעקב אדלר: ד"ר יעקב אדלר, אנשים באדום, בקצרה.

<יעקב אדלר: אני מבקש להעלות את הנושא של חינוך - לא של איך לנהוג אלא החינוך, איך לשנות את ההתנהגות מהגיל הצעיר ביותר.

<יעקב אדלר: אנחנו פיתחנו תוכנית הוראה שנקראת משפחה מתחשבת בדרכים, ושילבנו בה לכיתות הנמוכות של בית הספר העממי את ההורים, את הסבים והסבתות, מכיוון שהנחנו שהילדים ינהגו כפי שהוריהם ינהגו, ואם הילדים יעירו להוריהם תוך כדי נהיגה לא דברים טכניים אלא דברים שבהתנהגות ויחס כלפי נוהג אחר, נרוויח בכך התנהגות שונה בעתיד.

<יעקב אדלר: לכן התחלנו בתוכנית הזו לפני שנתיים.

<יעקב אדלר: העברנו את זה במספר בתי הספר בהצלחה על-ידי שחקנים – לא על-ידי מורי נהיגה, ושילבנו את הילדים באופן אקטיבי.

<יעקב אדלר: הזמנו את ההורים ואת הסבים והסבתות ביום ששי.

<יעקב אדלר: הם באו, עשו תרגילים משותפים, והנושא הזה הניב פרי.

<יעקב אדלר: אנחנו בעד להמשיך בכיוון לא שגרתי כזה.

<יעקב אדלר: היתה לי שאלה שבינתיים נענתה - הנושא של אופניים חשמליים.

<יעקב אדלר: זה מציק לכולנו.

<יעקב אדלר: דיברנו על זה.

<יעקב אדלר: כפי שאמרתי, אמורה להיות הישיבה הבאה בזמן הפגרה – נשמח לראות אותך ממשיך לבוא לוועדה שלנו.

<יעקב אדלר: דורון קדמיאל, יושב-ראש עיניים בדרכים.

<דורון קדמיאל: אני חושב שמיותר להציג את העמותה לפרטיה – רוב האנשים כאן מכירים אותה.

<דורון קדמיאל: היא ידועה כמי שמובילה את המיזם של נשק וסע.

<דורון קדמיאל: דיבר מנכ"ל משרד החינוך על הבוקה ומבולקה בשערי בית הספר במחצית השנה לפני תחילת הלימודים.

<דורון קדמיאל: זה היה הטריגר.

<דורון קדמיאל: זו היתה הסיבה להקמת המיזם הזה, של נשק וסע.

<דורון קדמיאל: אנחנו לא שיערנו עד כמה התוצר של חינוך לבטיחות יהיה פועל יוצא של העניין הזה.

<דורון קדמיאל: יש פה ילדים שחווים את העניין הזה בעצמם.

<דורון קדמיאל: יש פה הורים שמשתתפים בעניין הזה.

<דורון קדמיאל: יש פה ועד הורים בית ספרי, שמוביל את העניין הזה.

<יעקב אדלר: היה כינוס של נציגים מרשויות, ומאות שיבחו את הפרויקט הזה.

<יעקב אדלר: אני עושה את זה בשביל יהללך זר ולא פיך.

<יעקב אדלר: גם אני אמור לשבת אתכם בזמן הקרוב לישיבה.

<יעקב אדלר: משפט אחרון כי אני רוצה לסיים.

<דורון קדמיאל: זה חינוך לבטיחות הלכה למעשה דרך הרגליים.

<דורון קדמיאל: אנו מציעים ומבקשים גם מאדוני היושב-ראש, ממשרד החינוך, מהרשות הלאומית, ממשרד התחבורה, לכלול את המיזם הזה בתוכנית העבודה של לבטיחות.

<דורון קדמיאל: תודה.

<יעקב אדלר: תודה.

<יעקב אדלר: דן קדרון, בבקשה, בקצרה.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, מנהלת הוועדה ומנכ"ל משרד החינוך, שזכינו שכבוד שמואל אבואב הוא מנכ"ל משרד החינוך, וכל הוועדה המכובדת הזאת, מכובדיי קודם.

<דן מיכאל קדרון: קדרון דן, תנו יד לחירש, נכים למען נכים, עוזר של משה בר.

<דן מיכאל קדרון: אני ומשה בר מסתובבים בכל הארץ, בכל בתי הספר, נותנים הרצאות, כפי שכולם יודעים.

<דן מיכאל קדרון: בכמה בתי ספר שחזרנו אליהם פעם שנייה התקשרו – דני, אתה ומשה פשוט גאונים.

<דן מיכאל קדרון: שאלנו: למה?

<דן מיכאל קדרון: נתתם הרצאות כל כך טובות.

<דן מיכאל קדרון: שנה שלמה לא היה לנו שום נפגע בכל בתי הספר שאתם הייתם.

<דן מיכאל קדרון: אמרנו: זה אושר.

<דן מיכאל קדרון: כך אנחנו עושים את זה – עושים הכול מכספנו, בהתנדבות, ועושים את זה בצפון, דרום, מרכז.

<דן מיכאל קדרון: הוועדה המכובדת הזאת תצליח.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה.

<יעקב אדלר: מילה אחת למשטרה בנושא זה"ב.

<יעקב אדלר: יש בעיה?

<אלברט אסרף: אלברט אסרף, מחקר ופיתוח אגף התנועה.

<אלברט אסרף: זה מכבר השלמנו את כל גיוס התקנים.

<אלברט אסרף: נשאר עוד תקן אחד שאמור להתגייס למחוז דרום למגזר הבדואי.

<אלברט אסרף: אנחנו מבחינתנו נמצאים ב-100% ביצוע בתחום ההדרכות, עושים לא מעט בתחום ההסברה למרות שזה לא תפקידנו המרכזי, ומשתפים פעולה עם כל הרשויות, לרבות הרשות הלאומית.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: רוצה לסכם?

<יעקב אדלר: אני אסכם.

<יעקב אדלר: אני מודה לך שוב, שמואל, שהגעת אלינו.

<יעקב אדלר: שתהיה לך הצלחה בכל התחומים במשרד החינוך, ובמיוחד בתחום הזה.

<יעקב אדלר: תודה לכולם על ההשתתפות.

<יעקב אדלר: אנחנו מבקשים, כמובן, במיוחד מנציג הקואליציה שלנו, לעדכן את הוועדה על התקדמות הפילוט של הלימוד התעבורתי, לראות את הדברים, גם את הנושא של אבטחת מידע.

<יעקב אדלר: אם יש בעיה, שמישהו יעלה לנו את זה להנחתה, אם זה יכול להיות בתחום שאנו יכולים להעלות את זה לסדר-היום.

<יעקב אדלר: נציג משרד האוצר היה פה, יש בשורות טובות.

<יעקב אדלר: לא ביקשנו ממך יותר מדי – רק אני מצפה שהתקצוב יהיה בצורה מסודרת כדי שייתן שקט תקציבי וממילא גם הדברים ירוצו.

<יעקב אדלר: הוועדה תקיים בקרוב ישיבה על הכלים הממונעים כגון ההוברבורד והאופניים החשמליים וכו', ושבוע הבא מתקיימת ישיבה של ועדת הכלכלה בהשתתפות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שעמד בראש ועדת המנכ"לים.

<יעקב אדלר: שם נתייחס גם לנושאים של תשתיות – לא רק נושאים של חינוך.

<יעקב אדלר: גם נושאים של חינוך יעלו.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: נמשיך להתעסק עם זה ולעקוב אחר הדברים.

<יעקב אדלר: הישיבה נעולה.