ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 215, 2017-06-13 12:18

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים.

אברהם נגוסה: אנחנו היום דנים בנושא מצבם של מנטרלי צ'רנוביל בישראל, לציון 30 שנים לאסון צ'רנוביל, ביוזמתה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: נמצאים כאן חבריי חברי הכנסת יואל רזבוזוב והפרופסור יוסי יונה, וחבר הכנסת זוהיר בהלול.

אברהם נגוסה: תודה שבאתם.

אברהם נגוסה: גם בנוסף אני רוצה להגיד, בכניסה כאן יש תערוכה של כ-20 צילומים שצולמו במקום בו אירע האסון בצ'רנוביל, בביקור מאורגן של עיתונאים ישראליים בשנה האחרונה.

אברהם נגוסה: אני מציע לכם שכשנסיים את הדיון, אתם יכולים לראות את התמונות האלה.

אברהם נגוסה: אני אתן לפתוח את הנושא הזה ליוזמת הדיון, חברת הכנסת קסניה סבטלובה בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב ראש על קיום הדיון החשוב הזה כל כך, אני גם מודה לחברי חבריי הכנסת שנמצאים פה, יש כאן גם את יואל שהוא כמוני גם מלווה את הסיפור של המנטרלים, הליקווידטורים שסייעו לסלק את התוצאות של האסון הגרעיני הכבד הזה, וחברי יוסי יונה וזוהיר בהלול, תודה לכם.

קסניה סבטלובה: אני זוכרת היטב את האירוע למרות שבאותה עת הייתי בסך הכל בת 9, אבל אני זוכרת את העננה הכבדה שרבצה על כל המדינה שלנו, אז הייתה מדינת ברית המועצות, בעקבות מה שאירע.

קסניה סבטלובה: אני זוכרת את העמימות, אני זוכרת כיצד אנשים התלחששו ביניהם, כי לא ידעו בדיוק מה קורה.

קסניה סבטלובה: ואני גם זוכרת את הסיפורים על אותם הגיבורים שנכנסו אל תוך הלהבות עם ידיים עירומות כמעט, כמעט ללא ציוד שהיה יכול להגן עליהם ועל החיים שלהם ועל הבריאות שלהם, ניסו להיאבק בלהבות הכבדות האלה.

קסניה סבטלובה: אסון צ'רנוביל הוא האסון הכבד ביותר, ה-אסון האקולוגי של המאה העשרים, ואנחנו מקווים שגם במאה ה-21 לא יהיו לנו אסונות כבדים יותר, שזה יהיה באמת סמל לרשלנות של בני אנוש, שככל שמתקדמים בהתפתחות הטכנולוגית, כך הם גם צריכים להתמקד על איך לשמור עלינו, על האנשים, איך לשמור על הסביבה.

קסניה סבטלובה: זהו יום שאנחנו מציינים אותו, גם זוכרים את האסון עצמו, שההשלכות שלו עדיין אפשר להרגיש אותם גם בצ'רנוביל וגם האנשים, גם הליקווידטורים, וגם תושבי צ'רנוביל עצמם, כל האזור, עדיין סוחבים בתוכם את הזיכרון הכאוב של האסון, כי רובם ככולם חולים, חולים במחלה הארורה שנדבקו בה ושחלו בה, אז כשאירע הפיצוץ הנוראי.

קסניה סבטלובה: כמובן ביום הזה אנחנו מתקבצים פה כולנו, גם כדי לתת כבוד לאותם ליקווידטורים, קבוצה נפלאה שיצא לי להכיר אותם ואנחנו עובדים קרוב, לתת להם את הכבוד שמגיע להם, על כך שהם בסופו של דבר עצרו את הענן הגרעיני, ואפשרויות אחרות, ויש פה את חברתי יעל כהן-פארן שהיא תגיע ותרחיב על זה, יכול היה להגיע גם למדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: זה הורגש היטב באזורים באירופה, בדרום אירופה ומקומות אחרים, וזה היה יכול להגיע גם למחוזותינו אנחנו.

קסניה סבטלובה: השאלות שהייתי רוצה לשאול פה גם את נציגי הממשלה, כיצד אנחנו עוזרים לקבוצה הזאת של הגיבורים האלה שאז הקריבו את החיים שלהם, הקריבו את הבריאות שלהם, איך אנחנו היום במדינת ישראל מושיטים להם יד ומסייעים בפתרון בעיות כאובות, שלמרות שהם נמצאים פה כבר 26 שנה, וכבר חברים אחרים בקבוצה הלכו לעולמם, עדיין לא מצליחים לפתור אותן, כמו למשל הנושא של ביטוח החיים, שלמרות שאני שנתיים כבר מנסה לקדם את הנושא הזה, עם המפקחת על הביטוח, עם חברת הביטוח הממשלתית "ענבל", טרם קיבלנו תשובות כיצד אפשר במדינת ישראל לדאוג שלקבוצה הזאת של האנשים יהיה ביטוח חיים.

קסניה סבטלובה: אני מודה לך כבוד היושב ראש.

אברהם נגוסה: תודה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש, אני מברך על הדיון.

יואל רזבוזוב: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה על הדיון החשוב הזה, חברי כנסת ואורחים שנמצאים כאן, ליקווידטורים.

יואל רזבוזוב: קודם כל אני מצטרף למה שחברת הכנסת סבטלובה אמרה, כל מילה היא נכונה, אני חושב שאנחנו כאן רואים ויש כאן מסמכים, אני ראיתי לא מעט מסמכים, יש סטטיסטיקות.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים עד כמה האנשים האלה היום סובלים, מי שנשאר בחיים, ואני זוכר עוד לפי הוועדות בקדנציה הקודמת, ישיבות, דיוני וועדות, שמשרד הבריאות שזה לדעתי הגורם המכריע, הוא לא מוכן לקבל שזאת קבוצה שהיא קבוצה בסיכון.

יואל רזבוזוב: דבר פשוט.

יואל רזבוזוב: לאור הנתונים שאני קיבלתי, שחור על גבי לבן אנחנו רואים כמה כסף מוציאים על תרופות, כמה תמותה.

יואל רזבוזוב: יש פה באמת נתונים שמצדיקים, ועדיין המדינה לא מוכנה להכיר בזה.

יואל רזבוזוב: ברגע שהמדינה לא מכירה בזה, אנחנו לא מצליחים להזיז שום דבר, לא מול המפקחת ולא מול הגורם כאן שצריך להכיר בזה, משרד הבריאות.

אברהם נגוסה: נמצאים פה נציגים, אנחנו נשמע אותם.

יואל רזבוזוב: כן.

יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע אותם.

יואל רזבוזוב: הייתה איזו שהיא תזוזה אבל עוד פעם זה נעצר.

יואל רזבוזוב: אני מקווה שהמאמצים של כולם כאן יביאו איזה שהוא פרי ושנוכל להזיז, עדיף מאוחר מאשר אף פעם לא, אבל כמו שקסניה אמרה, 26 שנים, ובינתיים כמעט שום דבר לא זז.

יואל רזבוזוב: כל הכבוד לאלכסנדר קלנטירסקי שבאמת יושב ועומד ונלחם עבור אותם האנשים, כי מגיע להם.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יוסי יונה בבקשה.

יוסי יונה: תודה אדוני היושב ראש, קודם לקסניה סבטלובה חברתי היקרה, תודה על קיומו של הדיון הזה, כי המון פעמים כשמקיימים דיונים רוצים להביא למודעות ציבורית.

יוסי יונה: במקרה הספציפי הזה זה גם להביא את זה למודעות שלנו, חברי הכנסת.

יוסי יונה: שעד שלא הגעתי, לא עמדתי על קיומה של הבעיה הספציפית הזאת.

יוסי יונה: כולנו בוודאי מודעים לאסון האקולוגי אנושי, כי בסופו של דבר זה לא שאיזה ים פה עלה על גדותיו וגרם למותם של אנשים, אלא מקום שבו בני אדם עצמם, הגולם שלפעמים קם על יוצרו, וזה אחד מהביטויים המאוד מאוד מובהקים, הגולם שקם על יוצרו.

יוסי יונה: דבר שנעשה לקדם אנושות לפעמים הוא הופך להיות מפגע קשה ביותר של האנושות, כמו המקרה של צ'רנוביל.

יוסי יונה: זה בהחלט גם מה שאתם עשיתם, הנציגים, שעוד נותרו, כי הבנתי מקסניה שחלקכם או חלקם הלכו לעולמם.

יוסי יונה: אז כן בוודאי, הקבוצה המופלאה הזאת של האנשים, הליקווידטורים, טעיתי, אני מכיר את המילה הזאת באנגלית, TO LIQUIDATE, יש לזה בדרך כלל משמעות שלילית, זה לחסל.

קסניה סבטלובה: לחסל את האסון שהיה.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: ברור.

יוסי יונה: חיסלתם את האסון שהיה.

יוסי יונה: אנחנו לא יכולים, אנחנו, חברי הכנסת, שלא להביע הערכה.

יוסי יונה: וכאן תראו, זו מלחמה אזרחית, שהאזרח נלחם, זה לא צבא, זה לא חייל, והנה אנחנו רואים שגם במקרים האלה נדרש המון פעמים אומץ לב שהוא חסר גבולות, שכרוך בסיכון חיים שבאמת המון אנשים הלכו לעולמם במהלך חיסולו של הסיפור הזה.

יוסי יונה: אנחנו לא יכולים לבוא לכאן ולהשתתף באיזה שהוא מהלך ריטואלי שבאנו ושמענו, יואל אתה דיברת על כך שמתקיימים איזה שהם תהליכים, אבל התהליכים מקרטעים ולא מתממשים.

יוסי יונה: אז אנחנו, חברי וחברות הכנסת שמגיעים לכאן כדי להביע את ההערכה, האהדה שלנו אליכם, וגם לבוא ולאמר שאנחנו עדיין בעוד איזה מאבק אזרחי, אז אפשר להגיד חיילים, כמו שהייתם חיילים בחיסול של הקרינה הגרעינית, אנחנו עכשיו חיילים שלך קסניה, ליוזמה כדי לקדם את הזכויות שלכם שהיא חובה הכי בסיסית שאפשר.

יוסי יונה: אז הנה, אני חושב שאני יכול לדבר בשמם של כל אלה שנוכחים כאן, אני גם תוהה יואל, בכל זאת, אתה נמנה על מפלגה שהיא בקואליציה וגם אדוני היושב ראש - - -

אברהם נגוסה: לא, הוא לא בקואליציה.

אברהם נגוסה: אני וטלי מהקואליציה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אתה וטלי בקואליציה.

יוסי יונה: טלי, אני פונה אליך, ואני חושב שאתם צריכים להיות הסופחנים שלנו בקואליציה, אולי צריך להעביר בסופו של דבר גם איזו שהיא חקיקה בעניין הזה.

יוסי יונה: ואם צריך סיוע שלנו מהאופוזיציה, בהחלט אנחנו מוכנים לעשות זאת.

יוסי יונה: הערה אחרונה, אם אני עוזב זה לא בגלל ש- - - להגיע לוועדה לכלכלה, אני נאלץ ללכת קסניה, ואנחנו חיילים שלך.

יוסי יונה: תגידי כל יוזמה.

קסניה סבטלובה: אנחנו נעדכן אותך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחברת הכנסת יעל כהן פארן.

אברהם נגוסה: בבקשה חבר הכנסת זוהיר בהלול.

זוהיר בהלול: גם אני מברך על קיומו של הדיון הזה.

זוהיר בהלול: כדור הארץ נתון באופן תמידי לאיומים רציפים.

זוהיר בהלול: מי שחושב לתומו שאסון צ'רנוביל הוא האחרון שמאיים על כדור הארץ טועה, כדור הארץ יוותר לדעתי עד קץ העולם תחת סכנה מוחשית, מכיוון שיש לא מעט רחשים מסביב לכדור הארץ שמסכנים אותו.

זוהיר בהלול: ובכל אופן, כדור הארץ כדי שיישמר, זקוק לגיבורים, ואתם הייתם הגיבורים של אותה תקופה לפני 30 שנה, וחירפתם את נפשכם כדי להותיר את האזור הזה נקי במידת האפשר, הוא כמובן לא התנקה באופן אבסולוטי, אבל בכל זאת עשיתם עבודת קודש בלתי רגילה.

זוהיר בהלול: מתוך 4,000 מהליקווידטורים שהגיעו לארץ, על פי הנתונים שאני אספתי, נותרו כ-1,500 בחיים.

זוהיר בהלול: א.

זוהיר בהלול: שתאריכו חיים, ואתם הרי המדגם המייצג של גיבורים אמיתיים, אבל אני תוהה איך יכול להיות שמדינת ישראל הנאורה, כשיש סוגיות כל כך אנושיות, כשהאנושות מתעלה לרמת נשגבות שכזאת, ואתם הרי מייצגים אותם, מדינת ישראל מהססת, בזרועותיה הביצועיות.

זוהיר בהלול: מהססת.

זוהיר בהלול: בסך הכל מדובר ב-1,500 בני אדם שראויים - - -

<קריאה: פחות.

זוהיר בהלול: או אולי פחות, שראויים לתמיכה ממסדית.

זוהיר בהלול: זה מזכיר לי, וסליחה, אין כאן השוואה לחלוטין, אין לחלוטין השוואה, אבל המדינה אפילו לניצולי השואה שלה, מהססת ומגמגמת.

זוהיר בהלול: אתם לא היחידים.

זוהיר בהלול: אבל מכאן תבקע אל אויר העולם הקריאה, שהמדינה אמורה, באמצעות היוזמה המבורכת שלך, אמורה לתת להם את הסעד, כדי שתחיו בצלם אל, אחרי שהבאתם לעולם מחזה אדיר של התעלות אנושית בלתי רגילה.

זוהיר בהלול: אנחנו לצדכם, ואני חושב שמדובר כאן בעבודת קודש, ואנחנו, ככל שנוכל, נתייצב דום כדי לעזור בסוגיה הזאת.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הועדה בעבר חוקקה חוק בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו נתייחס יותר מאוחר, אולי עורך הדין יתייחס יותר מאוחר.

אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת אתם רוצים להתייחס בשלב זה?

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה גם לקסניה על קיום הדיון.

טלי פלוסקוב: אני הייתי במדינת ברית המועצות לשעבר כשקרה האסון.

טלי פלוסקוב: אני זוכרת את היום הזה, ואני זוכרת את הפחד שהיה בין האנשים, שהייתי במרחק של 300 קילומטר ממקום האסון.

טלי פלוסקוב: ואני זוכרת איך באותו יום חשבתי על אותם אנשים שהיו גרים באזור, ויותר חשבתי על אותם אנשים, שסיפרו לנו, שיצאו להציל את העולם בעצם באותו רגע.

טלי פלוסקוב: זה נקרא ככה, להציל את העולם.

טלי פלוסקוב: כי אם הם לא היו באים באותו רגע, ולא היו נותנים את החיים שלהם לעצור את האסון שהיה שם, אני לא יודעת כמה מדינות וכמה עוד אנשים היו נפגעים מכל מה שקרה במקום הזה.

טלי פלוסקוב: אז זה יום קודם כל להגיד לכם תודה.

טלי פלוסקוב: תודה על מה שעשיתם אז למעננו, למען ילדינו, למען נכדינו, למען כולם, כי ההשלכות של מה שקרה שם, זה לא השלכה חד יומית.

טלי פלוסקוב: זה משהו שבאמת ממשיך.

טלי פלוסקוב: אגב, מישהו סיפר לי לא מזמן, לא, ראיתי תמונה בפייסבוק, הראו לי חיה שהייתה ממשיכה לחיות ביער שהיה לא רחוק מצ'רנוביל, זה היה משהו כזה שאף אחד מאתנו לא - - - משהו ענק מרוב ההשפעה של הסביבה באותו אסון.

טלי פלוסקוב: מצד אחד אני באמת רוצה להגיד תודה, מצד שני, התודה שלי לא מספיקה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה שאנחנו היום מדברים על זה, ופה אני רוצה להגיד תודה לאדם שכבר לא איתנו, חבר הכנסת לשעבר יורי שטרן.

טלי פלוסקוב: הוא היה הראשון שהצליח להעביר פה מהלכים לטובת האנשים האלה.

טלי פלוסקוב: ואז לא הרבה אנשים ידעו בכלל מה זה צ'רנוביל, ולצערי הרב היום, אחרי 31 שנה, עדיין לא הרבה אנשים יודעים מה זה צ'רנוביל.

טלי פלוסקוב: לא הרבה אנשים במדינת ישראל מכירים ומוקירים לאנשים האלה מה זה צ'רנוביל, מה הם עשו, מה בעצם, את כל הטרגדיה שאז עברה.

טלי פלוסקוב: זה לא חוק שאני הגשתי הצעת חוק בנושא, אני רציתי להגדיל לאנשים האלה מענק שנתי שהם מקבלים, והייתה מטרה להגדיל את המענק הזה ב-2,000 שקל לכולם.

טלי פלוסקוב: יותר מזה אני אגיד לך, היה כבר מקור תקציבי לכך, ולצערי הרב את החוק הזה עצרו יועצים משפטיים.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: הם עדיין לא רואים בקבוצה הזאת משהו ייחודי שהם צריכים לקבל יותר מאנשים אחרים.

טלי פלוסקוב: אני לא הסכמתי איתם, רבתי איתם, אבל לצערי הרב זה לא קידם אותי בהעברת החוק.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח, אדוני היושב ראש, אם אנחנו היום כתוצאה של הדיון הזה נוציא מסקנות של הועדה, גם כמובן למליאה, זה אנחנו תמיד עושים, אבל גם - - -

<דנה גורדון שושני: אי אפשר.

טלי פלוסקוב: אי אפשר להוציא?

<דנה גורדון שושני: זה לא הצעה לדיון מהיר ולא הצעה לסדר.

<דנה גורדון שושני: רק החלטות.

אברהם נגוסה: החלטות.

טלי פלוסקוב: החלטת הועדה, ולהעביר אותה, אני הייתי כותבת עותקים אולי, גם ליועצים משפטיים, גם לאלה שמקבלים החלטות.

טלי פלוסקוב: אני סבורה שהקבוצה הזאת אכן צריכה לקבל התייחסות אחרת.

טלי פלוסקוב: הם השקיעו את בריאותם ואת חייהם לטובתנו.

טלי פלוסקוב: גם אם אנחנו לא ברית המועצות, מה לעשות.

טלי פלוסקוב: אבל הם היום אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: וכמו שמדינת ישראל יודעת להודות להרבה אנשים, שהם גם לא אזרחים של המדינה, בזה שהם עושים לטובת אנשים אחרים, אני חושבת שיש מקום גם להודות לאנשים האלה, ואני אשמח מאוד אם נוכל אכן בעזרת הועדה לקדם את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: מעבר לכל הדברים הנוספים שכתובים פה במסמך, שהוא בשם עו"ד גלעד שער, יש המון דברים שאני מסכימה איתם, אבל יש הרבה נושאים לצערי הרב, שהם גם קשורים לקבוצה הזאת, וגם קשורים לאנשים מבוגרים במדינת ישראל שיש לנו עוד הרבה עבודה.

טלי פלוסקוב: מה שנשאר לי זה לאחל לכולכם בריאות, אריכות ימים ואנחנו, מה שנוכל לעשות למענכם פה מהבית הזה, כל המגבלות שיש לנו, בעצם עובדה שאני גם בקואליציה, בעצם עובדה שאני גם במפלגה של שר האוצר, ושוב אני חוזרת ואומרת, המקור התקציבי כן קיים, אבל אין הסכמה להעביר את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: אם נצליח לעשות את זה ביחד, זה יהיה ניצחון של כולם.

קסניה סבטלובה: בוא נביא אותו לפה, שיראה את התערוכה, שיראה את האנשים האלה, שיתרשם בעצמו.

קסניה סבטלובה: בוא נביא אותו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה חברת הכנסת יעל כהן פארן בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כל אני מודה גם לך וגם לחברתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה שיזמתם את הדיון הזה, ובאתי לשמוע אתכם ולהגיד לכם שלא רק שאני חושבת שהמדינה צריכה לתמוך בכם ולתת לכם לא את המינימום, את המקסימום שהיא יכולה כדי לדאוג לאריכות ימיכם ולחיים טובים ובכבוד, אלא אני גם חושבת שאתם חשובים, בטח לנו בישראל אבל גם לעולם כמי ששרד את המקום, את האסון אולי הכי גדול שהיה במאה העשרים, וששינה את פני העולם, שינה את ההבנה על המקום של האנרגיה הגרעינית בעולם.

יעל כהן-פארן: אתם עדות חיה למה שהיה שם, ואני חושבת שקולכם צריך להישמע בהקשרים האלה גם.

יעל כהן-פארן: אני נתקלת בתגובות, אני עוסקת הרבה בנושאים של אנרגיה ושל סביבה, והוויכוח סביב האנרגיה הגרעינית עדיין קיים, והרבה פעמים בפאנלים אומרים לי "כל מה שמדברים על צ'רנוביל זה לא נכון, אף אחד כמעט לא נפגע שם", בחיי, כך אומרים לי, והטיעונים לקידום אנרגיה גרעינית עדיין בישראל קיימים, הפקת אנרגיה מכור גרעיני.

יעל כהן-פארן: זה לא על השולחן, באמת, בטח לא אחרי אסון פוקושימה הכניסו את זה שוב למגירה, אבל יש תכנית מגירה.

יעל כהן-פארן: הרי צ'רנוביל הותיר אזור גדול משטח ישראל, שאי אפשר לחיות בו, ואתם יודעים את זה יותר טוב מכולם, אבל זה לא מספק, זה לא נותן מענה, לצערי, בדיונים שאני נמצאת מולם, ואני יודעת שיש באמת חוסר מודעות וחוסר הבנה למה יכול לקרות.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לספר במאמר מוסגר, אבל הרי יש לנו כור גרעיני או שניים בישראל, אמנם הרבה יותר קטנים, בשורק ובדימונה.

יעל כהן-פארן: מה עושים איתם, זה למחקר.

יעל כהן-פארן: אוקיי?

יעל כהן-פארן: אבל על הכור בדימונה חוקרים התבטאו בפורומים ציבוריים שיש המון בעיות בליבה של הכור, הכור בן 53 שנים, 54, ואני שאלתי שאילתה את משרד ראש הממשלה שהוא אחראי על הועדה לאנרגיה גרעינית, הסתכלתי על השאילתה היום, 29 ביוני זה התאריך שלה, כמעט שנה, עדיין לא קיבלתי מענה.

יעל כהן-פארן: שאילתה ששואלת מה המצב שם.

יעל כהן-פארן: מדברים על זה בפורומים מדעיים לא סגורים, לא חסויים.

יעל כהן-פארן: אני לא חושפת שום סוד מדינה, זה היה גם בתקשורת, ובכל זאת אם מתכננים לסגור את הכור מתי שהוא, אם מתכננים לשפץ אותו.

יעל כהן-פארן: יש שם ליבה שהם אומרים שיש בה הרבה מאוד בעיות, ואני חושבת שמהחדר הזה אני אשמח לשמוע, או אולי אחר כך בשיחות אם תרצו לשוחח איתי, מי שיכול לתת גם מידע מדברים שהיו בצ'רנוביל שיכול להיות רלבנטי למה שקורה בכורים שעדיין פעילים, בני חמישים ומשהו שנה.

יעל כהן-פארן: אני גם לרשות

יעל כהן-פארן: כם כדי לנסות ולסייע באמת, וכל המהלכים שגם טלי דיברה עליהם וגם קסניה ואברהם, על לשפר את המצב והתמיכה שהמדינה נותנת לכם.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את ראש עמותת ברית הליקווידטורים, אלכסנדר קלנטירסקי.

<אלכסנדר קלנטירסקי: תודה רבה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: קודם כל שלום רב לכם, יושב ראש הועדה, חברי כנסת וכל האנשים שישנם פה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: המון המון תודות שיש דיון.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אני לא לבד.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש לי קבוצת ליקווידטורים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: זו הקבוצה שלנו.

<אלכסנדר קלנטירסקי: כל אדם פה מנהל או - - - או ועדה פעיל ואנחנו רוצים, יש פה מכתב של היועץ המשפטי של העמותה שלנו, גלעד שר, הוא אדם טוב מאוד, אני מכיר אותו משנת 1997, ואני חושב שהיום יהיה פתרון על החיים שלנו.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אנחנו לא מבינים למה אין לאנשים כאלה ביטוח חיים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש גם קבוצה בארץ שעובדת עם חומר רדיואקטיבי במרכז דימונה ושם יש הכל, ביטוח והגנה של צה"ל.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אצלנו אין.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש לי בקשה יושב הראש, אני מבקש שאחרי - - -

אברהם נגוסה: אחריך, זה בתכנית.

<אלכסנדר קלנטירסקי: תודה רבה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אני פה הכל - - -

קסניה סבטלובה: אם אפשר ממש להבהיר במשפט את הסוגיה של ביטוחי החיים.

קסניה סבטלובה: זה חשוב מאוד, כי שנתיים אנחנו הולכים ביחד עם אלכסנדר לאנשים שכביכול אחראים על התחום של הביטוחים, ואנחנו שומעים מהם שבעצם אף אחד לא אחראי על הנושא הזה.

קסניה סבטלובה: אבל אף אחד.

קסניה סבטלובה: המפקחת על הביטוח הייתה במשרדי פעמיים, ובשני הפעמים האלה מה היא אמרה?

קסניה סבטלובה: "אבל אני מתעסקת בביטוחים פרטיים.

קסניה סבטלובה: אני לא יכולה להכריח חברות פרטיות לבטח את האנשים האלה".

קסניה סבטלובה: נכון, לא יכולה – לא יכולה.

קסניה סבטלובה: אז לאן היא שלחה אותנו?

קסניה סבטלובה: מה הפגישה הבאה שקיימנו?

קסניה סבטלובה: עם סוכנות ביטוח ממלכתית, ענבל.

קסניה סבטלובה: נסענו לענבל, באיירפורט סיטי, ליד שדה התעופה, עשינו את הביקור הזה, הגענו, קיבלו אותנו יפה מאוד ואמרו "אנחנו בכל לא נותנים ביטוחי חיים.

קסניה סבטלובה: אני לא יודעת למה שלחו אתכם אלינו", וכך קורה שהאנשים המבוגרים האלה, שבאמת הגיע הזמן שכבר הפקידים יתקשרו אליהם ובעצמם יציעו - - -

אברהם נגוסה: מי שלח אותך לשם?

אברהם נגוסה: מאיזה משרד?

קסניה סבטלובה: המפקחת על הביטוח, דורית סלנגר, היא שלחה אותנו לענבל, וענבל אמרו "אנחנו לא מטפלים בזה בכלל".

אברהם נגוסה: איזה משרד ממשלתי - - -

קסניה סבטלובה: האוצר.

קסניה סבטלובה: כמובן.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז לפני שאנחנו שומעים את משרדי הממשלה, אני רוצה שנשמע את עו"ד ליאור בירנבאום בנושא הזה.

אברהם נגוסה: שלחתם לנו אתמול מסמך כל כך חשוב, אבל זה פשוט הגיע ברגע האחרון.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתכניס אותנו למסמך הזה בקיצור, ואז נפנה למשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<ליאור בירנבאום: שלום לכולם.

<ליאור בירנבאום: אנחנו מייצגים את עמותת ברית הליקווידטורים של צ'רנוביל.

<ליאור בירנבאום: שמעתי את כל הדברים שלכם ודיברתם על התרומה שלהם ועל ההוקרה, אבל אם מסתכלים בשורה התחתונה על כל התחומים, האנשים האלה כאילו אין להם שום הכרה בארץ, לא לזכויות הרפואיות שלהם, לא לזכויות של הדיור שלהם, אפילו אחוזי הנכות שלהם - - -

טלי פלוסקוב: אל תגידי שום דבר.

טלי פלוסקוב: הם מקבלים מענק שנתי כקבוצה של ליקווידטורים.

<ליאור בירנבאום: המענק השנתי שהם מקבלים הוא מינורי.

<ליאור בירנבאום: במשך כל השנים האחרונות פנינו, ואלכסנדר עשה עבודה מדהימה,

טלי פלוסקוב: הם מקבלים 5,000 שקל.

<ליאור בירנבאום: אף משרד עורכי דין, פנו, הוא פנה למשרד ראש ה ממשלה, למבקר המדינה, הוא פנה לשרת הבריאות, הוא פנה, באמת לכל אדם שהיה אפשר לפנות אליו – פנינו.

<ליאור בירנבאום: מרבית הפניות לא נענו.

<ליאור בירנבאום: הנושא של ביטוח חיים זה באמת מחדל שאין לתאר.

<ליאור בירנבאום: כאן אומרים להם לא, ושם אומרים להם לא.

<ליאור בירנבאום: נוצר מצב שהעלו אותם ארצה מכח חוק השבות, הם יהודים, אזרחים תושבים כמו כולם, וכאילו אין שום משמעות לחיים שלהם.

<ליאור בירנבאום: כנ"ל לגבי החוק, ב-2001 גם לאחר מאמצים רבים, נחקק חוק, החוק כמעט ולא מיושם.

<ליאור בירנבאום: יש שם סעיף שהיה צריך להקים מרכז רפואי, בית חולים הכרמל בחיפה הוגדר כמרכז רפואי, בפועל הם בקושי מקבלים שם טיפול.

<ליאור בירנבאום: נדרש לעשות שם מעקב רפואי צמוד כדי שיבדוק את ההשלכות החמורות של הקרינה והמחלות, שלא נדע, של המחלות שהם סובלים או עלולים לסבול, המעקב בקושי מתבצע, הם בקושי מקבלים מידע על זה.

<ליאור בירנבאום: החוק גם מדבר על מתן טיפול רפואי לילדים שלהם, החוק הזה לא מיושם, פנינו לשר הבריאות בבקשה שיפתחו עוד מרכז, נוסף או במקום.

<ליאור בירנבאום: גם העניין הזה לא צלח.

<ליאור בירנבאום: הטבות בדיור, בחוק בסעיף 8 יש להם עדיפות בקבלת הלוואות, שלא לדבר על נושא הדיור הציבורי, שגם שם, בועדה האחרונה שהייתה הובטחה להם עדיפות, זה לא קרה.

<ליאור בירנבאום: האנשים האלה לא מטופלים.

<ליאור בירנבאום: זה מחדל.

<ליאור בירנבאום: מדינה שלמה, האדם הזה בכבודו ובעצמו וכל החבורה הזאת פעם אחרי פעם, שנה אחרי שנה, בלי להתייאש, עם הראש מורם, פונים לשרים, לראש הממשלה, לכל מי שאפשר.

<ליאור בירנבאום: מרבית הפניות שלהם לא נענו.

<ליאור בירנבאום: התעלמות כזאת לא ראיתי, זה מחדל, צריך להתבייש.

<ליאור בירנבאום: מדברים על האנשים האלה כמו גיבורים, כמי שתרם, שהציל את העולם.

<ליאור בירנבאום: ובפועל מה?

<ליאור בירנבאום: כלום.

טלי פלוסקוב: יש פניות לראש הממשלה?

<ליאור בירנבאום: יש פניות לראש הממשלה.

<ליאור בירנבאום: גם תיעדנו, מכתב מאוד מפורט.

טלי פלוסקוב: מתי הייתה פניה לראש הממשלה?

<ליאור בירנבאום: ב-2015 גם, וגם לפני זה יש כאן פניה לשר הבריאות, למבקר המדינה, יש גם לוועדת הקליטה, גם בפעם הקודמת, נושא הדיור הובטח להם.

<ליאור בירנבאום: האנשים האלה סובלים, הכסף שמוענק להם, הקצבה הזאת, את יודעת כמה הם מוציאים על תרופות חודשיות?

<ליאור בירנבאום: אני לא רוצה - - -

טלי פלוסקוב: גבירתי, אני לא אומרת שזה מספיק.

טלי פלוסקוב: אבל להגיד "לא כלום" את לא יכולה, כי כן יש משהו.

טלי פלוסקוב: אני גם רוצה להגדיל להם.

<ליאור בירנבאום: מבחינת הצורך שלהם, החוק שנחקק, ההטבות בו הן גם ככה מינוריות, אם אני אשווה את זה להטבות של ארצות המוצא שלהם, שהם עזבו ועלו לישראל, בארצות המוצא שלהם יש להם שלל הטבות, אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל אני אגע בזה, גם במישור הבינלאומי שהם ביקשו מישראל באמצעות אמנות בינלאומיות לאכוף על מדינות המוצא שלהם לתת להם את הפיצויים פה, גם זה לא נעשה.

<ליאור בירנבאום: משא ומתן ענייני ורשמי לא נעשה, שום פרוטוקולים לא הועברו לאנשים האלה.

<ליאור בירנבאום: גם תביעות אישיות שלהם נדחו שם.

<ליאור בירנבאום: אני חושבת שגם היום המצב השתנה.

<ליאור בירנבאום: אם היום יפנו בבקשה למדינות האלה, זה במישור הבינלאומי, אני חושבת שהתגובות יהיו אחרות.

<ליאור בירנבאום: אבל אני רוצה לחזור למישור הפנימי של המדינה, שגם החוק שיש הוא מאוד מינורי, ההטבות שהם מקבלים הן קטנות, וגם מה שיש זה לא מיושם.

<ליאור בירנבאום: זה לא מיושם.

<ליאור בירנבאום: ואתם יכולים לבדוק את זה.

<ליאור בירנבאום: והם פה גם להעיד על זה.

<ליאור בירנבאום: והפניות שאפילו לא עונים לנו, לא עונים על הפניות.

טלי פלוסקוב: י - - - אנחנו נבדוק.

<ליאור בירנבאום: יש כאן מחדלים עצומים של המדינה שמזניחים את האנשים האלה.

<ליאור בירנבאום: האנשים האלה מוזנחים.

אברהם נגוסה: השר שאחראי לביצוע החוק הזה הוא שר הבריאות?

אברהם נגוסה: איזה שר? שר הקליטה?

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: תמשיכי.

<ליאור בירנבאום: זה שר הקליטה.

<ליאור בירנבאום: יש גם לשר הבריאות וגם לשר הפנים יש כל מיני סמכויות לקבוע.

אברהם נגוסה: לא, מה שכתוב בחוק.

אברהם נגוסה: אחראי לביצוע בחוק.

<ליאור בירנבאום: בסעיף 7 שר הבריאות יקבע בית חולים שישמש מרכז רפואי למעקב אחרי המנטרלים וילדיהם.

<ליאור בירנבאום: המרכז הרפואי, תלכו אליו, תראו מה מוענק להם.

<ליאור בירנבאום: חוץ מבדיקות דם שגם הבדיקות האלה מוענקות גם לאנשים שהם לא מהמנטרלים, שאנחנו קוראים להם כך, והוא רשאי לקבוע - - - רפואיים.

<ליאור בירנבאום: אנחנו קוראים לשר הבריאות להשתמש בסמכויות שלו, לפתוח בעת הצורך מרכזים נוספים, או לכל הפחות שיהיה מרכז שיעניק להם את הטפול שנדרש, ונדרש להם טיפול מיוחד.

<ליאור בירנבאום: להשוות אותם לאותה קבוצת אנשים בגיל שלהם, זה מנותק ורחוק מהמציאות.

<ליאור בירנבאום: איפה קבוצת האנשים בגיל שלהם ספגה כמויות כאלה של קרינה?

<ליאור בירנבאום: אתם מכירים את האסון, אתם מדברים עליו, איך אפשר להשוות ביניהם לאנשים אחרים בני גילם שלא ספגו את הקרינה הזאת?

<ליאור בירנבאום: איזו השוואה משרד הבריאות עושה?

<ליאור בירנבאום: וזה באמת על הקצה, והרחבנו במכתב, ואנחנו נשמח שכל השרים יקומו ויעשו את מה שמופנה אליהם ושהדברים והטיפול יועבר למשרד הממשלה ששם יש מקומות ייעודיים ומשרדים שמטפלים בכל ענייני האנרגיה, מה שאולי במקומות אחרים לא מבינים את ענייני האנרגיה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש מישהו מקצועי שם שיודע מה זה קרינה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: בקליטה אין מישהו מקצועי.

טלי פלוסקוב: למה משרד הקליטה צריך לטפל בזה?

טלי פלוסקוב: אני לא מבינה.

<ליאור בירנבאום: נכון.

<ליאור בירנבאום: נכון.

<ליאור בירנבאום: למה משרד השיכון- - - שבחוק רשום להעניק להם - - -

קסניה סבטלובה: גם משרד הקליטה עד עכשיו מטפל בדיור הציבורי לישראלים שחיים פה שלושים שנה, זה גם לא ברור.

<אלכסנדר קלנטירסקי: הבעיה שלנו זה שהעלייה שלנו עברה ל - - - נכון, אבל צריך מישהו מקצועי שיודע מה זה קרינה.

קסניה סבטלובה: מי נמצא ב- - -

אברהם נגוסה: יש, משרד הבריאות גם, משרד הקליטה נמצאים.

אברהם נגוסה: יש מישהו ממשרד ראש הממשלה?

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: מהאוצר?

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אז יש לנו את משרדי הממשלה, כפי שכתוב שם שאחראים, משרד הבריאות ומשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את נציג משרד הבריאות בבקשה.

<יונתן דובנוב: - - משרד הבריאות בחיפה - - - עוזר מינהל רפואי של ראש מינהל רפואה.

<יונתן דובנוב: יושב ראש הועדה, חברי כנסת נכבדים.

<יונתן דובנוב: הליקווידטורים, אלה שנמצאים פה, אלה שכבר לא איתנו, שבאמת תרמו את הבריאות ואת החיים שלהם באסון הזה.

<יונתן דובנוב: כמו שהזכירה חברת הכנסת סבטלובה, היא הייתה בת תשע, אני הייתי כבר רופא בן 26, אז הייתי עתודה - - - רק רציתי להגיד שמעבר לתודות, ומעבר לביקורות, כרגע שמעתי מהפרקליטה שלכם, אנחנו כן במשרד הבריאות נערכנו בזמנו וכן הקמנו את המרכז למעקב ש - - - עד היום, הוא לא נסגר, הוא עדיין פועל.

<יונתן דובנוב: מי שעומד בראשותו הוא פרופסור - - - שהוא אחד המובילים בתחום של אפידמיולוגיה והשפעות קרינה בעולם כולו, וכפי שאתם יודעים, בעצם נרשמו אצלנו במרכז יותר מ-1,680 ליקווידטורים בזמנו, כרגע נמצאים בחיים פחות מ-1,500 אנשים.

<יונתן דובנוב: אמנם כל הכבוד לביקורות ששמענו, - - - של משרד הבריאות, אבל אני חייב לומר שהמספרים לא בדיוק אותם מספרים כפי ששמעתם עכשיו מהפרקליטים.

<יונתן דובנוב: התמותה בתוך הליקווידטורים היא בהשוואה כלל ארצית, אנחנו כן משווים את זה כלל ארצי, בכוונה כדי לראות האם יש איזה שהוא גורם סיכון נוסף שהוא כן יכול להשפיע על התמותה והתחלואה, והתמותה הזאת נמוכה בהשוואה לכלל ארצי.

<ליאור בירנבאום: איך אפשר להשוות, אני מצטערת.

<ליאור בירנבאום: איך אפשר להשוות בין אנשים שספגו קרינה ברמה כזאת?

<יונתן דובנוב: כאיש מקצוע אני אומר לך שכן אפשר להשוות.

<יונתן דובנוב: כאשר אנחנו הצלבנו את זה עם הנתונים של רישום הסרטן הלאומי, אחד הרישומים של סרטן הלאומי המובילים בעולם גם באיכותו וגם בהיקפו, רישום הסרטן הלאומי לא מוצא עודף תחלואה בסרטן בקרב הליקווידטורים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: זה לא נכון.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: כשאתם דיברתם אף אחד לא הפריע.

<יונתן דובנוב: אנחנו מוכנים לשבת עם הנציגים שלכם, עם אנשי המקצוע שלכם, כל הרשימות גלויות, אנחנו מוכנים לפתוח, לדון ולעשות דיון מקצועי כמו שצריך.

<יונתן דובנוב: מה שאני רציתי להגיד, שרק 12 שנה המעקב כלל את כל הבדיקות שהיו כהמלצה של ארגון הבריאות העולמי ואנרגיה אטומית של האיחוד האירופי.

<יונתן דובנוב: עוד ב-2006 ארגון הבריאות העולמי והאיחוד האירופי לא המליץ מעקב נוסף מעבר למה שכבר נעשה.

<יונתן דובנוב: כיום אנחנו בעצם במדינת ישראל, במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, במסגרת מדדי איכות רפואה בקהילה, נותנים אותם בדיקות, מעל ומעבר מה שממליצים היום על ידי ארגון הבריאות העולמי לאנשים שנחשפו בצ'רנוביל והיו ליקווידטורים.

<יונתן דובנוב: המעקב על זה בעצם לא תרם לנו דברים נוספים.

<יונתן דובנוב: כרגע אנחנו לא רואים במשרד הבריאות שיש יתרון נוסף לבדיקות נוספות או להכנסה והכללה של קבוצת הליקווידטורים למעקב נוסף, או להמשך המעקב, מעבר למה שהמליץ ארגון הבריאות העולמי ומשרד הבריאות שלנו.

<יונתן דובנוב: שוב, אני חוזר ואומר שאנחנו מוכנים לשבת ולדבר עם הנציגים שלכם גם כן להעלות - - -

<קריאה: אתה היית בצ'רנוביל אדוני?

<אלכסנדר קלנטירסקי: הוא לא יודע.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אתה לא יודע בכלל.

קסניה סבטלובה: אבל למה לא עשיתם את זה עד עכשיו?

<אלכסנדר קלנטירסקי: למה אין תשובה על המכתב שלי?

<אלכסנדר קלנטירסקי: למה?

<אלכסנדר קלנטירסקי: למה אין?

אברהם נגוסה: סליחה.

<יונתן דובנוב: מר קלנטירסקי, אנחנו מוכנים לשבת איתכם - - -

קסניה סבטלובה: אבל למה עכשיו, אחרי 26 שנה, למה עכשיו?

קסניה סבטלובה: למה כל כך הרבה זמן?

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש מכתב משנת 2014.

אברהם נגוסה: סליחה, אני מבקש.

<יונתן דובנוב: אנחנו מוכנים לשבת איתכם ולדון בצורה מקצועית ועניינית.

<ליאור בירנבאום: אנחנו מדברים על החוק - - -

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני לא מאשר.

אברהם נגוסה: הוא ברשות הדיבור, תנו לו לדבר.

אברהם נגוסה: אם יש לכם הערות תרשמו, אני אתן לכם, ובתורכם תדברו.

אברהם נגוסה: אין דבר כזה שנכנסים בכל משפט.

<יונתן דובנוב: תודה רבה.

<יונתן דובנוב: מר קלנטירסקי, תרשה לי לסיים את המשפט.

<יונתן דובנוב: בסופו של דבר, החוק קובע בסעיף 7 שהמעקב הרפואי ייערך על פי המלצת הרופאים המטפלים במנטרלים במרכז הרפואי.

<יונתן דובנוב: כרגע אנחנו לא רואים הרחבת המעקב מעבר למה שנעשה.

<יונתן דובנוב: אם אתם חושבים - - -

<אלכסנדר קלנטירסקי: למה לא רואים?

אברהם נגוסה: מר אלכסנדר, אני מצטער, תרשום נקודות ואני אתן לך להגיב אחריו ולשאול.

אברהם נגוסה: אבל אני לא רוצה שתפריעו באמצע המשפט, זה לא הגיוני.

אברהם נגוסה: פשוט תרשמו, גם עורכת הדין, אני אומר לך.

<יונתן דובנוב: תודה רבה.

<יונתן דובנוב: אנחנו כמובן יכולים להעלות את הטענות של - - - ולהעביר את זה לוועדה בכנסת ולכל הנוגעים בדבר.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש לך רישיון רופא?

אברהם נגוסה: רגע.

<יונתן דובנוב: אני חייב לענות על ההשמצה ממר קלנטירסקי שאני כרגע שמעתי.

<יונתן דובנוב: יש לי לא רק רישיון רופא.

<יונתן דובנוב: אני רופא מומחה בבריאות הציבור.

<יונתן דובנוב: אני רופא מומחה במינהל הרפואי.

<יונתן דובנוב: אני רופא כבר 35 שנים.

<יונתן דובנוב: ולזלזל במקצוע שלי, אני לא נותן לאף אחד, עם כל הכבוד לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תנו לי לנהל את הישיבה.

אברהם נגוסה: אני לא מאשר, בועדה הזאת לא נכנסים באמצע משפט של מי שיש לו את רשות הדיבור.

אברהם נגוסה: למי שיש שאלה רושם ומבקש את רשות הדיבור ואני נותן.

אברהם נגוסה: מר אלכסנדר, אני רוצה שתשאל את מה שאתה רוצה לשאול.

<אלכסנדר קלנטירסקי: רק שאלה אחת, חבל על הזמן על מי אני שמעתי ממשרד הבריאות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש מכתב משנת 2014.

<אלכסנדר קלנטירסקי: עד עכשיו אין תשובה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: למה?

<אלכסנדר קלנטירסקי: הוא דיבר שהוא מקצוע גבוה, הוא יודע הכל ויש מכתב.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אפשר לקבל תשובה על המכתב?

קסניה סבטלובה: מאיזה תאריך, אלכסנדר?

<אלכסנדר קלנטירסקי: 27 באוקטובר 2014.

<אלכסנדר קלנטירסקי: מספיק?

טלי פלוסקוב: אלכסנדר?

טלי פלוסקוב: למי הופנה המכתב?

<אלכסנדר קלנטירסקי: לשר הבריאות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עורכת הדין, יש לך עוד שאלה?

<ליאור בירנבאום: אנחנו רוצים להתייחס לדברים בהיבט הרפואי.

<ליאור בירנבאום: גם סעיף 7 עצמו לחוק המנטרלים נכון להיום, לא מיושם כפי שהוא צריך להיות מיושם.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דוקטור דובנוב, אני רוצה שתענה לשתי השאלות האלה.

<יונתן דובנוב: קודם כל לגבי המכתב שהועבר אלינו באוקטובר 2014, אינני יודע ולא ראיתי אותו בהתכתבות בכל המסמכים שהועברו אלי לטיפולי.

<יונתן דובנוב: לגבי היישום של סעיף 7, אנחנו גם כן יכולים לשבת, שוב, ולדון בנושא הזה בטענות במה אנחנו לא יישמנו את המעקב אחרי הליקווידטורים.

<ליאור בירנבאום: וגם בילדי הליקווידטורים.

<יונתן דובנוב: אתם תעלו טענות בבקשה בצורה מקצועית מה בדיוק לא נעשה, ומה שכן נעשה, אנחנו מוכנים לבדוק מול פרופסור רנרט ממרכז - - -

אברהם נגוסה: מה שאתה אומר, שאתה עכשיו מוכן לשבת איתם ברמה המקצועית, לדבר איתם בנושא הזה ומה אפשר לעשות, איך אנחנו יכולים לקדם את הנושא, מה שתלוי במשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: זה מה שאני מבין ממה שאתה אומר.

אברהם נגוסה: במסגרת מה ש- - -

<יונתן דובנוב: במסגרת מה שמיושם ובמסגרת מה שאנחנו חושבים כאנשי מקצוע.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: עלתה שאלה, שהייתה פניה למשרד הבריאות בשנת 2014, אחרי שלוש שנים אין התייחסות.

אברהם נגוסה: לזה אתה אומר "לא הגיע אלי, אני לא יכול לענות".

אברהם נגוסה: זה מה שאתה אומר?

<יונתן דובנוב: אני חייב לבדוק.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שתבדוק את הנושא ותעביר לנו את תוצאת הבדיקה בכתב.

אברהם נגוסה: בואו נתקדם.

טלי פלוסקוב: אגב, יש פה תוספת משמעותית שהצעת החוק הזה הייתה מהקופה התקציבית, אם אני - - - כן?

טלי פלוסקוב: זאת אומרת הכסף, המדינה כן, כשחוקקו את החוק הזה, גם כסף שמו ליישום החוק, צריך גם כן לבדוק את זה, והשאלה שנשאלת, אם זה לא יושם – איפה הכסף?

טלי פלוסקוב: האם הכסף הועבר למשרד רפואי והתבזבז שם למטרות חשובות להם, או שהכסף חזר לקופת המדינה.

טלי פלוסקוב: אם הוא חזר לקופת המדינה, אדוני, בעיני צריך להחזיר את זה ולהתחיל מחדש, לחשב מסלול מחדש, לשים את הכסף שוב ולתת את מה שהתכוונו, בחוק שעשו לפחות.

<ליאור בירנבאום: אנחנו גם מבקשים התחייבות לזמן.

<ליאור בירנבאום: הם אומרים שמשרד הבריאות יבדוק, אנחנו רוצים שיתנו לנו התחייבות לזמן, בתוך כמה זמן יהיו להם ממצאים ויחזירו לנו תשובות.

אברהם נגוסה: אוקיי, בכמה זמן אתה יכול להגיד לנו, לבדוק ולדווח לנו בכתב.

אברהם נגוסה: אני מדגיש את זה, בכתב, מתי אתה מדווח לוועדה?

<יונתן דובנוב: אנחנו מבקשים - - - שלושה חודשים.

<ליאור בירנבאום: למה שלושה חודשים?

קסניה סבטלובה: למה שלושה חודשים?

קסניה סבטלובה: אז יוצאים לפגרה - - -

<יונתן דובנוב: הבדיקה תיקח - - - מה - - -

<ליאור בירנבאום: 14 יום, 30 יום.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: שאלתם, שמענו, אנחנו נקבל את ההחלטה.

אברהם נגוסה: אנחנו בסוף יולי יוצאים לפגרה, אני רוצה שהתוצאה תהיה לפני שאנחנו יוצאים לפגרה.

אברהם נגוסה: אז עד ה-20 ומשהו - - -

<יונתן דובנוב: מקובל.

<יונתן דובנוב: עד הפגרה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ואז אנחנו נעשה - - -

טלי פלוסקוב: לפני שנתפזר.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: תוך חודש ימים.

אברהם נגוסה: תודה.

<גרגורי ברטל: יש אפשרות להגיד מילה?

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיע למשרד הקליטה.

<גרגורי ברטל: הידיים שלי נקיות.

<גרגורי ברטל: לא הרגתי, לא עשיתי שום דבר, אני אזרח.

<גרגורי ברטל: ככה זה קרה, שאנחנו, כל הקבוצה שלנו היינו בצ'רנוביל.

<גרגורי ברטל: קודם כל אדון דוקטור דובנוב, אין לנו שום כרטיס שאנחנו מגיעים לרופא או לעוד משהו מיוחד, שמישהו יכול לזהות ולעשות סטטיסטיקה שהגיע אדם מקבוצת צ'רנוביל.

<גרגורי ברטל: זה דבר ראשון.

<גרגורי ברטל: דבר שני, מזמן הזה אף אחד לא יודע, לא בעירייה ולא בשום מקום, אנחנו לא מקבלים שום דבר, אנחנו זירו, אפס.

<גרגורי ברטל: אף אחד לא יודע.

<גרגורי ברטל: חוץ משאנחנו מקבלים כמובן את המענק השנתי.

<גרגורי ברטל: אני רק אומר מילה אחת, יש זמן שהזמן קשור לכולם.

<גרגורי ברטל: אם אנחנו עכשיו חיים אז זה לא טעות שלנו שאנחנו עכשיו חיים, יכול להיות שמחר או מחרתיים לא תראו אותנו בכלל, בכלל, אין, איננו.

<גרגורי ברטל: תשכחו שהיה גרגורי ברטל.

<גרגורי ברטל: ומי שיכול לזכור אותי זה אשתי, הילדים שלי והנכדים שלי.

<גרגורי ברטל: אז אם יש זמן לעזור, כי אנחנו עומדים, תהיה לנו פגישה ב-15 לחודש, אז אנחנו דקה סוגרים עיניים וזוכרים מי שהיה איתנו וכל שנה אנחנו יוצאים, אף אחד לא בודק אותנו מה הבריאות של כל אחד.

<גרגורי ברטל: מי שהלך לא חוזר.

<גרגורי ברטל: אז אם יש אפשרות לעזור, זו קבוצה לא ענקית, אין לנו מיליונים, אז תעזרו, זה הזמן עכשיו, ותבינו איפה אנחנו נמצאים.

<גרגורי ברטל: אם יש אפשרות, בבקשה.

<גרגורי ברטל: זה הזמן עכשיו, מחר לא יהיה.

<גרגורי ברטל: אף אחד לא יהיה.

<גרגורי ברטל: אני לא יודע אם יהיה לנו מחר או לא יהיה לנו מחר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כן אדוני.

<בוריס גרשטיין: (מדבר ברוסית)

קסניה סבטלובה: מתרגמת את דבריו לעברית: הוא היה בימים הראשונים בכור, כאחד מבכירי הכבאים.

קסניה סבטלובה: בוריס גרשטיין השתתף בסילוק של התוצאות של האסון בימים הראשונים, הוא היה מראשי מערך הכבאים שהגיעו, וכמובן הכבאים כידוע ספגו שם מכות אנושות בזמן הסילוק.

קסניה סבטלובה: בעצם הם סיפקו את כל מערך הכבאים באותה עת שהמטוסים פיזרו את החומרים שהיו אמורים לסייע בכיבוי השריפות, אז הם ניקזו את המים מהכור והיו שם ממש יומיים לאחר האסון, זה קרה ב-28 לאפריל 1986, שהם היו שם ועבדו שם.

קסניה סבטלובה: כל האנשים שעבדו שם בימים הראשונים, ממשמר של קייב למשל, הם באמת ספגו את המכה הקשה ביותר, כולם נדבקו באותה מחלה והם אושפזו במוסקבה בבתי החולים, ונפטרו, רובם ככולם.

קסניה סבטלובה: הם לקחו על עצמם בעצם את התפקיד לטפל בשריפה, כאשר הם לא ידעו מה יש בפנים.

קסניה סבטלובה: ביום הראשון הלך גדוד, וביום השני גם וביום השלישי כבר היה מערך משולב של כוחות שונים שנכנסו למערך הכבאות.

קסניה סבטלובה: ראיתי הרבה אנשים שהלכו, ממש מול העיניים שלי.

קסניה סבטלובה: יותר מ-20,000 בשבועות הראשונים כבר נדבקו במחלה.

קסניה סבטלובה: כל אירופה הייתה מודאגת ומוטרדת.

קסניה סבטלובה: אנחנו מכירים את הסטטיסטיקות, ראש המדינה מיכאיל גורבצ'וב נאם אך ורק כאשר אנחנו כבר ניקזנו את כל המים מהכור וחיזקנו את היסודות של הכור ורק אז הוא אמר שבעצם הסכנה חלפה.

קסניה סבטלובה: הקרינה הגיעה גם למקומות רבים גם ברוסיה ובלארוס וגם לחלק ממדינות אירופה, וברוסיה יש כפרים ואף ערים שנפגעו כולם, כל התושבים נפגעו ועכשיו גם אפשר לראות את ההשלכות.

קסניה סבטלובה: כאשר הרופא המכובד אומר שכולם בריאים, אני חושב שזה לא נכון.

קסניה סבטלובה: זה לא צודק לומר את זה.

אברהם נגוסה: אני צריך לומר את האמת, הוא לא אמר שהם בריאים.

אברהם נגוסה: הוא אמר שאנחנו במסגרת של ארגון הבריאות העולמי ומשרד הבריאות הישראלי.

אברהם נגוסה: זה מה שאני שמעתי.

אברהם נגוסה: לא יכול להיות שיש שינוי כל כך משמעותי מבחינת הנתונים הסטטיסטיים לגבי מה שקורה בישראל וברוסיה ואירופה ומקומות אחרים.

אברהם נגוסה: לצערי יש ניגוד עניינים מובהק בין אותו מרכז רפואי לבין העמותה שלנו ואנחנו בעמותה, קיים ביננו חוסר אמון כלפי הנתונים הסטטיסטיים שאתם מציגים.

אברהם נגוסה: אני עוקב כבר יותר מעשור אחרי היושב ראש שלנו שגם לו יש סטטיסטיקות והוא מציג אותן כלפי מה שמתרחש באותו מרכז רפואי, וכמה אנשים מגיעים לשם ואיך מטפלים בהם ואיך לא מטפלים בהם, וחוסר האמון קיים ואנחנו לא יודעים במה אנחנו אשמים, אולי בזה שאנחנו לא הולכים לעולמנו מספיק מהר.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אברהם, אני פעמיים הייתי בניו יורק, קיבלתי הזמנה ואני עבדתי בשני סמינרים על בעיית צ'רנוביל.

<אלכסנדר קלנטירסקי: ויש סטטיסטיקה על אירופה, על רוסיה, על בלארוס, על אוקראינה, יש לי הכל.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אני נתתי את האינפורמציה הזאת למשרד הבריאות, אבל אין תשובות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אין תשובות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש סרטן בלוטת התריס, בבלארוס בשנת 2009 היה סרטן כפול 17 ממה שהיה סרטן בשנת 1985.

<אלכסנדר קלנטירסקי: ויש סטטיסטיקה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: נו מה.

<בוריס גרשטיין: (מדבר ברוסית)

קסניה סבטלובה: (מתרגמת מרוסית).

קסניה סבטלובה: אני רוצה לפנות לוועדה ואילך, כבוד היושב ראש.

קסניה סבטלובה: קודם כל אנחנו כבר עברנו את כל אותם הדיבורים ושמענו בדיוק את אותם הנתונים והדברים לפני ארבע שנים באותה ועדה, רק אז היה נציג אחר.

קסניה סבטלובה: כמו שאצלנו בארגון אומרים, קשה מאוד להתווכח עם הנתונים והסטטיסטיקות, גם לנו יש אותם.

קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים שאתה, כיושב ראש, תבחן את המצב שנוצר במהלך כל השנים האלה, עם הנתונים שישנם ותגיעו לאמת.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול שאלה.

אברהם נגוסה: האם פעם ישבתם ביחד ועשיתם השוואה בין הנתונים שיש לכם לבין הנתונים של משרד הבריאות, האם הייתה פגישה כזאת, ישיבת עבודה מקצועית בנושא הזה?

<בוריס גרשטיין: (מדבר ברוסית)

קסניה סבטלובה: (מתרגמת מרוסית).

קסניה סבטלובה: לא הייתה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: לא, אין.

<אלכסנדר קלנטירסקי: לא הייתה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: (מדבר ברוסית)

קסניה סבטלובה: הוא אומר שסטאז' מיסז'ניקוב בזמנו הבטיח שתהיה פגישה.

טלי פלוסקוב: טוב, היום יש לנו התחייבות של משרד הבריאות לנכונות להיפגש.

<יונתן דובנוב: אני אמרתי גם - - -

אברהם נגוסה: כן, אני רוצה שתתייחס כשאתה אומר שלפי התקנון של איגוד הבריאות העולמי ואתה אומר שגם לפי משרד הבריאות הישראלי, האם אתה יכול לפרט יותר, אם אתה רואה אדם שנפגע מאותו אסון ויש לך פה תוצאות בדיקה, ואז אתה מתייחס אליו, ואתה נותן לו את הטיפול הרפואי בהתאם לתקנון איגוד הבריאות העולמי?

<יונתן דובנוב: איגוד הבריאות העולמי קבע מספר בדיקות מסוימות, אני לא אכנס ואפרט, אבל זה כולל מעקב על יתר לחץ דם, היפר - - - , הנושא של בלוטת התריס.

<יונתן דובנוב: הבדיקות האלה כן נעשות, כפי שאני אמרתי, במרכז הרפואי - - - ולרפואת קהילה בראשות פרופ' רנרט.

<יונתן דובנוב: אם אצלכם יש נתונים אחרים, אם יש לכם נתונים על תחלואה - - - אז אנחנו - - - ניפגש בשביל להצליב נתונים.

<יונתן דובנוב: כרגע לא אני ולא אנשים אחרים במשרד הבריאות, אין לנו בסיס לא להאמין למה שנעשה במרכז רפואי - - - כרגע.

<יונתן דובנוב: אבל אנחנו מוכנים להיפגש, ולהצליב את התוצאות שלנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם שפה דוקטור דובנוב, בא ואומר, תראו, מה שהיה – היה.

אברהם נגוסה: אני לא הייתי בתמונה, לא הגיעו אלי המכתבים האלה, ועכשיו אני מוכן לשבת איתכם.

אברהם נגוסה: תבואו עם הנתונים שלכם, אני אבוא עם הנתונים, בואו נשב ביחד ברמה מקצועית וננתח את הנתונים האלה ואז נתקדם.

אברהם נגוסה: אני צודק?

קסניה סבטלובה: כן.

קסניה סבטלובה: מאה אחוז.

<מורן אוריה: אנחנו רוצות להגיב.

טלי פלוסקוב: אתן לא בבית משפט, בנות.

טלי פלוסקוב: אתן רק בכנסת.

קסניה סבטלובה: יש עוד כמה דוברים.

קסניה סבטלובה: הזמן שלנו קצר.

אברהם נגוסה: אני מעריך מה שאתם עושים, משרד עורכי הדין, אבל פה זה לא בית משפט שאנחנו צריכים ללכת כל הזמן מילה למילה.

אברהם נגוסה: אני אומר פה באופן כללי, שאנחנו רואים את העניין, יש נכונות במשרד הבריאות לשבת ולדבר.

אברהם נגוסה: אני לא מתייחס עכשיו למה שהיה.

אברהם נגוסה: הטענה שלהם למה עד עכשיו זה לא קרה.

אברהם נגוסה: בסדר, אוקיי, יש פה עניין שגם דוקטור דובנוב לא יכול לקחת את האחריות, הוא לא היה בתמונה.

אברהם נגוסה: עכשיו הוא אומר בואו נשב ונדבר ונתקדם הלאה.

<מורן אוריה: רק הערה אחת.

<מורן אוריה: אנחנו מבקשים שהפגישה הזאת לא תהיה ערעור על מה שכבר נקבע בחקיקה.

<מורן אוריה: שלא תהיה הסטה של הדיון לעניין הזה.

אברהם נגוסה: לא, בכלל לא.

אברהם נגוסה: תראו, כל הטענה שלנו זה שלא ביצעו את החוק הקיים, את ההחלטות לא ביצעו, ולכן אנחנו עכשיו לא יוצרים משהו חדש.

אברהם נגוסה: אנחנו שואלים את משרדי הממשלה "האם נהגתם על פי החוק או לא", זה גם המנדט שלנו לשאול את משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אם החוק לא נותן פתרון לבעיה קיימת, אז אנחנו, חברי הכנסת, באים ואומרים "החוק לא נותן מענה, אנחנו נחוקק או נתקן את החוק".

אברהם נגוסה: כרגע זה לא הנושא, כרגע זה חוסר הידברות, חוסר התקשרות עם משרד הבריאות והעמותה, הארגון, או הפעילים, או האנשים שנפגעו, שלא קיבלו כמו שצריך את הטיפולים.

אברהם נגוסה: זו השאלה.

אברהם נגוסה: אנחנו לא נוגעים בחוק.

<ליאור בירנבאום: כן, אבל מה שהיא אמרה, שאין פה עניין של נכונות.

<ליאור בירנבאום: יש כאן חוק שצריך ליישם אותו.

<ליאור בירנבאום: אז זה לא שאתם באים כאן לקראתם, הדברים האלה נחקקו ב-2001.

<ליאור בירנבאום: אנחנו שמחים שכיום אתם מוכנים לשבת ולהידבר איתם ולהתייחס לדברים, אבל אין כאן עניין של בחירה, יש כאן חוק שחייבים ליישם אותו.

<ליאור בירנבאום: זה מה שהיא ניסתה להגיד, ולא להמר עליו - - -

קסניה סבטלובה: זה דברי טעם וזה חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: בשביל זה ניהול הדיון שעשינו, קודם כל שמענו אתכם, אחר כך הלכנו למשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות אומר ש"לפי מה שנקבע באיגוד הבריאות העולמי וגם מה שקבע משרד הבריאות הישראלי, יש מרכז, ולפי זה אנחנו פעלנו.

אברהם נגוסה: " עכשיו אתם טוענים שזה לא מספק, בואו נשב ותגידו לנו מה לא, ומה כן.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים להתקדם עם הדברים האלה.

אברהם נגוסה: לגבי הטענות של למה עד עכשיו לא נעשו, החלטנו שמשרד הבריאות ידווח לנו תוך חודש ימים למה עד עכשיו לא התייחסו לפניות שלכם.

אברהם נגוסה: אני רוצה שנתקדם.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיע למשרד הקליטה, כמשרד שגם אחראי לביצוע החוק.

אברהם נגוסה: גברת גלית כהן בבקשה.

<גלית כהן: שלום לכולם.

<גלית כהן: אני רק מבקשת להתייחס לעניין של יישום החוק.

<גלית כהן: מבחינתי, זה לא שהחוק לא מיושם במלואו, אני - - - שכן מיושמים בחוק, בכל מקרה מבחינת משרד העלייה והקליטה.

<גלית כהן: אחת לשנה משולם למנטרלים סכום של 5,785 שקלים, אנחנו דואגים שזה יהיה בסביבות אוגוסט-ספטמבר.

<גלית כהן: זה אחד.

<גלית כהן: דבר שני - - -

טלי פלוסקוב: יש לך מספר מדויק של האנשים?

<גלית כהן: כן בהחלט.

טלי פלוסקוב: כמה?

<גלית כהן: עד עכשיו הוכרו 1,598 מנטרלים, כיום אנחנו משלמים ל-1,370 מנטרלים.

טלי פלוסקוב: אז למה הפער הזה?

<גלית כהן: כי יש 227 שנפטרו.

<גלית כהן: זה לגבי זה.

<גלית כהן: הדבר השני שאני רוצה להסב את תשומת לבכם, שבמשרד העלייה והקליטה קיימת ועדה ממלכתית שתפקידה להכיר במנטרלים, ומי שחושב שהוא זכאי להכרה כמנטרל, ובאמת המשרד מקיים מספר פעמים בשנה וועדות מעין אלה.

<גלית כהן: אותה ועדה יושבת ומחליטה מי זכאי להכרה כזאת, ובהתאם להכרה הם מתוגמלים, בהתאם למה שאמרתי לכם.

<גלית כהן: יחד עם זאת, משרד העלייה והקליטה בהתאם להחלטת הממשלה שנקבעה לפני מספר שנים, דואג להעביר לארגון היציג קלנטירסקי עומד בראשו, כמה עשרות אלפים כל שנה.

<גלית כהן: הסכום הזה נובע מה- - -

טלי פלוסקוב: כתמיכה בעמותה?

<גלית כהן: לא כתמיכה בעמותה.

טלי פלוסקוב: אלא?

<גלית כהן: סכום שנובע, בעצם המנטרלים תורמים סכום מסוים, עד 200 שקלים, יש להם אפשרות לתרום מ-50 שקלים עד 200 שקלים, אותו סכום עובר לארגון היציג, והסכום הזה עובר על ידי משרד העלייה והקליטה.

<גלית כהן: אלה דברים שמיושמים על ידי המשרד שלנו, כך שחלק מהדברים בחוק כן מיושמים.

טלי פלוסקוב: רגע, אז לוקחים כסף מהמנטרלים ומעבירים לארגון?

טלי פלוסקוב: אז למה הם צריכים אתכם בשביל זה?

טלי פלוסקוב: תוסיפו לפחות 50% מהמשרד.

טלי פלוסקוב: - - - תמיכה.

קסניה סבטלובה: אתם מוסיפים משהו מתקציב המשרד?

<גלית כהן: לא.

טלי פלוסקוב: אז מה, הם יכולים גם ככה לאסוף את הכסף.

קסניה סבטלובה: אז בשביל מה?

<גלית כהן: זו החלטת הממשלה שהייתה, וזה מה שנקבע, שהמשרד שלנו זה שיעביר את הסכום לארגון היציג, בכל מקרה, זה מה שנעשה.

טלי פלוסקוב: הם נחשבים לארגון יציג?

<גלית כהן: הם נחשבים כארגון יציג.

טלי פלוסקוב: למה אני שאלתי?

טלי פלוסקוב: כי זה פוטר אותם, אם אנחנו רוצים לתקצב אותם, אז אנחנו לא צריכים דרך ועדת תמיכות.

טלי פלוסקוב: אנחנו יכולים לתקצב אותם ישירות כארגון יציג, לנושא.

<קריאה: אבל משרד הקליטה נותן כמה אלפים?

טלי פלוסקוב: לא, זה בדיוק העניין.

טלי פלוסקוב: לא.

<אלכסנדר קלנטירסקי: זה כסף של ליקווידטורים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: זה לא כסף - - -

<גלית כהן: זה הסעיף השלישי בדברים שלי.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אני לא רואה כאן, משרד הקליטה כאן המתווך פרופר.

טלי פלוסקוב: שום דבר משרד הקליטה לא עושה.

טלי פלוסקוב: הכספים מעביר משרד האוצר, משרד הקליטה רק מעביר.

טלי פלוסקוב: האחריות - - -

קסניה סבטלובה: אנחנו לא באים בביקורת, אבל למה זה צריך לקרות בכלל?

קסניה סבטלובה: למה צריך - - -

טלי פלוסקוב: כדי שבשורת החשבון יהיה כתוב משרד הקליטה, זה הכל?

אברהם נגוסה: חברת הכנסת, אני רוצה להסביר מה שאני הבנתי מגברת כהן.

אברהם נגוסה: מה שהיא אומרת, שלפי הקריטריונים אנחנו קובעים מי זכאי, מי הוא המנטרל.

<גלית כהן: נכון.

<גלית כהן: ומשרד העלייה והקליטה הוא זה שמשלם מעצמו את הסכום של 5,785 שקלים לכל מנטרל.

<גלית כהן: זה מהתקציב של משרד העלייה והקליטה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אם ליקווידטור רוצה, הוא יכול - - -

<גלית כהן: לא, זה משהו אחר.

<גלית כהן: זה - - -

טלי פלוסקוב: זה משהו אחר, זה לארגון.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אבל יש אנשים שנתנו בקשה לפני שלוש שנים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: ועד עכשיו לא קיבל - - -

אברהם נגוסה: איזו בקשה?

<אלכסנדר קלנטירסקי: בקשה.

אברהם נגוסה: לקבל הכרה?

<אלכסנדר קלנטירסקי: כן.

טלי פלוסקוב: כמה בקשות כאלה יש?

<אלכסנדר קלנטירסקי: אבל הוא לא יכול לקבל תשובה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: הוא - - -

טלי פלוסקוב: כמה אנשים כאלה?

<אלכסנדר קלנטירסקי: (מדבר ברוסית)

טלי פלוסקוב: חמש בקשות שלא קיבלו תשובה.

<גלית כהן: אין דבר כזה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש.

<גלית כהן: אין דבר כזה.

טלי פלוסקוב: אז רשימת האנשים להעביר.

<גלית כהן: שיעביר אלי את הרשימה.

<גלית כהן: אפרים מלמד כרגע, זה תיק פתוח שאני לא מתכוונת לפתוח אותו כאן.

<גלית כהן: יחד עם זאת, אני צריכה להגיד שכל תיק כזה ש- - -

<אלכסנדר קלנטירסקי: - -

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתרשום ואני אתן לך לשאול אותה.

אברהם נגוסה: אבל אנחנו רוצים שהיא תסיים את העניין, ויש גם שאלות שחברי הכנסת שואלים אותה.

אברהם נגוסה: ואי אפשר בשני הכיוונים לענות.

אברהם נגוסה: אז אני אומר שאנחנו שואלים אותה.

אברהם נגוסה: שאלנו כמה עומדים ברשימה על מנת לקבל הכרה, היא אמרה "אין דבר כזה".

אברהם נגוסה: אני צודק?

<גלית כהן: יש כאלה שממתינים להכרה, אבל בסך הכל זה סדר גודל של מספר חודשים.

<גלית כהן: הוועדות מתקיימות כל - - -

אברהם נגוסה: כמה ממתינים?

<גלית כהן: מדובר על כ-20 בקשות, אבל הן הוגשו לא מזמן, הוגשו לפני מספר חודשים.

טלי פלוסקוב: אבל תוך כמה זמן?

<גלית כהן: בדרך כלל כל שלושה חודשים מתקיימת ועדה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: כמה זמן כתוב בחוק שצריך בנאדם לקבל תשובה?

<גלית כהן: זה לא כמה זמן הוא צריך לקבל תשובה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: רגע, יש פה, כמה זמן כתוב בחוק?

<אלכסנדר קלנטירסקי: 120 יום.

טלי פלוסקוב: אבל היא אמרה שלושה חודשים.

קסניה סבטלובה: אבל הוא אומר שהם ממתינים יותר.

<גלית כהן: רגע, אני רוצה להסביר לכם.

<גלית כהן: אלה שממתינים יותר, ואפילו מספר שנים, ולמה זה קורה?

<גלית כהן: אדם מגיש בקשה להכרה כמנטרל ולא מעניק לוועדה את אותם מסמכים שהוא נדרש להעניק, ולכן הועדה כל פעם מפנה אותו להמצאת מסמך נוסף שהיא צריכה.

טלי פלוסקוב: אז אתם כן משיבים ואומרים שחסרים מסמכים.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת לא משאירים אדם באי ודאות.

<גלית כהן: בדיוק.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש עובדה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: 20 חודשים הועדה לא עבדה.

<גלית כהן: מה זה לא עבדה?

<גלית כהן: - - -

אברהם נגוסה: מר אלכסנדר, בוא נעשה ככה.

<גלית כהן: מה, כל יום תהיה ועדה?

טלי פלוסקוב: לא, פעם בשלושה חודשים זה סביר לחלוטין, אבל שאנשים יקבלו תשובה.

<גלית כהן: פעם בכמה חודשים, פעם בארבעה חודשים, בדרך כלל משתדלים לעמוד.

<גלית כהן: הוא חושב שזה 20 חודשים.

<גלית כהן: זה 20 בקשות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: משנת 2014 עד שנת 2016, 20 חודשים לא עובדת.

<גלית כהן: נכון, הועדה - - -

טלי פלוסקוב: כי למה, לא היו בקשות?

<אלכסנדר קלנטירסקי: היו בקשות.

טלי פלוסקוב: אז למה?

<אלכסנדר קלנטירסקי: ו-20 שנה אנשים לא קיבלו תשובות.

טלי פלוסקוב: 20 חודשים.

טלי פלוסקוב: רגע, שאלה, אם הועדה לא התכנסה 20 חודש כמו שהבנתי, והיו בקשות, ואחרי זה בועדה הראשונה הוכרו אנשים ככן זכאים למענק, לפחות שילמתם רטרו?

<גלית כהן: הם מקבלים רטרואקטיבית מיום הגשת הבקשה.

<גלית כהן: והועדה שלא התכנסה, התכנסה מתוך רציונל שאני כרגע לא מעוניינת לפרט אותו בדיון הזה.

<גלית כהן: הועדה לא התכנסה מתוך מניעים מסוימים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: לא, אבל היו בקשות או לא?

<גלית כהן: היו בקשות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: ולא הייתה תשובה אחרי - - -

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: קיבלנו את המידע ששאלנו, אנחנו נעבור עכשיו לדובר הבא.

אברהם נגוסה: תודה רבה גברת כהן.

אברהם נגוסה: מר יורי גרשברג, הצלם של התערוכה.

קסניה סבטלובה: שאני מאוד ממליצה לכולם לראות את התערוכה, היא נמצאת בחוץ ותהיה שם כל היום זמינה לכל המבקרים וכל החברים וכל מי שנכנס לכנסת.

<אלכסנדר קלנטירסקי: תודה יורי.

<יורי גרשברג: אני אתחיל ברוסית.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<יורי גרשברג: אני בינואר השנה ביקרתי באוקראינה ובשבילי זו הייתה סגירת מעגל כי אני יליד קייב, הייתי שם כשזה קרה.

<יורי גרשברג: ובאתי לכאן היום כדי להגיד תודה לאותם אנשים שלקחו על עצמם את האסון הזה, ושבזכותם קיבלתי פחות קרינה ממה שיכולתי לקבל.

קסניה סבטלובה: נציין גם את אסתר סיגל כמובן שגם היא הייתה חלק מקיום התערוכה והיא פנתה אליי והעבירה לי את התצלומים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: בשנה שעברה בתאריך 30 במרץ אני הייתי ב - - - צ'רנוביל עם עיתונאית וואלה.

<אלכסנדר קלנטירסקי: יש סרט.

<אלכסנדר קלנטירסקי: אני צריך לשלוח.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד לסיכום כי אני חייבת לרוץ.

אברהם נגוסה: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שברגע שאנחנו נדבר על יישום החוק, מרכזים רפואיים לפחות בשלושה מקומות בארץ.

טלי פלוסקוב: שלא יתנו לאנשים מהדרום להגיע לחיפה.

טלי פלוסקוב: הם פשוט לא יגיעו.

טלי פלוסקוב: לכן חיפה, באר שבע ומשהו במרכז.

טלי פלוסקוב: ראשון, פתח תקוה, אשדוד, איפה שיותר - - - שייקחו את זה בחשבון כי פשוט נורא חבל.

<ליאור בירנבאום: הנושא של הביטוח חיים.

אברהם נגוסה: כן, אנחנו נתייחס.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים כי יש לנו עוד פגישה.

אברהם נגוסה: אני מבקש ממנהלת הועדה לקרוא את ההחלטה שלנו בדיון.

אברהם נגוסה: אני יודע שיש עוד אנשים שרוצים לדבר, אבל אנחנו מוגבלים בזמן.

אברהם נגוסה: עשינו דיון מאוד חשוב ושמענו את הנציגים.

אברהם נגוסה: אמרת, גם מר אלכסנדר אמר, ושמענו גם ממנו, אי אפשר לשמוע את כולם.

<קריאה: אני רק רוצה לשאול, אני קצין בעבר.

<קריאה: אצלנו יש - - - אני רק רוצה לשאול שאלה אחת.

<קריאה: האם יהיה על הקבוצה שלנו איזה שהוא חוק במדינה, חוק.

טלי פלוסקוב: יש חוק.

טלי פלוסקוב: צריך לתקן אותו אבל הוא קיים.

<אלכסנדר קלנטירסקי: הוא אמר שלא צריך שלושה מרכזים לבריאות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: צריך מרכז אחד, שאפשר לעשות.

<אלכסנדר קלנטירסקי: כמה יהיה - - -

טלי פלוסקוב: זה משהו אחר.

<אלכסנדר קלנטירסקי: זה חשוב, טלי.

<דנה גורדון שושני: לוותר על השלושה מרכזים?

טלי פלוסקוב: לא, הוא פשוט - - - סטטיסטיקה במקום אחד.

קסניה סבטלובה: שירכזו את זה במקום אחד - - -

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: אדוני רצית להגיד משהו, אבל בקיצור.

אברהם נגוסה: אני ראיתי שנפגעת כשלא נתנו לך, אני לא רוצה שאנשים יצאו מפה ממורמרים.

<קריאה: אני הייתי בליקווידטורים בצ'רנוביל ב-1987 - - - (מדבר ברוסית)

קסניה סבטלובה: הוא מוכר - - - ויש פה גם עוד כאלה שמוכרים - - - הוא ראש ה- - - ובשנתיים ארבעה אנשים נפטרו.

קסניה סבטלובה: שלא יאריכו את הטיפול בנפגעי האסון הזה, בליקווידטורים.

קסניה סבטלובה: הזמן גובה את המחיר שלו.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם ואז מנהלת הועדה הגברת דנה גורדון תקרא את ההחלטה שקיבלנו פה יחד עם חבריי חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לכם שהגעתם, וגם אני רוצה להודות לכם בשם הועדה, שהצלתם את העולם.

אברהם נגוסה: וזה מאוד מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אני יודע שלא קיבלתם מה שמגיע לכם.

אברהם נגוסה: אנחנו חברי הכנסת נמשיך לפעול כדי שתקבלו מה שמגיע לכם במסגרת החוק הקיים.

אברהם נגוסה: אני מודה לכם שהגעתם היום.

אברהם נגוסה: אני מבקשת ממנהלת הועדה שתקרא את ההחלטות שקיבלנו.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת: למשרד הבריאות להיפגש ללא דיחוי עם נציגות מנטרלי אסון צ'רנוביל ומבקשת דיווח על החלטות בכתב, מיד עם תום הפגישה.

<דנה גורדון שושני: ב.

<דנה גורדון שושני: להשיב לוועדה בכתב תשובה מקיפה לפניית המנטרלים מ-2014 תוך חודש ימים.

<דנה גורדון שושני: למשרד האוצר להשיב לוועדה לאלתר מיהו הגורם האמור לספק ביטוח חיים למנטרלי אסון צ'רנוביל, כשם שמבוטחים עובדי הכור הגרעיני (עד כה נשלחו מגורם אחד לשני ללא הצלחה).

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.