ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 223, 2017-07-11 11:20

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו דנים במצבם של עולים אזרחים ותיקים בנושא אחד שאנחנו מקיימים ז6טה נושא עוני בהיעדר פנסיה, וב.

אברהם נגוסה: אנחנו גם דנים, זה קשור אחד לשני, בפסילת הזכאות לקבלת דיור ציבורי במקבצי דיור או הוסטלים לזכאים למטפל על פי חוק הסיעוד.

אברהם נגוסה: מי שמקבל טיפול בחוק הסיעוד.

אברהם נגוסה: לציון יום האזרחים ואזרחיות ותיקים וותיקות, פנה אלי חבר הכנסת דוקטור נחמן שי וביקש לציין את היום הזה בוועדת הקליטה בנושא הזה.

אברהם נגוסה: לכן אני מאוד מברך על היוזמה.

אברהם נגוסה: נמצאים איתי חבריי חברי הכנסת חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הכנסת קסניה סבטלובה וגם חבר הכנסת דוקטור נחמן שי.

אברהם נגוסה: בועדה נמצא איתנו מנכ"ל משרד העליה והקליטה, בועדה קיימנו לא מעט דיונים בהם עלתה מצוקתם של העולים שעלו ארצה מעל גיל 40 וגם אם עבדו מיום עלייתם, לא הצליחו לצבור מספיק זכויות פנסיוניות.

אברהם נגוסה: זו בעיה מאוד קשה שעולים שעבדו הרבה זמן בארץ מוצאם ולא זכו לפנסיה שלהם.

אברהם נגוסה: הם נמצאים פה בהיעדר הפנסיה וחיים בעוני.

אברהם נגוסה: אני רוצה גם פה לברך היום, יש טקס חתימה במשרד החוץ בעניין ההסכם בין רוסיה למדינת ישראל, לעשרות אלפי עולים שעלו מרוסיה.

אברהם נגוסה: על הפנסיות.

אברהם נגוסה: היום חותמים במשרד החוץ.

אברהם נגוסה: שיעור העוני בקרב משפחות שבראשן עומד אזרח ותיק עולה הוא כפול משיעור העוני בקרב כלל המשפחות בישראל ועמד בשנת 2013 על 31.6%, לעומת 18.5% מכלל האוכלוסייה, כלומר מעל שליש מהעולים הקשישים חיים מתחת לקו העוני.

אברהם נגוסה: בחלק מהמקרים, למרות שהעולים עבדו בחו"ל טרם עלייתם, לא מועברות הזכויות הפנסיוניות שלהם למדינת ישראל, או שגם אם כן, הערך של הפנסיה ממדינת מוצאם מאוד נמוך ואינו מתאים ליוקר המחיה בישראל.

אברהם נגוסה: פנו אלי גם מקבוצת הפייסבוק "פנסיות לבני 40 " והציעו לתת פתרון למצוקה זאת.

אברהם נגוסה: אם הגיע נציג מטעם הקבוצה הזאת, נשמח לאפשר לו יותר להכניס אותנו לנושא.

אברהם נגוסה: זאת ועוד, הובהר לי כי בזמן שזאב אלקין כיהן כשר העליה והקליטה הוא עמד ב ראש ועדה משרדית בנושא שהגיעה למסקנות, אשר לדעתי חשוב ליישמן.

אברהם נגוסה: לצערי לא הצלחנו לקבל את המסקנות.

אברהם נגוסה: אני בטוח שהמנכ"ל ישתף אותנו אם יש לו את המסקנות.

אלכס קושניר: ברגע שאני אסיים את העבודה על המסמך, המסמך יפורסם.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: ואני קורא גם עכשיו לנציגי משרד העליה והקליטה להעביר לוועדה ללא דיחוי את מסקנות ועדה זו, ואנחנו נשמח גם להתייחסותך בהרחבה בנושא הזה.

אברהם נגוסה: נודע לי כי מדובר בהמלצות הבאות: 1.

אברהם נגוסה: הגדרת תוספת לקצבת זקנה לגמלאיות שעלו ארצה מגיל 40 ומעלה, נשים שעלו מגיל 35 ומעלה, בכפוף להטבות של מקבלי תשלומי הבטחת הכנסה, רטרואקטיבית מינואר 2017.

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: יצירת תכנית ייעודית המאיצה את החיסכון לקרן פנסיה עבור עולים שהחלו את דרכם התעסוקתית בישראל בגיל 40 לגברים ו-35 לנשים.

אברהם נגוסה: זה ממה שא נחנו שומעים, מסקנות הועדה לא בידינו.

אברהם נגוסה: חשוב מאוד שאנחנו נשמע.

אברהם נגוסה: פנתה אלינו גם חברת הכנסת טלי פלוסקוב בבקשה גם לכלול בדיון היום את הדיון בשאלה מדוע מוציאים מתור הממתינים לדיור ציבורי עולים קשישים הזכאים למטפל מתוקף חוק הסיעוד.

טלי פלוסקוב: לא מוציאים אלא לא נותנים לו את ה - - -

אברהם נגוסה: מוציאים אותם מהתור.

טלי פלוסקוב: לא מוציאים אותם.

טלי פלוסקוב: הם נשארים בתור אבל לא מקבלים.

אברהם נגוסה: זה אכן נראה לי מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: תיכף נשמע את המשרדים הרלבנטיים.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת עודד פורר, מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר.

אברהם נגוסה: איפה חבר הכנסת נחמן שי?

עודד פורר: הוא יצא להתראיין.

עודד פורר: יש חדשות בעבודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם את טלי פלוסקוב בנושא השני.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לציין דבר אחד, יום האזרחים הוותיקים שמתקיים היום בכנסת הוא ביוזמת שלושה חברי כנסת: נחמן שי, איציק שמולי ואני.

אברהם נגוסה: הפניה שלו הגיעה אלי ושלך.

אברהם נגוסה: שלך בנושא השני.

טלי פלוסקוב: זה לא כך.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים היום בכל הנושאים ביחד.

אברהם נגוסה: מצוין.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה צריכה לצאת.

אברהם נגוסה: היא תדבר כעת.

קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב ראש, שלום לכל החברים שנמצאים פה שהטריחו עצמם והגיעו לכנסת.

קסניה סבטלובה: אני יודעת שלרבים מכם זה קשה מאוד, מדובר באזרחים ישראלים שהם בגילאים מתקדמים ואף על פי כן מעורבים חברתית ולכן מגיע להם הרבה מאוד כבוד.

קסניה סבטלובה: לכל הארגונים שנמצאים פה.

קסניה סבטלובה: יש פה נציגים מ"חזית הכבוד", תודה לכם, שאפו על זה שאתם פה.

קסניה סבטלובה: יש פה את אלכסנדר קלנטרסקי, מ- - - מי שנאבק באסון צ'רנוביל, יש פה מארגונים אחרים, מקבוצות פייסבוק, ובאמת נוכחות ענפה של אנשים, הכל טוב ויפה חוץ מהסיבה שבגינה אנחנו נמצאים פה.

קסניה סבטלובה: אני רוצה להחזיר אתכם לרגע לשנת 2009, כשנבחר ראש הממשלה בנימין נתניהו, זה היה בנאום הפרוגרמה שלו "אם אני אעמוד בראשות הממשלה, אני אפתור בהכרח אני אעסוק בפתרון של בעיית העולים שהגיעו ארצה בגיל 40.

קסניה סבטלובה: יש שם בעיה מערכתית ואנחנו חייבים לטפל בבעיה המערכתית הזאת, אנחנו נעשה תיקונים סיסטמתיים של המצב הזה, מדינת ישראל חייבת לעולים הקשישים, לעולים המבוגרים".

קסניה סבטלובה: אלה מילותיו של בנימין נתניהו ולטובת מי שלא מבין, אני אקריא את הציטוט הזה ברוסית.

קסניה סבטלובה: (מצטטת ברוסית) לצערנו הרב עברו שמונה שנים ומצבם של העולים הקשישים לא השתפר.

קסניה סבטלובה: לא מבחינת קצבת הזקנה העלובה שאותה הם מקבלים, אנחנו שומעים על כך שכתוצאה מרפורמה פנסיונית קיבלו עוד כ-30 עד 70 שקלים לנפש.

קסניה סבטלובה: מצבם לא השתפר גם לא מבחינת הזכאות לדיור הציבורי, זאת אומרת הזכאות ישנה, התור ישנו, רק אין דיור ציבורי.

קסניה סבטלובה: אלה שתי הבעיות העיקריות, יש כמובן גם רבות אחרות.

קסניה סבטלובה: אבל מבחינת העניין הזה של הכרה בוותק, של אנשים שהגיעו לפה בגיל 40 פלוס, עבדו פה, עמלו פה קשה, במדינת ישראל לא היה קיים חוק של הפרשה לטובת קרן פנסיה, עד 2008 לא היה חוק כזה.

קסניה סבטלובה: אלה בדיוק השנים הקריטיות, השנים הפוריות של אותם אנשים, אותם ישראלים, כולל אמא שלי למשל שעבדה ועבדה, ב-2009 פרשה מפאת הגיל שלה, ועד התאריך הזה היא לא צברה פנסיה כמובן.

קסניה סבטלובה: ובמצב הזה רבותיי וגבירותיי, נמצאים מאות אלפי משפחות ישראליות, לא בכדי אני מדברת על משפחות פה, כי כמובן שהכשל המערכתי הזה של חוסר אפשרות לפתור את מצוקתם של העולים שהגיעו בגיל פורה מאוד, גיל שהוא מוכשר לעבודה, ולא נפתרה הבעיה שלהם, למרות שידענו על זה כבר מלפני שנים רבות, כמובן שזה משליך על הילדים שלהם, זה משליך על הדור שלנו שמכונה בפי התקשורת "דור 1.5" כי כמובן שמי שדואג לאמא שלו ולאבא שלו הקשישים, חייב לעזור לו, וגם להעמיד על הרגליים את המשפחה שלו עצמו.

קסניה סבטלובה: דואגים גם לילדים וגם להורים.

קסניה סבטלובה: אני רוצה, כבוד היושב ראש, אנחנו בהחלט כן נתייחס לאותו מסמך נדיר, נדיר כי קשה מאוד למצוא אותו במערכת, מסתבר, שהונפק על ידי משרדו של זאב אלקין, שהיה שר הקליטה, וגם המשרדים אחרים כי הייתה ועדה בין משרדית.

קסניה סבטלובה: ההמלצות שהיו שם הן המלצות ממשיות מאוד, שעסקו לא רק בעניין של פתרונות נקודתיים כאלה ואחרים שהיו אמורים במעט לשפר את מצבם של העולים, אלא היו שם פתרונות, אותן פתרונות מערכתיים שעליהם דיבר ראש הממשלה בנימין נתניהו, בשנת 2009.

קסניה סבטלובה: אז אני באמת קוראת לחברי הועדה להצטרף איתי לקריאה לחזור עכשיו למסקנות של אותה ועדה שעמד בראשה השר זאב אלקין, לבחון את ההמלצות ולכלול עוד פעם את משרדי הממשלה הרלבנטיים בעבודה על ביצוע של אותן המסקנות.

קסניה סבטלובה: הייתה כבר ועדה, היא עשתה את עבודתה, חבל על הזמן עכשיו עוד פעם להרים את הכל מהתחלה.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: אם הזכרת את ראש הממשלה, היום אנחנו מברכים את ראש הממשלה שהוא ראש הממשלה הראשון שהשיג את ההסכם בין רוסיה לישראל.

אברהם נגוסה: והיום חותמים על זה במשרד החוץ, הסכם פנסיה לעולים חדשים.

קסניה סבטלובה: מברכים על זה אבל לא - - - את הצורך לדאוג לפנסיות ישראליות.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתך.

אברהם נגוסה: אבל גם צריך לברך.

קסניה סבטלובה: מברכים.

קסניה סבטלובה: על מה שצריך, מברכים, ומה שלא – מבקרים.

אברהם נגוסה: לגבי השאלה השניה שלך בעניין מסקנות הועדה, אנחנו ניתן למנכ"ל בתורו והוא יציג לנו.

אברהם נגוסה: אני רואה שחבר הכנסת עודד פורר רוצה לדבר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ראשית, אני חושב שהדיון הזה אדוני היושב ראש, הוא דיון חשוב מאין כמוהו ואני רוצה להודות ליוזמים.

עודד פורר: אני מצפה שהעיסוק במצב, באופן כללי, של הקשישים במדינת ישראל, לא יירד מסדר היום.

עודד פורר: זה לא נושא שאנחנו יכולים להרשות לעצמו להוריד אותו מסדר היום, והוא גם נושא שילך ויתגבר, כי מה לעשות, ברוך השם האוכלוסייה חיה יותר שנים במדינת ישראל, אגב, יותר מאשר במדינות אחרות.

עודד פורר: אנחנו גם צריכים לדאוג שהחיים האלה יהיו חיים ראויים וחיים טובים ולעניין הזה החובה מוטלת על כולנו.

עודד פורר: אני כן רוצה לציין בהקשר הזה, גם מתוקף תפקידי בקדנציה הקודמת כמנכ"ל משרד העליה והקליטה, וגם היום כחבר כנסת ובמסגרת הכניסה שלנו לקואליציה, זה היה אחד הנושאים שאנחנו הצבנו אותו בראש סדר העדיפויות, ואני מכיר היטב את המסקנות של השר אלקין, אגב, אני חותם על כולן, אני מוכן לחתום היום.

עודד פורר: אם משרד האוצר, ואני אומר בעניין הזה באופן ברור, מוכן ללכת על כל התכנית כולה, אנחנו עומדים מאחוריה.

עודד פורר: אבל על הבסיס הזה של התכנית, אנחנו ניהלנו משא ומתן ארוך וטוב, מול משרד האוצר, אגב בתחילת הדרך התכנית הייתה להקצות לטובת העניין הזה סדר גודל של 1.4 מיליארד שקלים, בסופו של דבר במשא ומתן הצלחנו להגיע לסיכום, ואני רוצה לברך גם את שר האוצר על העניין הזה, הצלחנו להגיע לסיכום שהתכנית תועלה לסך של 1.9 מיליארד שקל לטובת הנושא הזה, וזה 1.9 מיליארד שקל שלא נכנסים ככסף קואליציוני חד פעמי, שמגיע שנה אחת ונעלם אחר כך, אלא אנחנו הקפדנו על זה שהעניין הזה ייכנס בבסיס התקציב, ייעשו שינויי חקיקה.

עודד פורר: כמובן שיש לזה מחיר, כי אם הייתי אומר כסף חד פעמי אני מודיע לך, השנה כולם היינו יכולים לגזור איזה שהוא סרט פוליטי, כולם היו מקבלים הרבה כסף ובשנה הבאה כבר הייתי אומר "אללה מעק", מה שיהיה יהיה, נראה מה יהיה.

עודד פורר: אבל אנחנו התעקשנו דווקא במובן הזה שזה יהיה תקציב שהוא תקציב שלא נעלם ברגע שממשלה מתחלפת או כששר מתחלף.

עודד פורר: במסגרת העניין הזה אנחנו יצרנו תכנית שתסייע ל-190,000 קשישים, אגב, מתוך הבנה שאנחנו דואגים לכלל הקשישים במדינת ישראל.

עודד פורר: אני רואה בכל קשיש שנמצא באיזו שהיא מצוקה כמישהו שצריך לדאוג לו.

עודד פורר: חלק מהפתרונות הן פתרונות גנריים ומובנים דווקא באמת לאותה אוכלוסיית עולים שעלתה אחרי גיל 40.

עודד פורר: ואחד הנושאים הקשים ביותר שהיו לנו במשא ומתן ומופיע בהמלצות של השר אלקין, זה נושא ביטול הצבירה לוותק.

עודד פורר: זאת אומרת אותן 10 שנות הכשרה, מי שקצת מכיר את הנושא, אני מדבר פה קצת במונחים מקצועיים, אבל בגדול קצבת הזקנה הבסיסית גדלה לכל אזרח, כשסופרים לו תוספות של אחוזים לפי שנים שהוא היה בארץ, אפילו לא בודקים אם הוא עבד או לא, כשאת 10 השנים הראשונות לא סופרים לו.

עודד פורר: ואז אתה צריך להיות 40 שנה בארץ בשביל ליהנות מהתוספות הראויות, 35 שנה בארץ, כדי לקבל את כל התוספת.

עודד פורר: מה שכמובן, מי שעלה בגיל 40 ועבד, לא מצליח להגיע לסכומים האלה עד הפנסיה שלו.

עודד פורר: אנחנו ביטלנו את 10 שנות ההכשרה.

עודד פורר: 10 שנות הכשרה לתוספת הוותק, מדובר בעלות של מיליארד שקל.

עודד פורר: התהליך הזה החל כבר השנה, בשנה הבאה תהיה עוד תוספת, בשנה אחריה עוד תוספת.

עודד פורר: זאת אומרת, הביטול חייב להיות הדרגתי והוא יינתן לכולם, גם למי שעוד לא יצא לפנסיה אבל גם למי שכבר נמצא בפנסיה.

עודד פורר: אנחנו גם היום נמצאים במשא ומתן מול שר האוצר, ואני מקווה שהוא יגלה גם גמישות בעניין הזה.

עודד פורר: יש לי תחושה שהוא יגלה, לפחות מהשיחות שעשיתי גם עם אנשים וגם ממה שאני יודע שהוא עשה יחד עם שר הבטחון, כדי לצמצם את פרישת התכנית, שלא תיפרש על פני ארבע שנים אלא על פני שלוש שנים.

עודד פורר: זאת אומרת התקציב, שאמורים לתת בשנת 2020 יתנו כבר בשנה הבאה, מה שיהווה תוספת נוספת.

עודד פורר: נוסף על כך, הגדלנו ב-400 מיליון שקל את קצבאות השלמת ההכנסה, 150 ב-2017, עוד 250 יהיו ב-2018, עוד גידול משמעותי לטובת מצבם של הקשישים שזקוקים לכך.

עודד פורר: בנוסף נתנו עוד תוספת תקציב שהיא במסגרת האפשרות של הדיסריגארד, מי שמכיר את נושא הדיסריגארד זה מתי מתחילים לקחת לך את ההטבות שמגיעות לך, בגלל שאתה נמצא בתוך השלמת הכנסה אתה זכאי לאיזה שהוא סל של הטבות, מתי מתחילים לקחת לך אותו, ואנחנו בעניין הזה ביקשנו להרחיק את זה, לאפשר לך להרוויח יותר סכומים לפני שנכנסים גם לעניין הזה, הצלחנו לקבל תוספת וכמובן 150 מיליון שקל לטובת המענק הניתן לניצולי שואה, שכשעשו את זה בקדנציה הקודמת, שהוא מענק מבורך, אז לקחו מיסוי מהרנטה שאנשים קיבלו כניצולי שואה, מה שהוא אבסורד שאין כמותו.

טלי פלוסקוב: לא מיסו אלא חישבו את זה כהכנסה.

עודד פורר: חישבו את זה כהכנסה ואז מיסו את זה, אבסורד שאין כמותו.

עודד פורר: בעניין הזה אנחנו הגענו לסיכום, היה חוק של סופה לנדבר בזמנו כשהיא הייתה חברת כנסת, היה חוק של חברת הכנסת טלי פלוסקוב שאישרנו, במסגרת ההסכם הזה.

עודד פורר: זה תוספת של 150 מיליון שקל, וכמובן עוד 150 מיליון שקל שניתן כתוספת לסיוע בשכר דירה, שניתן על ידי משרד העליה והקליטה ומשרד השיכון, שאני בטוח שמנכ"ל המשרד יוכל לפרט על זה יותר.

עודד פורר: מדובר בסך הכל באמת על 1.9 מיליארד שקל.

עודד פורר: אני אומר פה ואני שם את זה על השולחן, זה לא מספיק.

עודד פורר: היום אחת הכותרות בעיתונים הייתה שצריך להגדיל את קצבת הזקנה במדינת ישראל, ואני אומר, צריך להגדיל את קצבת הזקנה במדינת ישראל לכלל התושבים, שכמובן זה ייתן מענה לכולם.

עודד פורר: כי סוף סוף, היום אחרי שאנחנו נסיים את התהליך הזה של ביטול עשר שנות ההכשרה, קצבת הזקנה של העולים תושווה לקצבת הזקנה של האזרחים שחיים במדינת ישראל מיום לידתם, או שעלו ממש לפני חמישים או שישים שנה.

עודד פורר: השוויון הזה, ביטול העוול הזה בין העולים לאזרחים הוותיקים, הוא כל כך משמעותי וכל כך חשוב, שאחרי שטיפלנו בו הגיעה השעה באמת להעלות את קצבת הזקנה במדינת ישראל, במובן הזה אני חושב שאין חולק.

עודד פורר: אני אסיים במה שהתחלתי, במסקנות של השר אלקין.

עודד פורר: המסקנות של השר אלקין הכילו עוד כל מיני רכיבים שהם רכיבים לא זולים, אבל חשובים.

עודד פורר: אני חושב שיש מקום שמשרד האוצר יתקצב את הנושא הזה, ויוסיף את הרכיבים האלה לטובת הקשישים.

עודד פורר: יש שם גם רכיבים שנהוגים לגבי צבירת הפנסיה, ולאפשר צבירה מהירה יותר של פנסיה, ובוודאי בימים שמדברים על משק בצמיחה ויש תקציבים פנויים, ועודף גבייה, ועודפים תקציביים שנשארו משנה שעברה, קרוב ל-10 מיליארד שקל תקציב בתקציב 2016.

עודד פורר: 10 מיליארד שקל, אני מציע שננתב את זה ונקרא באמת למשרד האוצר לנתב את זה לכיוונים האלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: אחד היוזמים, נחמן, אמרתי קודם ואתה היית בחוץ.

אברהם נגוסה: בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה לך חבר הכנסת דוקטור נגוסה ותודה רבה לכולכם.

נחמן שי: אנחנו פיצלנו היום את ענייני האזרחים הוותיקים לכמה ועדות כדי באמת להתמקד בכל ועדה וועדה בנושא אחר, טלי הובילה דיון על תכנית האב לאוכלוסייה המבוגרת, עכשיו אנחנו פה, עוד מעט נלך לדיון בנושא ספורטאים ותיקים, אחר כך בטחונם האישי של האזרחים הוותיקים, עושים פה עכשיו איזה צוות חשיבה על שיפורים טכנולוגיים לטובת אזרחים ותיקים ואחר כך יציגו לנו את המסקנות, צוות - - - בקיצור, כל הכנסת היום, אנחנו מעסיקים אותה בסוגיה הזאת ואני מאוד שמח על כך.

נחמן שי: אבל פה באנו לדיון עצוב בסופו של דבר, כי אנחנו יודעים שישנה תופעה של אזרחים ותיקים, רובם ככולם הם לא ילידי הארץ, הם עלו לארץ, לא הצליחו לצבור פנסיה מספקת ונגזר עליהם לחיות פה בעוני שנים ארוכות.

נחמן שי: מה לעשות?

נחמן שי: מי שלא התחיל לעבוד בגיל 20, עשרים וכמה, ולא עבד במקומות שבהם השכר הוא מאוד גבוה, זה התכלית, שני הדברים האלה לא קורים, הם פתאום מוצאים את עצמם בגילאי הגמלאות אנשים עניים וחייהם מתנהלים בחרפת רעב.

נחמן שי: אחד מתוך חמישה אזרחים ותיקים במדינת ישראל הוא מתחת לקו העוני.

נחמן שי: אחד מתוך חמישה.

נחמן שי: זה בושה וחרפה.

נחמן שי: אז אנחנו דורשים שלקבוצה הזאת, מילא, אי אפשר לעשות את זה עם הביטוח הלאומי כי הוא אוניברסלי, אבל עם תשלומים אחרים שאפשר להעמיד לרשותם, זה זמני.

נחמן שי: אני מאמין שזמני, בסופו של דבר, בעוד עשרים, שלושים, חמישים שנה, כבר הדברים ישתוו.

נחמן שי: כל המשק יהיה מבוסס על פנסיות וכל אחד או אחת יקבלו כבר איזו שהיא פנסיה סבירה, פלוס, הביטוח הלאומי אם הוא לא יפשוט את הרגל עד אז בגלל הגידול באוכלוסייה, כי גם זה סיפור נפרד, האוכלוסייה ממשיכה להתבגר פה ולא רוצה ללכת לשום מקום, בטח לא לאן שדוחפים אותה, והם יושבים, כולנו יושבים פה לנטל על קופת המדינה, המדינה אומרת "רגע, אין לנו כסף בשבילכם" אנחנו אומרים "תמצאו כסף, אין מה לעשות", והצעירים יצטרכו לממן את המבוגרים שהם התינוקות החדשים של החברה הישראלית.

נחמן שי: אז לכן אנחנו חייבים, אברהם, להצביע על הקושי, על הבעיה הזאת של אזרחים ותיקים עניים שנמצאים בתוכנו ולמצוא מקורות כספיים למימון ביניים, כך אני קורא לזה.

נחמן שי: אם משרד הקליטה לא ימצא את הפתרונות תהיה פה מחאה ברחובות, אני אומר לך.

נחמן שי: הגיע הזמן שהאזרחים הוותיקים יצאו לרחובות, אני אומר את זה כי אני רואה מחאות אחרות, ורק - - -

אלכס קושניר: משרד הקליטה אמור למצוא פתרון למה?

אלכס קושניר: סליחה שאני קוטע אותך.

נחמן שי: לסוגיה של אזרחים ותיקים עולים חדשים שאין להם משאבים כספיים להתקיים.

נחמן שי: חייבים למצוא לזה תשובה, להגדיל את המשאבים הכספיים.

אלכס קושניר: ואת כל זה משרד הקליטה צריך לעשות, נכון?

נחמן שי: תשמע, האנשים באו לארץ, המדינה הביאה אותם לארץ לא כדי שיחיו פה בעוני.

נחמן שי: אני יודע שלפעמים לחיות פה בעוני, זה יותר טוב מאשר לחיות במקום אחר, בתנאים יותר טובים, לכאורה.

נחמן שי: אני יודע את זה.

נחמן שי: אבל עדיין המדינה חייבת להסתכל על אחד מתוך חמישה, אני הזכרתי, אזרחים ותיקים, עולים ברובם הגדול, שהם אנשים עניים מאוד ושהם צריכים לעשות חישוב אם הם ידליקו את החימום או אם יקנו תרופות או אם ילכו לסופר או אם יקנו מתנה לנכדים שלהם חס וחלילה, שזה בכלל אי אפשר להעלות על הדעת.

נחמן שי: עצם הדירוג של הצרכים האלה אומר משהו לגבי החיים שלהם במדינת ישראל.

נחמן שי: לא הבאת אותם למדינת ישראל כדי שהם יסבלו.

נחמן שי: הבאת אותם כדי שיהיו להם חיים הוגנים והגונים פה.

נחמן שי: זה מה שאנחנו רוצים.

נחמן שי: והם עבדו פה, חלקם, אבל הם לא עבדו מספיק שנים.

נחמן שי: אם אתה לא עובד מספיק שנים, אז אתה לא צובר מספיק פנסיה.

נחמן שי: אז אין מה לעשות, זו אחריות של המדינה.

נחמן שי: הם לא יכולים עכשיו להיות בהייטק.

אלכס קושניר: זה אחריות של ה - - -

נחמן שי: כן, של המדינה, גם של המשרד.

נחמן שי: אני לא תוקף עכשיו את המשרד, אין לי כוח לתקוף משרדים עכשיו.

אברהם נגוסה: אדוני המנכ"ל, יהיה לך תור לדבר.

אלכס קושניר: אני רוצה שהדיון יהיה מדויק.

אברהם נגוסה: אבל תענה בתור שלך.

אברהם נגוסה: לא באמצע הדיבור.

נחמן שי: זאת סוגיה שמציקה לנו מאוד ומאחר שרובם ככולם שותקים ושקטים ולא מבינים שכללי המשחק במדינת ישראל מחייבים מחאה ציבורית ולצאת לרחובות, ולשכב מתחת לגלגלים של המכוניות, כמו שעושים הנכים בימים האלה, אז לא יתייחסו אליהם.

נחמן שי: אם הם יעשו את זה, אם הם יעמדו במחאות, אני אומר לך ולכל מי שיושב בחדר, הם ינצחו.

נחמן שי: זה רק לוקח את הזמן שהמחשבה הזאת, אני יודע שמפלגות מסוימות כן מבינות את זה וכן מקדמות את זה, בסוף זו צריכה להיות נחלתן של כל המפלגות במפה הפוליטית במדינת ישראל ונחלתם של כל השרים במדינת ישראל שיבינו שיש פה ציבור גדול מאוד ועני שלא באשמתו.

נחמן שי: הם לא אשמים.

נחמן שי: הם לא היו בטלנים ולא שכבו על שפת הים בבוקר כשהם קמו, הם עבדו, אבל הם לא עבדו מספיק.

נחמן שי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב בבקשה.

טלי פלוסקוב: גם אתה ממהר?

יואל רזבוזוב: כן, יש לי עוד שדולה שאני התחייבתי להגיע אליה, אבל אני מברך על הדיון, הדיון הוא חשוב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבאמת אנחנו רואים איזו שהיא תזוזה, אנחנו כן רואים מגמה שמתחילים לדבר על זה, מבינים שיש בעיה, לפני כן בכלל לא הבינו שישנה בעיה, היום ישנה הבנה אבל בסופו של דבר במבחן התוצאה אנחנו עדיין לא רואים שלאנשים האלה יותר קל, אנחנו לא רואים שהם באמת מקבלים תוספות משמעותיות שיאפשרו להם להתקיים בכבוד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכל חברי הועדה מכירים את האוכלוסייה, פוגשים ורואים, אי אפשר להתקיים מקצבת זקנה והבטחת הכנסה, מי שאין בבעלותו דירה, פשוט לא נשאר לו כסף למחיה.

יואל רזבוזוב: אז ישנם צעדים קונקרטיים, חבריי חברי הכנסת הגישו הצעות חוק, כולל ממשלתיים, כולל ניסיונות חקיקה שלי, חלק כן עזרו, חלק פחות.

יואל רזבוזוב: כאן אני מסכים עם חבריי שבאמת אין כאן קואליציה או אופוזיציה, כולם צריכים להתאחד ולשים את הנושא הזה על סדר היום, הוא נמצא על סדר היום, אבל עדיין אנחנו לא מרגישים תוצאות.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד רק שאני היום בעמדה שאני יכול רק להגיד שאני אצטרף לכל ניסיון חקיקה, לכל ניסיון של תמיכה באותם אנשים, אני ומפלגתי, כי אני חושב שהיום זה דבר מאוד קריטי, וכמו שחבר הכנסת נחמן שי אמר, שזה לא קהל שילך, הוא רוצה שייצא לרחובות, זה קהל שלא רגיל לצאת לרחובות והוא לא ייצא, בגלל זה זה קהל שקט, אנחנו לא שומעים, ואני חושב שהוא אחד הקהלים שבאמת סובל, כפי שאמרתי, לא ניתן להתקיים בסכום שהוא מקבל ולשלם את כל ההוצאות שיש.

יואל רזבוזוב: אני מברך על הדיון ומקווה שיצא מהדיון משהו, וכמו שאמרתי, אנחנו בעד.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב בבקשה.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: הגיע תורי.

טלי פלוסקוב: אדוני, אכן אני מרגישה היום סוג של יום מיוחד בחיי, כי זו הפעם הראשונה שאני יחד עם חברי כנסת נוספים מובילים את יום האזרחים הוותיקים בכנסת, כאשר כולם יודעים שאני עומדת בראש ועדת משנה לעניין האזרח הוותיק, ושם אנחנו מדברים על כל הסוגיות הקשורות לבעיות או אתגרים שהאזרחים הוותיקים מתמודדים איתם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להיות חיובית, ובאמת רוצה לברך גם את ראש הממשלה על החתימה על הסכם הפנסיות עם רוסיה, אבל אני רוצה רק להזכיר לכם, האם אתם יודעים בכמה כסף מדובר?

טלי פלוסקוב: זה לא אומר שהאנשים האלה עכשיו יקבלו פתרון ופתאום הם יתחילו לחיות בכבוד.

טלי פלוסקוב: זה סכום מאוד מאוד לא גדול.

טלי פלוסקוב: אני שמעתי מקרים של בין 0 ל-200 דולר.

טלי פלוסקוב: 200 דולר הלוואי ויקבלו.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, אני ניהלתי משא ומתן עם אוקראינה, אז אני יודעת ששם הפנסיה, אם נגיע, תהיה 50 דולר.

טלי פלוסקוב: אז אתם מבינים שזה לא יפתור את הבעיה של האנשים – ואני שונאת את המילה הזאת, אבל אנחנו משתמשים בה – העניים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה מצד אחד לברך את ישראל ביתנו על ההישגים שאנחנו עכשיו שמענו מחבר הכנסת עודד פורר, אבל אני חושבת שנעשתה שם טעות מאוד מאוד גדולה בהסכם שהגיעו אליו, והטעות הזאת מדברת על כך שהמטרה של ההסכם הייתה לעודד את אותם האנשים שעבדו כאן במדינת ישראל, ולתת להם את אותם עשר שנים שהם לא קיבלו תוספת וותק, כתוספת לקצבת זקנה.

טלי פלוסקוב: מה שיצא בעצם שאנחנו עכשיו נתנו לכולם, מי שעבד, מי שלא עבד, העיקר שהוא שילם ביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: והגישה הקפיטליסטית הזאת זו הטעות.

טלי פלוסקוב: אנחנו היינו צריכים ללכת רק לפי וותק עבודה בפועל, ולא לפי וותק התשלום לביטוח הלאומי, ולכן זה עלה למדינה הזאת כל כך הרבה כסף.

טלי פלוסקוב: ואם אתם תשאלו אותי כמה בעיות של עולים חדשים אנחנו פתרנו באמצעות ההסכם הזה?

טלי פלוסקוב: אני לא אופטימית כאן רבותיי.

טלי פלוסקוב: יותר אני אגיד לכם, אדוני היושב ראש, האם ידעת, הרי אנחנו מדברים על זה שעולים חדשים לא עבדו פה מספר שנים כל כך גדול כדי להרוויח פנסיה שהיא כבר לא תזכה אותם להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: במדינת ישראל יש סכום מסוים שאפשר לקבל פנסיה ולהיות זכאי להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: רוב האנשים האלה נמצאים מתחת לסכום הזה.

טלי פלוסקוב: הם מקבלים פנסיה 1,000 שקל, יש כאלה ש-500 שקל, יש כאלה ש-300 שקל, יש כאלה ש-1,200 שקל.

טלי פלוסקוב: כל תוספת ותק שהוספנו לאנשים האלה אנחנו ניכינו להם מסעיף אחד.

טלי פלוסקוב: מסעיף השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: מה זה אומר?

טלי פלוסקוב: אדם שהיה מקבל 3,000 שקל, שזה משני מרכיבים: קצבת זקנה והשלמת הכנסה, הוא יקבל את אותם 3,000 שקל.

טלי פלוסקוב: שום תוספת.

טלי פלוסקוב: לא 31 שקל ולא 300 בעוד 4 שנים.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: כי נתנו להם את זה כקצבת זקנה ולקחו את זה מסעיף השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: לא הוספנו שקל אחד לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: זה מה שכולם צריכים לדעת.

טלי פלוסקוב: נכון שהצלחנו, ואני שמחה מאוד על כך, הצלחנו לפחות לשמור על הזכויות שלהם.

טלי פלוסקוב: זה אומר שבנאדם שמקבל היום השלמת הכנסה הוא גם זכאי לפטור מתשלום ארנונה, הוא זכאי להנחות בתרופות, זכאי להנחות בחשמל, והחוק אומר שברגע שאדם מפסיק לקבל השלמת הכנסה הוא מאבד את כל הזכויות האלה.

טלי פלוסקוב: אז אלה שהיום בפנים, אלה שקיבלו השלמת הכנסה וגם אם מסיבה הזאת יפסיקו לשלם אותם, הגענו למסקנה יחד עם החברים בועדה שהם ימשיכו לקבל את ההטבות, אבל כל אדם חדש שייכנס לקטגוריה הזאת, הוא כבר לא יקבל את הזכויות האלה.

טלי פלוסקוב: מה עשינו, רבותיי?

טלי פלוסקוב: האם אתם יודעים שבמדינת ישראל אדם שעבד כאן

טלי פלוסקוב: מקבל פנסיה אולי 200 שקל יותר ממה שמותר, יפסיק לקבל את אותן הזכויות שמקבל אדם שלא עבד יום אחד במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: איפה ההיגיון?

טלי פלוסקוב: המדינה נותנת יותר לאלה שלא עבדו ולא תרמו למדינה, ונותנת פחות לאלה שעבדו כאן והרוויחו פנסיה.

טלי פלוסקוב: איפה ההיגיון?

טלי פלוסקוב: לכן אני לא חושבת שאנחנו פתרנו את הבעיה של הפנסיות של האנשים האלה.

טלי פלוסקוב: לא פתרנו.

טלי פלוסקוב: אגב, באותם 1.9 מיליארד שדיבר עודד פורר, 460 מיליון שקל חזר לקופת המדינה, כי זה בדיוק אותו הכסף שאני אמרתי השלמת הכנסה, שהם יקבלו פחות.

טלי פלוסקוב: אז בואו נגיד את האמת לכולם.

טלי פלוסקוב: זה אחד.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שאנחנו המדינה צריכים להתחיל ללמוד גישה דיפרנציאלית לאזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: יש הבדל מאוד גדול בין אנשים ותיקים שיש להם קורת גג והמדינה הצליחה לתת להם דיור ציבורי, בין אלה שאין להם קורת גג.

טלי פלוסקוב: אלה עניים רבותיי, אלה אנשים שצריכים להוסיף מכספם שהביטוח הלאומי נותן להם כדי להשלים את השכירות, - - - כספים שנותנים להם מחיה בכבוד מהביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: א אם לא ידענו לתת להם פתרון קורת הגג, אז בואו נחזק אותם.

טלי פלוסקוב: להם צריך להוסיף.

טלי פלוסקוב: אלה שקיבלו קורת גג, תאמינו לי, אני מבקרת כל שבוע.

טלי פלוסקוב: כל שבוע אני נמצאת במקומות שאנשים מבוגרים מתכנסים.

טלי פלוסקוב: אם זה מקבצי דיור ואם זה דיור ציבורי בכלל.

טלי פלוסקוב: אז מי שיש לו קורת גג, תאמינו לי, אפשר להגיד, למרות שאני תמיד אשמח לעוד תוספת, אבל הם מסודרים.

טלי פלוסקוב: אבל אלה שאין להם קורת גג, אלה האנשים העניים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: זה אותם אנשים שאנחנו רואים את זה בדו"חות, אנחנו רואים את זה בדו"ח העוני, אנחנו רואים את זה בכל הדו"חות של מכון ברוקדייל וכל האחרים.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה צריכים לקבל התייחסות אחרת.

טלי פלוסקוב: ויושבים פה נציגים של הביטוח הלאומי, אני יודעת כמה זה קשה במדינה שלנו, אבל צריך לחשוב לפי שיטה דיפרנציאלית, מה לעשות, יש לנו אנשים שחיים בפערים מאוד גדולים במדינה וצריך לחזק את אלה שצריכים ואני מתנגדת בלהעלות קצבת זקנה לאלה שיש להם מיליון שקל בחשבון.

טלי פלוסקוב: זה לא נכון.

טלי פלוסקוב: צריך לתת לאלה שאין להם, ולא לכולם כאחד.

טלי פלוסקוב: לכן את הצעקות של - - -

אברהם נגוסה: אבל קצבת זקנה זה אוניברסלי.

טלי פלוסקוב: כן, אז אני אומרת, צריך לשנות את הגישה.

טלי פלוסקוב: זה לא נכון.

טלי פלוסקוב: אם עכשיו מדברים על הצעת חוק להעלות את קצבת הזקנה, זה אומר לכולם.

טלי פלוסקוב: למה אני צריכה להעלות קצבת זקנה לאדם שמקבל פנסיה כל חודש 50,000 שקל?

טלי פלוסקוב: תגידו לי.

טלי פלוסקוב: תענו לי למה.

אברהם נגוסה: למה לא נלך על מי שמקבל השלמת הכנסה?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נכון אדוני, על זה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: על זה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: זה לא סוד, ואני אומרת דברים קשים, המצב של אזרחים ותיקים במדינת ישראל הוא רע והוא רע בגלל מדיניות לא אחראית של ממשלות קודמות.

טלי פלוסקוב: ולכן אנחנו צריכים דחוף לתקן אותו, ולא לתקן אותו באמצעות כיבוי שריפות, אני מצטערת.

טלי פלוסקוב: אנחנו היום במדינה עובדים באמצעות כיבוי שריפות.

טלי פלוסקוב: קיבלנו 150 מיליון שקל, הוספנו 117 שקלים לכל בודד לסיוע לשכר דירה, זה לא פתרון.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, מה הבעיה שלנו כחברי כנסת נעשה תיקון חוק ביטוח לאומי?

אברהם נגוסה: נביא את מה שאת אומרת.

טלי פלוסקוב: זאת המטרה, ולא סתם אנחנו עושים היום - - -

אברהם נגוסה: הולכים על זה?

טלי פלוסקוב: הולכים על זה.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: ואני אגיד לך משהו, אני כבר יודעת עכשיו שמשרדי ממשלה יתנגדו לכך כי הם לא יודעים לעבוד בשיטה דיפרנציאלית.

טלי פלוסקוב: הם לא יודעים.

טלי פלוסקוב: הם צריכים לשנות את שיטת העבודה, נקודה.

טלי פלוסקוב: אי אפשר להמשיך לעבוד כמו שעבדנו.

טלי פלוסקוב: כולם אותו דבר, נקודה.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: זה לא פתרון למה שקורה היום במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: הלוואי ונגיע למצב שכולנו נחיה ונהיה מאושרים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד משהו.

טלי פלוסקוב: פרסמתי בפייסבוק על קיום הועדה וקיום יום האזרח הוותיק, והתגובות שהיו שם הם היו ממש לא מעודדות.

טלי פלוסקוב: אנשים פשוט לא מאמינים, כל הזמן דיבורים וכמה אפשר לדבר, וכל הדיבורים לא מביאים לנו שום דבר.

טלי פלוסקוב: רבותיי, הגיע הזמן להוכיח לאנשים שאנחנו לא רק מדברים.

טלי פלוסקוב: צריך לדבר, כי אם אנחנו לא נעלה את הסוגיות האלה, אף אחד לא ידע בכלל על הבעיות שקיימות, ולכן אני שמחה שהיום כולם פה ובאמת יש פה קואליציה מאוד רחבה בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: מעלים את הדברים שאנחנו צריכים להתמודד איתם.

טלי פלוסקוב: הצעד הבא זה לעשות עבודה.

טלי פלוסקוב: ושוב, היום בבוקר קיימתי דיון מאוד ענייני עם כל משרדי הממשלה, על בניית תכנית אב לאומית לתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם אנחנו לא נעשה את התכנית הזאת והיום, אנחנו בעוד עשר שנים נגיע לקטסטרופה.

טלי פלוסקוב: קטסטרופה חברתית שלא נדע בכלל איך לצאת ממנה.

טלי פלוסקוב: רק נתון אחד – היום במדינת ישראל, לתאריך 2015, יש 915,000 אזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: ב-2035 רבותיי, במדינת ישראל, יהיו 1,600,000 אזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: תחשבו, בתי חולים, בתי אבות, עובדים סוציאליים, אם אנחנו לא ניערך לזה, מה יהיה?

טלי פלוסקוב: ומשפט אחרון ואני מסיימת.

טלי פלוסקוב: אנחנו כמדינה לא יודעים לתמוך בארגונים שעושים את העבודה במקומנו.

טלי פלוסקוב: יושב ארגון חזית הכבוד, אנשים שעבדו יום ולילה חינם, בהתנדבות מלאה, כדי לעזור לאותם אנשים, ופה אני פונה כן לעולים חדשים שהגיעו בגיל מבוגר ולא יודעים את השפה העברית.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה הכי פגועים במדינה שלנו, ואיך אנחנו כמדינה לא יודעים לתמוך בארגונים האלה.

טלי פלוסקוב: ארגונים שעושים את העבודה במקומנו.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו תומכים כל הזמן בארגונים של מי שמטפל בדת?

טלי פלוסקוב: ולמה אנחנו לא מטפלים בארגונים שמטפלים באזרחים שלנו?

טלי פלוסקוב: אדוני המנכ"ל, אנחנו ישבנו פה ודנו בנושא של הארגונים, והבטיחו לנו שישנו קריטריונים כדי שהארגונים האלה כן יוכלו לקבל, והבטיחו לנו שיקבלו תקציבים, ושום דבר לא קרה.

טלי פלוסקוב: עד עכשיו האנשים האלה, אגב, אני יודעת שמהמשרד לאזרחים ותיקים הם כן מקבלים משהו, אבל עד היום הם לא קיבלו משהו שביצעו ב-2015.

טלי פלוסקוב: תבינו איך זה עובד.

טלי פלוסקוב: למה זאת שיטת העבודה במדינת ישראל?

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: מנכ"ל משרד הקליטה בבקשה, אלכס קושניר.

אברהם נגוסה: אני אגביל אותך מבחינת הזמן.

אלכס קושניר: קודם כל באמת יום מבורך, אבל אפשר לציין את היום הזה, לכתוב על זה קצת בתקשורת ולדבר וללכת, אבל אנחנו באמת מנסים לטפל בבעיה הזאת כל היום וכל יום במהלך כל השנה.

אלכס קושניר: אני אתחיל מסוף דבריך, חברת הכנסת פלוסקוב.

אלכס קושניר: אנחנו השנה הגדלנו את תקציב התמיכות ל-5 מיליון שקל במקום 3 מיליון שקל, וזה לראשונה בהוראת השרה, הכנסנו את תחום הטיפול בקשישים, ו-12 עמותות שהגישו את הבקשות שלהן, הבקשות האלה כרגע נבחנות, ואני מאוד מקווה שהעמותות האלה יוכלו לקבל תמיכה מהמשרד לטפול בקשישים.

אלכס קושניר: אז לא הכל עומד במקום, הדברים גם - - -

טלי פלוסקוב: אני אשמח מאוד לדעת - - -

אלכס קושניר: בנושא של הדיור הציבורי, למשרד העליה והקליטה יש היום 72 מקבצי דיור, שיש בתוכם 10,601 יחידות דיור, ואנחנו היום מאכלסים 10,517 יחידות משפחתיות.

אלכס קושניר: כשאני אומר יחידות משפחתיות, אני מתכוון ליחידים, ולזוגות שמתגוררים במקבצים האלה, ונכון להיום זה כ-15,000 עולים.

אלכס קושניר: רק מתחילת השנה איכלסנו 1,000 עולים.

אלכס קושניר: בינואר 2017 המשרד אישר בניה על קרקע חומה של 1,486 יחידות דיור, וזה באזורי ביקוש.

אלכס קושניר: אנחנו מדברים על ערים כמו ראשון לציון, אשדוד, הוד השרון, נתניה, כרמיאל.

טלי פלוסקוב: אפשר לתקן אותך, זו תכנית משותפת של משרד האוצר, משרד השיכון והסוכנות היהודית.

אלכס קושניר: לא, אני מדבר על משהו אחר.

עודד פורר: התכנית על קרקע חומה זו תכנית שאושרה עוד בקדנציה הראשונה - - -

טלי פלוסקוב: אז זו תוספת ל-2,650 יחידות דיור?

אלכס קושניר: זה ללא קשר ל-2,600 יחידות דיור, 2,600 נכון להיום זה כרגע לצערי הרב, לא מתקדם לשום מקום, הדבר הזה תקוע.

אלכס קושניר: לעומת זאת, ה-1,460 יחידות דיור האלה - - -

טלי פלוסקוב: כרגע שמענו משהו אחר מעמיגור.

אלכס קושניר: 1,468 יחידות דיור האלה כרגע נמצאות בוועדות המחוזיות ברשויות המקומיות, ואני מאוד מקווה שאנחנו בקרוב נוכל לקבל את היתרי הבניה.

אברהם נגוסה: עדיין?

אברהם נגוסה: אמרתם לנו מזמן, זה שנמצא בוועדות.

אלכס קושניר: תשמע, אני לא יכול להשפיע על קצב התכנון במדינת ישראל בבניה.

אלכס קושניר: אני יכול לאשר את התקציב, והרשות המקומית יחד עם מועצת התכנון צריכה לאשר את התכנית ולאשר אותה ולתת היתר בניה ואחרי זה לצאת לבניה.

אלכס קושניר: זה לא שאנחנו לא עושים כלום, אנחנו נמצאים בקשר עם אותן הרשויות שבהן יש אישור, אנחנו נתנו את האישור והן זכו במכרז וכרגע זה נמצא באמת בשלבי התכנון.

עודד פורר: סליחה, יש לך פה שני מנכ"לים.

אברהם נגוסה: כן אבל אתה דיברת בתור שלך.

אברהם נגוסה: אתה לוקח את הזמן שלו.

עודד פורר: בעניין הזה זה חשוב, צריך להבין שיש פה גם בעיה עם הרשויות המקומיות.

עודד פורר: אני כמנכ"ל, כשפרסמנו את המכרז פניתי לראשי רשויות וביקשתי מהם "תגשו למכרזים בבקשה" ולצערי יש ראשי רשויות במדינת ישראל שלא מעוניינות לבנות בניה ציבורית לקשישים.

עודד פורר: אני אגיד את זה בפה מלא.

עודד פורר: חולון, שיש לה והיה לה זכאות והיינו יכולים לאשר לה בזמנו, לא הסכים לגשת למכרז.

עודד פורר: אתה יודע, בסוף אני לא יכול לעמוד עם אקדח לרקה ולהכריח אותו לבנות, אני חושב שברמה הציבורית, עובדה שיש ראשי עיר, אגב, יש לחילופין ראשי עיר שמבקשים לעשות את זה, והם מרוויחים מזה כסף.

עודד פורר: עירית ראשון במכרז, מה שהיא בנתה, אותן יחידות דיור שהיא בונה, החברה הכלכלית עשתה תכנית מסודרת, הם לא מפסידים, הם אפילו מרוויחים קצת, וכולם נהנים.

אלכס קושניר: אז בהמשך לדבריו של עודד פורר, אני רוצה להגיד לכם שאנחנו כרגע נמצאים במשא ומתן סופי עם משרד האוצר בשביל להפעיל, לצאת למכרזים לעוד יותר מ-2,000 יחידות דיור, שכנראה יאושרו עד סוף השנה הזאת, ושם אנחנו מנסים להגיע להסכם עם האוצר שזה לא יהיה רק קרקע חומה אלא גם קרקע פרטית.

אלכס קושניר: זאת אומרת לצאת מאותה מלכודת שבדיוק עודד תיאר אותה, ולא להיות תלויים בראשי הערים אלא לתת את האופציה ליזמים, לעשות ממש עסקאות תשואה ולצאת לדרך, אנחנו גם חושבים שהדבר הזה יקרה מהר.

אלכס קושניר: אנחנו מבינים שכל התהליך הזה של הגדלת המצאי של דיור ציבורי לוקח זמן, כי לבנות לוקח זמן, אין מה לעשות.

אלכס קושניר: לכן אנחנו מנסים למצוא פתרונות חלופיים בדמות הגדלת ההכנסה הפנויה של אותם קשישים.

אלכס קושניר: אנחנו מפעילים מערך של מענקי מזון, אנחנו משלמים היום 200 שקל לקשישים.

אלכס קושניר: כתוצאה, ואת הזכרת את זה, מההסכם הקואליציוני, כאשר סופה לנדבר נכנסה לממשלה, אנחנו קיבלנו כסף ואנחנו היום נותנים תוספת של כ-160 שקלים בחודש לקשישים יחידים וגם לקשישים שיש בחזקתם ילדים קטינים, אנחנו נותנים כ-300 שקלים.

טלי פלוסקוב: זה סיוע לשכר דירה, אתה מקבל כרגע?

אלכס קושניר: זה תוספת לסיוע.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אבל אמרת על ואוצ'רים, 200 שקל שאמרת.

טלי פלוסקוב: בטחון תזונתי.

טלי פלוסקוב: זה בנפרד.

אלכס קושניר: זה מענק מזון.

טלי פלוסקוב: למי אתם נותנים את זה?

אלכס קושניר: אנחנו נותנים את זה לקשישים זכאים לשכר דירה שנמצאים בגיל בין 70 ל-80.

טלי פלוסקוב: כל מי שזכאי לשכר דירה?

אלכס קושניר: כל מי שעומד אצלנו בתור, זכאי.

טלי פלוסקוב: ומה מעל 80?

טלי פלוסקוב: אין כבר.

אלכס קושניר: בשלב הזה אין, כי כמו שאת מבינה, אנחנו מוגבלים בתקציב.

אלכס קושניר: אנחנו לא יכולים לעשות משהו שהוא מעבר למה שאנחנו כן - - - עוד פעם, פתחתי ואמרתי שהנושא הזה של טיפול בקשישים נמצא על שולחננו כל הזמן, כל היום, ואני רוצה להזכיר לכם שהשרה סופה לנדוור גם בקדנציות הקודמות דאגה לסובסידיות בנושא החשמל והיום קשישים משלמים חשמל פחות ממה שהם שילמו פעם.

אלכס קושניר: אנחנו הגדלנו את המענק השנתי לווטרנים ב-35% בקדנציה הקודמת.

אלכס קושניר: הגדלנו את הסובסידיה לתרופות מ-50% ל-75%.

אלכס קושניר: אנחנו הגדלנו את המענק לפליטי השואה מ-3,600 ל-3,960 שקלים והגדלנו את הסובסידיה ב-100%.

אלכס קושניר: לכן, הבעיה היא קיימת, ובשביל לפתור את הבעיה צריך לעבוד כל יום, ולא רק לציין את היום הזה ולשכוח ממנו.

אלכס קושניר: ואנחנו אחד המשרדים היחידים שבאמת מנסה לפתור בכוחותיו את הבעיה.

אלכס קושניר: אנחנו נמצאים גם היום במשא ומתן עם משרד האוצר, ואני מקווה שבסופו של דבר המשא ומתן הזה יביא פירות, ואנחנו נגדיל את הסיוע לשכר דירה לקשישים.

אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שנוכל לבשר לכם את זה בתקופה המאוד מאוד קרובה.

אלכס קושניר: לגבי נושא הפנסיה של השר אלקין, לאותה ועדה.

אלכס קושניר: נכון הייתה ועדה, נכון קיים המסמך, ונכון במסמך הזה יש המון המון דברים שיכולים לסייע.

אלכס קושניר: אבל אני כאיש מקצוע לא יכול לפרסם את המסמך הזה, כל עוד אני לא בודק כל מספר ומספר.

אלכס קושניר: יש שם תכניות שהן מאוד מעניינות ומאוד מורכבות, אבל כל עוד אני לא אדע לשים את החותמת שלי על המסמך הזה שאני אוודא בדיוק מה התקציבים שנדרשים לזה, אני לא אוכל לפרסם את המסמך הזה ואנחנו נמצאים כרגע בטפול.

טלי פלוסקוב: כמה זמן זה ייקח?

אלכס קושניר: אני לא יודע.

אלכס קושניר: אני לא יכול להתחייב - - -

טלי פלוסקוב: אבל הדו"ח היה מוכן עוד לפני שנכנסתם למשרד.

טלי פלוסקוב: אתם כבר במשרד כמה זמן?

אלכס קושניר: אנחנו נמצאים במשרד שנה, אבל - - -

טלי פלוסקוב: נו, אז כמה זמן נחכה עוד?

אלכס קושניר: כדי כמו שאת אמרת, בשביל להיות מערכתיים ויסודיים, ולא - - -

טלי פלוסקוב: אני בעד, אבל השאלה כמה זמן זה ייקח?

אלכס קושניר: יש עבודה שמתבצעת.

אלכס קושניר: יש נתונים חדשים שכל הזמן נכנסים וצריך לבדוק אותם.

אלכס קושניר: וכל פעם שאנחנו חופרים יותר ויותר עמוק, אז צצים עוד דברים.

אלכס קושניר: ואני לא מוכן לבוא ולשים מסמך שלא בשל.

אלכס קושניר: ולכן ברגע שהמסמך הזה יהיה בשל, אנחנו נציג אותו, ואנחנו אגב נשמח להציג אותו גם כאן, כדי לבוא ולהגיד לציבור מה הפירות של הועדה הזאת.

אברהם נגוסה: אני מבין אותך, הדאגה שלך היא העלות של המסמך הזה.

אלכס קושניר: זה לא רק העלות.

אלכס קושניר: זה גם התוכן.

עודד פורר: אתה לא יכול לשים מסמך שבסוף כתוב בו שזה עולה 200 שקל וזה עולה 100, או שזה עולה 100 וזה עולה 200.

עודד פורר: צריך לעמוד מאחורי המספרים.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, השאלה שלי - - -

טלי פלוסקוב: אבל מספר זו תוצאה של עבודה משותפת של משרדי ממשלה.

טלי פלוסקוב: אז מי יכול לתת נתונים אם לא הם?

עודד פורר: משרד האוצר.

טלי פלוסקוב: נו אז מה, הם היו שם.

אברהם נגוסה: השאלה שלי, למה לפני שאנחנו העברנו את התקציב הדו שנתי, למה לא עבדתם על זה והבאתם את זה בתקציב הדו שנתי?

אלכס קושניר: המסמך לא היה קיים.

אברהם נגוסה: למה לא קיים?

אלכס קושניר: לא היה מוכן.

אלכס קושניר: המסמך לא היה מוכן.

אלכס קושניר: דבר שני, מה שנכנס בהסכם הקואליציוני, אותו תהליך שעודד פורר תיאר אותו, עוד פעם, אני לא איש מקצוע בתחום הזה, אבל מתוקף העיסוק שלי עם המסמך הזה, אני יכול להגיד לכם שזו פריצת דרך.

אלכס קושניר: אז נכון, זה לא הפתרון הכולל וזה לא הפתרון המלא, וזה לא הפתרון המערכתי, אבל זה שפעם ראשונה הדבר הזה זז מהמקום והתחיל להתקדם, אני חושב שצריך לברך על זה.

אלכס קושניר: ונכון, תמיד יש ביקורת, ונכון, תמיד יש בעיות, ונכון, תמיד יש מה לשפר.

אלכס קושניר: ועכשיו אני מאוד מקווה שבאמת שר האוצר ייענה לדרישה להקדים את התקציב בנושא הזה, והפרישה לא תהיה לארבע שנים, אלא תהיה לפחות מארבע שנים.

אלכס קושניר: אגב, אני לא יודע איך את אומרת ש-460 מיליון שקלים חזרו, אם רק השנה הוקצה 350 מיליון.

טלי פלוסקוב: אלכס, אני ישבתי בוועדת הכספים, אני יודעת על מה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: מתוך 1.9 מיליארד, שזה העלות של כל הפרויקט הגדול, 460 מיליון חוזר בחזרה, כי זה פחות השלמת הכנסה, מה שתיארתי פה.

טלי פלוסקוב: לא אמרתי את זה מה - - -

עודד פורר: זה חוזר לאוצר אולי.

טלי פלוסקוב: נכון.

עודד פורר: אז שהאוצר יביא את הכסף הזה.

עודד פורר: אדרבא, שהאוצר יביא 400 מיליון שקל.

טלי פלוסקוב: נכון, זה חוזר לביטוח הלאומי, לא לאוצר.

עודד פורר: זה לא הנתונים שהם הציגו לנו.

עודד פורר: משרד האוצר במשא ומתן אמר "מקסימום חוזר לנו 100 מיליון שקל".

טלי פלוסקוב: עודד, זה היה בועדה, להראות לך מסמך?

טלי פלוסקוב: אני אראה לך מסמך.

עודד פורר: אם מחזירים 460 מיליון שקל, הנה, אני אומר לך פה, שמשרד האוצר יכניס את היד לכיס ויעלה את הקצבאות.

עודד פורר: שיעלה את קצבאות השלמת ההכנסה לכולם.

טלי פלוסקוב: משרד האוצר נתן מיליארד שקל לעלות הפרויקט.

עודד פורר: מה זה נתן?

עודד פורר: זה שלו?

עודד פורר: זה כסף של הציבור.

עודד פורר: הוא לא נתן למישהו טובה.

עודד פורר: משרד האוצר לא עושה למישהו טובה.

טלי פלוסקוב: קודם כל למה אתה צורח, אף אחד פה לא צורח.

טלי פלוסקוב: אנחנו פה נותנים כסף של המדינה לטובת אזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: נקודה.

אלכס קושניר: - - 350 מיליון שקל.

אלכס קושניר: אז איך יכול להיות ש-460 חוזר?

טלי פלוסקוב: איך 350 נותנים?

טלי פלוסקוב: זה לא נכון.

עודד פורר: מתוך 1.9 מיליארד, הכסף של הגדלת קצבאות הזקנה בשנה הזאת הוא רק 350 מיליון שקל, אפילו פחות לדעתי.

אלכס קושניר: 350.

אלכס קושניר: 1.4 מיליארד לחלק ל-4.

טלי פלוסקוב: זה פחות, כי אני יודעת.

טלי פלוסקוב: תעשו 31 שקל כפול 400, לבנה, כמה אנשים?

טלי פלוסקוב: 430,000 אזרחים קיבלו 31 שקל.

טלי פלוסקוב: על מה אתם מדברים?

אלכס קושניר: זה נכון שיש אנשים שקיבלו 31 שקלים.

אלכס קושניר: זה נכון.

אלכס קושניר: אבל צריך להבין שזה ב-31 שקלים יותר מאפס.

אלכס קושניר: זה פעם אחת.

אלכס קושניר: דבר שני, זאת הפעימה הראשונה ואתם צריכים להבין שפעם ראשונה הדבר הזה זז מהמקום.

אלכס קושניר: כי לפני זה אף אחד לא דיבר על זה ולפני זה אף אחד לא עשה כלום בנדון.

עודד פורר: מעלים פה נתונים לא נכונים.

עודד פורר: צריך להבין, מי שקיבל 30 שקל ב-2017 יקבל עוד 30 ב-2018.

טלי פלוסקוב: 120 ב-2019 ו-120 ב-2020.

עודד פורר: וכשאנחנו מדברים על המספרים, הפרישה הזאת, אותם מיליארד שקל שנועדו לעניין הזה, הפרישה הזאת אומרת שבשנה הראשונה לטובת העניין הזה רק 150 מיליון שקל הלכו לטובת העניין של ביטול שנת ההכשרה.

עודד פורר: אותם 2% נוספים שניתנו, זה סדר גודל של 100, 150 מיליון שקל.

עודד פורר: כך שלא יכול להיות שבגלל זה חזרו לאוצר 450 מיליון שקל.

עודד פורר: מי שאמר את הנתונים האלה, מטעה.

עודד פורר: איך מקבלים על 150 מיליון 450?

טלי פלוסקוב: אני אראה לך את - - -

אלכס קושניר: אני רק מבקש לסכם.

אברהם נגוסה: אני מבקש שהמנכ"ל יסיים את זה.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה, אני רוצה שתתייחס לעניין של פסילת הזכאות לקבלת דיור ציבורי.

אלכס קושניר: בדיוק מה שרציתי לדבר.

אלכס קושניר: צריך להבין שהפתרונות שאנחנו נותנים בדמות מקבצי הדיור, אין שם צוות רפואי, אין שם עובדים סוציאליים, זה פשוט דירות.

אלכס קושניר: להכניס למקבצים האלה אנשים שלא מסוגלים לנהל משק בית עצמאי, זה פשע.

אלכס קושניר: כי האנשים האלה לא יוכלו להתקיים במקומות האלה, וזה בכלל לא קשור לכמות - - -

טלי פלוסקוב: ואיפה הם כן יכולים להתקיים?

אלכס קושניר: הם יכולים להכנס לאותם - - -

טלי פלוסקוב: לבית אבות אתה שולח אותם, נכון?

טלי פלוסקוב: אז איך.

טלי פלוסקוב: אדם שיש לו 9 שעות סיעוד, זה לא אדם ששוכב במיטה, אני מצטערת.

אלכס קושניר: אני לא רופא.

אלכס קושניר: הועדות שלנו כוללות רופאים.

אלכס קושניר: התפקיד של הרופא לקבוע דבר מאוד פשוט, האם האדם מסוגל לנהל משק בית עצמאי.

אלכס קושניר: אם כן, אני אכניס אותו.

אלכס קושניר: אני יודע שאת יודעת מה זה מקבץ דיור, ואת יודעת שבמקבץ דיור אין עובדת סוציאלית ואין רופא, ובשביל זה יש משרדים אחרים שאחראים על זה.

אלכס קושניר: התפקיד שלי הוא לתת פתרון לאותם עולים שמסוגלים לנהל משק בית עצמאי.

טלי פלוסקוב: אלכס, תגיד לי כמה אנשים כאלה חיים במקבצי דיור וכן יש להם סיוע?

אלכס קושניר: אין לי בעיה שיש שם אנשים שזכאים לשעות הסיעוד.

אלכס קושניר: המבחן שלי מאוד פשוט, אני לא בוחן אותם לפי כמות השעות.

אלכס קושניר: לא אני, הרופא בוחן אותם בדבר מאוד פשוט: האם אותו אזרח יכול ומסוגל לקיים משק בית עצמאי, כי אחרת אני פושע.

אלכס קושניר: אני לא מוכן שהאנשים האלה יחיו לא בכבוד.

אלכס קושניר: אני לא מוכן שהאנשים האלה יחיו ולא יוכלו לצאת מהבית ולא יוכלו לכבס ולא יוכלו לבשל ולא כלום.

אלכס קושניר: התפקיד שלי זה לתת פתרונות דיור לאותם אלה שמסוגלים לקיים משק בית עצמאי.

אלכס קושניר: ומי שלא מבין את ההבדל הזה, אני מוכן להסביר אותו עוד אלף פעם.

<קריאה: אין כבוד גם, מה שאתה חושב שיש כבוד, אין כבוד בבתי אבות.

אלכס קושניר: אני לא אחראי על בתי אבות.

<קריאה: אני יודעת.

אברהם נגוסה: השאלה פה אם האנשים האלה לא זוכים בתור שלהם, מה הפתרון?

טלי פלוסקוב: אין להם פתרון אדוני.

טלי פלוסקוב: הם זרוקים.

טלי פלוסקוב: זה אנשים שהחברה כבר לא צריכה אותם.

אלכס קושניר: - - - אותם הפתרונות שהמדינה מציעה להם, זה כמו שאר האזרחים שלא מסוגלים לקיים משק בית עצמאי.

אלכס קושניר: תראי לי עוד משרד שמאכלס בחצי שנה 1,000 דירות.

אלכס קושניר: נותן אלף פתרונות דיור.

אלכס קושניר: תראו לי עוד משרד אחד כזה.

טלי פלוסקוב: יישר כח וברכות, אבל לא על זה אנחנו מדברים.

אלכס קושניר: דבר אחרון, בנושא של הפנסיות מרוסיה, גם השרה סופה לנדבר עכשיו נכחה בטקס החתימה.

אלכס קושניר: צריך להבין שמדובר בעשרות אלפי אנשים שיטענו לזכאות לקבלת הפנסיות.

אלכס קושניר: אנחנו נמצאים בדיונים מקצועיים יחד עם הביטוח הלאומי והמשרד שלנו, בהוראתה של השרה, יירתם ויסייע לכל העולים על מנת לסייע להם במילוי טפסים ובכל מה שצריך, על מנת שיוכלו להגיש את הטפסים לביטוח הלאומי, והביטוח הלאומי יטפל כבר מול הרוסים.

אלכס קושניר: לסיכום, משרד העליה והקליטה עושה כל מה שהוא יכול בהובלתה של השרה על מנת לעשות שני דברים: פעם אחת, להגדיל את מלאי הדירות הציבוריות ולתת כמה שיותר פתרונות דיור לאותם קשישים שעומדים אצלנו בתור לדיור הציבורי, ומצד שני אנחנו משתדלים להגדיל כל הזמן את ההכנסה הפניה של אלה שעוד לא קיבלו את הפתרון.

אלכס קושניר: אנחנו עושים את המקסימום, אנחנו נשמח לכל סיוע, גם מחברי הכנסת וגם ממשרד האוצר, יש לנו את היכולת להפעיל את זה, אבל יש לנו מגבלות תקציביות, וזה לא שאנחנו משלימים עם זה, לא.

אלכס קושניר: השרה שולחת מכתבים ומעלה דברים בישיבות הממשלה, ונמצאת בדיונים גם עם ראש הממשלה וגם עם שר האוצר בנושא הזה, ואנחנו מאוד מקווים שגם הועדה הזאת וגם עצם ציון היום הזה, יוכל לדחוף את הנושא הזה קדימה כדי לאפשר לנו להפעיל פתרונות ולהגדיל אותם.

אלכס קושניר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אדוני אני חייבת.

אברהם נגוסה: רק רגע - - -

טלי פלוסקוב: לא, אני חייבת דקה.

טלי פלוסקוב: כי המנכ"ל אמר שהוא סיכם, אבל הסיכום שלו לא כל כך מקובל עלי, אז אני רוצה שתי שאלות בבקשה ברשותך.

טלי פלוסקוב: אחת- אדוני המנכ"ל, השרה הבטיחה שבוועדה הרפואית יהיה נציג ציבור.

טלי פלוסקוב: האם זה מתקיים?

אלכס קושניר: היה נציג ציבור.

טלי פלוסקוב: מה זאת אומרת "היה"?

אלכס קושניר: לא הייתה היענות גדולה מדי לנושא הזה, אבל יש נציג ציבור.

טלי פלוסקוב: יש נציג ציבור בוועדה?

אלכס קושניר: מופיע.

טלי פלוסקוב: זה אחד.

טלי פלוסקוב: שתיים, אני רוצה להזמין אותך לצאת יחד איתי למקבץ דיור של משרד הקליטה, לא חשוב לאיזה מקבץ דיור.

אלכס קושניר: מקבץ דיור יש רק של משרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: בסדר, לא חשוב.

טלי פלוסקוב: להראות לך כמה קשישים חיים כבר במקבצי דיור, יש להם 9.5 שעות סיעוד והם כן מתקיימים בכבוד במקום הזה.

אלכס קושניר: יופי, זה מה שאני אומר.

טלי פלוסקוב: אבל אתה לא מוכן לקבל בנאדם שלא יודע, הבנאדם הזה לא יודע לצאת לעשות בעצמו קניות.

אלכס קושניר: תקשיבי.

טלי פלוסקוב: לא, אם הבנאדם צריך מיטה ולשכב במיטה, אני מסכימה איתך.

טלי פלוסקוב: זה באמת מקום לא מתאים.

טלי פלוסקוב: אבל יש הרבה אנשים שהם כן, זה יכול להציל את חייהם כשהם חיים בחברה, כשיש להם עם מי לדבר.

טלי פלוסקוב: אתה זורק אותם החוצה.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה, הדרך היחידה זה ללכת לבית אבות.

טלי פלוסקוב: אגב, אני רוצה להגיד לך אדוני המנכ"ל, אני מצאתי דיון באותה ועדה, שבראשות הוועדה עמדה השרה של היום, חברת הכנסת סופה לנדבר דאז.

טלי פלוסקוב: וזה בדיוק אותו דיון.

טלי פלוסקוב: והיא ביקשה, היא בתור יושבת ראש ועדה, אמרה את אותם הדברים שאני אומרת לכם עכשיו.

טלי פלוסקוב: אותם הדברים.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו זורקים את האנשים האלה, הייתי אומרת לאן, אבל אני לא רוצה.

אלכס קושניר: אז אני אענה לך.

אלכס קושניר: אף אחד לא זורק אף אחד.

אלכס קושניר: ולא את ולא אני, לא נקבע מה זה לנהל משק בית עצמאי.

אלכס קושניר: יש רופאים שזה מקצועם.

אלכס קושניר: ואני אומר לך שמי שמקבל תשע שעות סיעוד והרופא ממליץ שהאדם הזה יכול לנהל משק בית עצמאי, הוא ייכנס ויקבל את הפתרון, במידה והתור שלו יגיע.

אלכס קושניר: לכן לבוא ולהגיד, לזרוק את האנשים לרחוב, זה לא נכון.

אלכס קושניר: הדבר האחרון שאנחנו עושים זה זורקים את האנשים לרחוב.

אלכס קושניר: בדיוק להיפך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את הנציגים.

אברהם נגוסה: דוקטור אברהם צ'רנופולסקי, מחזית הכבוד.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אברהם צ'רנופולסקי: תודה.

<אברהם צ'רנופולסקי: זה לא פעם ראשונה שאנחנו דנים בנושא של הפנסיות לעולים שעלו ארצה בגילאים 45 פלוס.

<אברהם צ'רנופולסקי: לפחות חמש שנים אנחנו דורשים לפתור את הבעיה.

<אברהם צ'רנופולסקי: ופונים אלינו אנשים שעבדו פה 15, 20 שנה ולא צברו פנסיה די ראויה.

<אברהם צ'רנופולסקי: ועדיין פונים אלינו מאות ומאות גמלאים עולים, ומתלוננים שהרפורמה הפנסיונית לא מאפשרת להם לשפר את מצבם.

<אברהם צ'רנופולסקי: אז האם קיים פתרון?

<אברהם צ'רנופולסקי: לדעתנו קיים.

<אברהם צ'רנופולסקי: יש המלצות של הועדה הבין משרדית שבראשה היה השר זאב אלקין, שכבר אמרנו את זה, ויש הצעות של ארגונים ציבוריים, כולל הצעות של חזית הכבוד, יש הצעות של חברת הכנסת טלי פלוסקוב, וצריך ל- - - המלצות האלה, ולדון בנושא עוד פעם.

<אברהם צ'רנופולסקי: ובגדול, מה שאמרה חברת הכנסת טלי פלוסקוב, המדינה זקוקה לתכנית מדינית בנושא הזקנה.

<אברהם צ'רנופולסקי: זה חשוב מאוד לקבל - - - ולגבי מקבצי דיור והוסטלים, צריך להבין דבר אחד.

<אברהם צ'רנופולסקי: מי מקבל דירות במקבצי דיור?

<אברהם צ'רנופולסקי: קשישים.

<אברהם צ'רנופולסקי: הרוב מהם חולים, הם זקוקים לעזרה, אז אי אפשר שיהיה מצב שמצד אחד במקבצי דיור והוסטלים גרים אנשים שהם מקבלים סיוע מה- - - ומצד שני, לא מאפשרים לגור באותם מקבצי הדיור וההוסטלים לאנשים שהם גם זקוקים לעזרה.

אברהם נגוסה: השאלה, הם ידועים לך מקרים שהם מקבלים חוק סיעוד של 9 שעות או יותר, או פחות, לא משנה, שהם מקבלםי חוק סיעוד, והרופא הגדיר אותם כמי שיכול לנהל את משק הבית, למרות שהם מקבלים חוק סיעוד והוציאו אותם מהתור.

אברהם נגוסה: האם ידועים לך מקרים כאלה?

<אברהם צ'רנופולסקי: לא ידוע לי.

טלי פלוסקוב: יש פה מישהי.

טלי פלוסקוב: הגברת הזאת, אדוני, אפשר לתת לה זכות דיור?

אברהם נגוסה: אחריו, אני רוצה שהוא יסיים קודם.

<אברהם צ'רנופולסקי: סיימתי כבר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הגברת בבקשה, תציגי את שמך לפרוטוקול.

<אליזבט שיסטר: עכשיו אני שומעת מאדון קושניר, לא אמת לגמרי מה שהוא סיפר פה.

אברהם נגוסה: איפה הוא, אני רוצה שהוא ישמע.

אברהם נגוסה: את יכולה לקרוא לו? זה חשוב לנו.

<אליזבט שיסטר: אנחנו עמדנו בתור 20 שנים בתור של משרד הקליטה - - -

טלי פלוסקוב: אליזבט רגע.

טלי פלוסקוב: ברשותך ברוסית.

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית)

אברהם נגוסה: הנה המנכ"ל.

אברהם נגוסה: אתה קודם אמרת, אני התבססתי מדבריך ושאלתי שאלה, כי אמרת שאם למרות ש אדם קשיש או קשישה מקבלים חוק סיעוד, תשע שעות או יותר או פחות, והרופא קובע שהוא יכול לנהל את משק הבית.

אלכס קושניר: נכון.

אלכס קושניר: אם הרופא ממליץ.

אברהם נגוסה: אז האם יש מי שיש לו את ההגדרה הזאת והוא לא מתקדם בתור.

אברהם נגוסה: יש לנו גברת שמסבירה.

אלכס קושניר: תפרידו.

אלכס קושניר: התור מתקדם לפי הקריטריונים שהוגדרו בתור.

אלכס קושניר: זה לא קשור למצב הבריאותי של האדם.

אלכס קושניר: ברגע שמגיע תורו של האדם, מצבו הבריאותי נבחן.

אלכס קושניר: אם הוא יכול לנהל משק בית עצמאי הוא נכנס.

אלכס קושניר: אם לא, אז לא.

אלכס קושניר: אבל זה לא קשור להתקדמות בתור.

אברהם נגוסה: ברור לי.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: כמובן.

אברהם נגוסה: גברת אליזבת בבקשה.

<אליזבט שיסטר: שלום אדון קושניר.

אלכס קושניר: שלום.

<אליזבט שיסטר: אני רוצה לספר מה קרה איתנו.

<אליזבט שיסטר: אמא שלי - - - אנחנו עמדנו בתור במשך 20 שנה.

<אליזבט שיסטר: בשנת 2014 הבאתי מסמכים רפואיים, עוד פעם, מסמכים רפואיים.

<אליזבט שיסטר: איפה היה כתוב שאמא שלי עצמאית ואני דווקא גם עצמאית.

<אליזבט שיסטר: הלכו לוועדת החריגים לקראת הדבר הזה, שלחו אותי להסתכל על דירה ריקה ברחוב - - - במקבצי דיור, בקומה רביעית מספר 422.

<אליזבט שיסטר: הלכתי, הסתכלתי, הסכמתי ואני הייתי מזמינה לחתום חוזה.

<אליזבט שיסטר: בערך שבוע אני כבר ידעתי שהדירה לא אצלי.

אלכס קושניר: באיזו עיר?

<אליזבט שיסטר: בראשון לציון.

<אליזבט שיסטר: אני באתי לגברת רבנקה לשאול מה קרה.

<אליזבט שיסטר: היא אמרה לי שאמא שלי לא יכולה לגור במקבצי דיור, למה?

<אליזבט שיסטר: בגלל בריאותה.

<אליזבט שיסטר: הרופא כתב שאמא עצמאית, אני גם עצמאית.

<אליזבט שיסטר: למה אתם עשיתם את זה?

<אליזבט שיסטר: איפה היה כתוב שאמא שלי לא יכולה להסתדר לבד?

אברהם נגוסה: תודה.

<אליזבט שיסטר: אתם החלפתם במחשב סטטוס של אמא שלי.

טלי פלוסקוב: ולא היו שהוציאו פה במקרה הזה לא את המטפלת, לא שלה ולא של אמא.

אלכס קושניר: אנחנו מקבלים עכשיו עדכון.

אלכס קושניר: היה משפט בנושא הזה ועכשיו אנחנו בודקים.

טלי פלוסקוב: בנושא ספציפי של המשפחה?

אלכס קושניר: ספציפית של המשפחה הזאת, כן.

טלי פלוסקוב: אתם הגשתם עתירה?

<אליזבט שיסטר: כן.

<אליזבט שיסטר: אני התלוננתי.

טלי פלוסקוב: הגשת עתירה לבית המשפט?

<אליזבט שיסטר: כן.

אלכס קושניר: אנחנו בודקים עכשיו עם היועצת המשפטית שלנו.

<אליזבט שיסטר: אני רוצה רק להגיד דבר הזה - - -

<קריאה: לא ענית לשאלה.

אלכס קושניר: אני לא יכול לענות על מקרה פרטי.

טלי פלוסקוב: רגע, הם מחכים לתשובה מהיועצת המשפטית, נקבל תשובה.

<אליזבט שיסטר: במדינת ישראל יש רק שני משרדים שיכולים לתת לבנאדם סטטוס סיעודי.

<אליזבט שיסטר: זה משרד הבריאות וביטוח לאומי.

<אליזבט שיסטר: זה משהו אחר.

<אליזבט שיסטר: רק ככה.

<אליזבט שיסטר: אין זכות למשרד הקליטה לעשות מאדם שרופא שיודע הבנאדם הזה, יותר מעשרים שנים, סטטוס אחר לגמרי.

טלי פלוסקוב: מה שהיא אומרת שהרופא שמטפל, כותב חוות דעת אחת, רופא המשפחה, ואחר כך - - -

<קריאה: רופא משפחה לא מחליט.

<קריאה: יש רופא בוועדה.

אלכס קושניר: אני לא רוצה להתייחס - - -

טלי פלוסקוב: איזה רופא יש בוועדה?

<קריאה: בוועדה יש רופא.

טלי פלוסקוב: איזה רופא, מה המקצוע שלו, רופא גריאטרי?

אברהם נגוסה: רגע, למיטב ידיעתי, אני גם הייתי עובד סוציאלי, כמיטב ידיעתי אני לא יודע אם עכשיו יש שינוי, מה שאתה מתכוון, הוועדה, זה בדרך כלל לנכות.

טלי פלוסקוב: אז זה לא, אתה רואה?

טלי פלוסקוב: יש וועדה כדי כן להכניס לבנאדם - - -

אברהם נגוסה: לחוק הסיעוד רופא המשפחה גם קובע.

<אליזבט שיסטר: ועדת חריגים תמיד - - -

טלי פלוסקוב: מה שהגברת אומרת שחוות הדעת של הרופאה שלה לא שווה בכלל כי יש רופא אחר שפתאום עכשיו החליט לבדוק מה מצבה.

אברהם נגוסה: לצורך זכאות.

<אולגה דדון: אני אתייחס לנושא של הרופאים.

<אולגה דדון: קיימים שני סוגים של ועדות במשרד הקליטה, ועדות מחוזיות וועדות חריגים.

<אולגה דדון: ועדות מחוזיות - - -

אברהם נגוסה: רגע, את נציגת משרד הקליטה?

<אולגה דדון: כן.

אברהם נגוסה: יש רופאים?

אברהם נגוסה: לא למסמס את הדברים.

אברהם נגוסה: הוא טען לטענה שלה, אתה טענת בגלל רופא המשפחה שלה, זה שקבע שהיא עצמאית, לא התקבל - - -

<קריאה: מה פתאום.

<קריאה: אתה שומע מה אני טענתי?

<קריאה: אני טענתי שבוועדה יש רופא שקובע.

אברהם נגוסה: תשמע.

אברהם נגוסה: אני ראיתי אותך מהתחלה, אתה מבהיר את המסר ואתה אומר שהיא אומרת שהרופא קבע שהיא עצמאית, אתה אומר שזה הרופא משפחה שלה.

<קריאה: זה מה שניסיתי להסביר לך.

אברהם נגוסה: אני אתן לך להסביר.

אברהם נגוסה: אבל זה מה שאני שמעתי.

אלכס קושניר: שניה.

אלכס קושניר: אדוני היושב ראש, דיברתי עכשיו עם היועצת המשפטית של המשרד.

אלכס קושניר: מתנהל תיק בבית המשפט על המקרה הספציפי של המשפחה, ולכן אני מבקש לא להתייחס לנושא הזה, בגלל שמתנהל תיק בבית משפט.

<קריאה: זה לא נכון.

אלכס קושניר: ברגע שבית המשפט יגזור את דינו, אנחנו נוכל לדון ולהסביר.

טלי פלוסקוב: זה נכון.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא יכולים - - - אבל אני באמת לא מבקשת תשובה לגבי הגברת.

אלכס קושניר: אז לגבי הרופאים, אני אבקש מאולגה שתענה.

<אליזבט שיסטר: אדון קושניר, אני רוצה רק לשאול שאלה אחת.

<אליזבט שיסטר: איפה הפרוטוקולים הרפואיים?

<אליזבט שיסטר: אתם חייבים לתת, אם אתם כותבים שאתם זורקים בני אדם מרשימת הממתינים לדיור ציבורי, אתם חייבים לתת פרוטוקולים - - -

אלכס קושניר: אני מבקש את כל הטענות שלך להעלות לבית המשפט.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתסבירי לנו מי קובע בעניין של חוק הסיעוד, מי זכאי לכמה שעות, עצמאי, לא עצמאי.

<אולגה דדון: במשרד הקליטה ישנן שתי ועדות.

<אולגה דדון: ועדה מחוזית וועדת חריגים.

<אולגה דדון: הועדה המחוזית בוחנת את הזכאות של הפונה על פי נהלי המשרד.

<אולגה דדון: כל מי שלא עונה על הנוהל או מבקש דברים מעבר, כמו קידום בתור הממתינים, מוגש לוועדת חריגים.

<אולגה דדון: בשתי הועדות ישנם רופאים, חיצוניים לחלוטין, לא עובדי משרד הקליטה, שניגשים, פעם בכמה זמן המשרד מפרסם פניה חיצונית, קול קורא, ורופאים ניגשים, עוברים מיון מסוים של הלשכה המשפטית, דברים שנהוג לבדוק בתהליך המיון, ונכנסים למאגר הרופאים של המשרד.

<אולגה דדון: ישנם רופאים בפרישה ארצית, כל ועדה יכולה לפנות לכל רופא מתוך המאגר.

<אולגה דדון: הרופאים הם חיצוניים, אובייקטיביים לחלוטין, אין לנו שום קשר.

אברהם נגוסה: זה אומר שלא משנה מה רופא המשפחה של הקשיש כתב, לא משנה מה הוא כותב, מי שקובע זה הרופא שנמצא בתוך הועדה.

<אולגה דדון: הרופא לא רואה את הפונה.

<אולגה דדון: הרופא בוועדה מקבל מסמכים.

אברהם נגוסה: מאיפה?

<אולגה דדון: מהעולה.

<אולגה דדון: מהעולה עצמו.

<אולגה דדון: מהפונה.

<אולגה דדון: כל פונה מתבקש להגיע לרופא שלו ולהביא מסמכים רפואיים מהרופא שלו, פלוס טופס תפקודי.

<אולגה דדון: בטופס התפקודי יש סעיפים שאומרים איך האדם מתנהג ביום יום שלו.

טלי פלוסקוב: מי ממלא את הטופס התפקודי?

<אולגה דדון: קופת חולים.

<אולגה דדון: אחות בקופת חולים או רופא בקופת חולים.

<אולגה דדון: מי שמכיר ומטפל בפונה.

<אולגה דדון: או רופא משפחה, מישהו שמכיר את העולה ומטפל בו ומנהל את התיק הרפואי.

<קריאה: וגם הוא אומר שהמטופל צלול וזכאי לדיור ויכול להתנהל לבד.

טלי פלוסקוב: אם הטופס הזה מאושר.

<אולגה דדון: סליחה, אני התבקשתי להציג תהליך, אני מציגה פה תהליך.

<אולגה דדון: בנוסף לטופס התפקודי יש טופס רפואי שהרופא מוציא מהמחשב, היום הכל ממוחשב, אבחנות ותרופות.

<אולגה דדון: כל האבחנות הרפואיות, כל ההיסטוריה הרפואית שיש לאותו בנאדם, והתרופות שהוא מקבל.

<אולגה דדון: הרופא בועדה מסתכל ועושה הצלבה של הטופס התפקודי, של האבחנות והתרופות.

<אולגה דדון: הרופא מספיק מנוסה בשביל לדעת מה האבחנות והתרופות והטופס התפקודי יכולים לקבוע בנוסף לחוק סיעוד של הביטוח הלאומי.

<אולגה דדון: אנחנו כן מסתכלים אם יש חוק סיעוד או אין חוק סיעוד, אבל אם בנאדם קיבל תשע שעות, עשר שעות, אבל לפי האבחנות הרפואיות, ולפי הטופס טיפולים ולפי התרופות שהאדם מקבל, אין שום מניעה ואין שום בעיה בניהול משק בית עצמאי.

<אולגה דדון: אנחנו בהחלט מאשרים.

<אולגה דדון: בלי שום בעיה.

<אולגה דדון: אני לא אומרת היה או לא היה, אני אומרת, למשל בטופס תפקודי רשום שאדם עצמאי אבל באישור הרפואי כתוב דימנציה, סתם לדוגמה, ברור שדבר כזה לא יקבל אישור.

<אולגה דדון: זאת העבודה שלנו.

טלי פלוסקוב: הנה, עכשיו נתת דוגמה בעצם למחלה שהיא פוסלת את האפשרות להכנס.

טלי פלוסקוב: יש עוד מידע שאפשר לקבל, איזה מחלות או איזה מצבים - - -

<אולגה דדון: המחלה שמגבילה את הבנאדם בתפקוד היום יומי ולא מאפשרת לנהל משק בית עצמאי.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהדבר הזה, מסוגל לנהל את הבית או לא מסוגל, זה דבר מאוד יחסי.

<אולגה דדון: יש רופא חיצוני שזה התפקיד שלו.

<אולגה דדון: בשביל זה הוא שם.

אלכס קושניר: אני חושב שהדיון הזה לא יכול להתנהל בועדה בכנסת.

אלכס קושניר: אני אסביר לך, כי אין פה, עד כמה שאני יודע, שום איש מקצוע.

אלכס קושניר: אין פה רופאים.

אלכס קושניר: יש פה רופאים?

אלכס קושניר: אין פה רופאים.

טלי פלוסקוב: אבל אנחנו לא נכנסים גם לעומק - - -

אלכס קושניר: אבל את מבקשת לקבל עכשיו - - -

<קריאה: יש פה עוד מקרה.

אלכס קושניר: רגע, לפני שנדבר על הפרט, בואו נדבר על הכלל.

אלכס קושניר: אנחנו נכנסים פה לסוגים של מחלות ולכל מיני דברים כאלה.

אלכס קושניר: אני חושב שלאף אחד אין פה סמכות לעשות את זה.

אלכס קושניר: יש תהליך שהוא מאוד מובנה, שהוא מאוד שקוף והוא מאוד מאוד ברור.

אלכס קושניר: אנחנו מסתמכים על אנשי המקצוע.

אלכס קושניר: אנשי המקצוע האלה הם אינם עובדי המשרד, והם לא רואים את האנשים עצמם, הם מסתמכים אך ורק על המידע שהם מקבלים מקופת החולים ומהעולה עצמו.

אברהם נגוסה: מאיפה האנשים האלה?

אלכס קושניר: האנשים האלה נבחרו ממאגר, והם מוזמנים לוועדות.

אלכס קושניר: הם באים לוועדות, עושים את העבודה והולכים.

אלכס קושניר: זה הכל.

אלכס קושניר: התהליך הוא מאוד שקוף ומאוד מאוד ברור.

אלכס קושניר: וגם התשובות שאנחנו נותנים הן מאוד מאוד ברורות.

אלכס קושניר: צריך להבין, אנחנו מאכלסים בקצב של 2,000, 2,000 פלוס דירות בשנה ולפעמים יש מקרים של אי הסכמות, אז יש לנו ועדות חריגים, יש מקרים שמגיעים לבית המשפט ואז המקרים האלה נידונים בבית המשפט, זה קורה.

אלכס קושניר: אבל בגדול התהליך הוא ברור, פשוט ושקוף.

<קריאה: זה לא שקוף.

אלכס קושניר: רצית להגיד משהו.

<קריאה: אם הוא יתן לי זכות דיבור אני אגיד.

אברהם נגוסה: אלכסנדר קלנטרסקי בבקשה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: תודה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: שלום אדוני יושב הראש הועדה, הגברת טלי פלוסקוב ושלום לכולם.

<אלכסנדר קלנטרסקי: שמי אלכסנדר קלנטרסקי, אני יושב הראש ברית - - - אסון צ'רנוביל.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אני רציתי לומר לא במקרה, יש קבוצה בתור של משרד הקליטה, אזרחים ותיקים שמקבלים השלמת הכנסה עם תוספת סוציאלית, שגרים בשכר דירה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: הקבוצה הזאת, אני לא יודע כמה אנשים, אבל צריך בשביל הקבוצה הזאת, סופה לנדבר אמרה שצריך 27,000 יחידות, מר - - - מנהל המחלקה של דיור ציבורי, אמר בדיון האחרון שצריך 50,000 יחידות.

<אלכסנדר קלנטרסקי: קיבלנו רשימה כמה צריך לכל עיר, כמה יחידות של דיור ציבורי.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אבל עד עכשיו סופה לנדבר עכשיו עובדת בקדנציה השלישית.

<אלכסנדר קלנטרסקי: עד עכשיו במשרד הקליטה יש תור, אבל אין הצעת תכנית לבניית דיור ציבורי.

<אלכסנדר קלנטרסקי: למה?

<אלכסנדר קלנטרסקי: אני שלוש פעמים שלחתי, לפני שהיית מנכ"ל המשרד, שלחתי שאפשר לבנות דיור ציבורי בלי כסף מתקציב ממשלתי.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אבל לא קיבלתי תשובה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אני לא מבין למה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: טלי, אני שלחתי גם לך.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אני רוצה לדעת מתי תהיה תכנית לתור של משרד הקליטה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: לעניין מקבצי הדיור, במקבצי הדיור משרד הקליטה משלם כסף למטר מרובע, כפול 3 ממה שעולה מטר מרובע בשכר דירה בשוק השכירות.

<אלכסנדר קלנטרסקי: למה?

<אלכסנדר קלנטרסקי: אני גם לא יודע.

<אלכסנדר קלנטרסקי: (מדבר ברוסית) עכשיו יש סכום שכסף ששמרו, 20 מיליארד שקל.

אלכס קושניר: לא הבנתי מה אמרת.

אלכס קושניר: תגיד את זה שוב.

<אלכסנדר קלנטרסקי: כסף ששילמו עד עכשיו על מקבצי הדיור, 20 מיליארד שקלים.

טלי פלוסקוב: אני אנסה לתרגם, כי הוא אמר משפט ברוסית.

טלי פלוסקוב: הוא אמר שהמדינה משלמת עבור הדיור במקבצי הדיור הרבה יותר מאשר שזה עולה בשוק הפרטי.

טלי פלוסקוב: הוא אמר שצריך לעשות חקירה, והוא טוען שיותר מ-20 מיליארד שקל, המדינה שילמה עבור - - -

אלכס קושניר: משנת 1996, שולם למקבצי דיור.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אבל אני שלחתי מכתב שלוש פעמים למשרד הקליטה, כל הדירות שצריך לבנות, עולה 7 מיליארד שקלים.

<אלכסנדר קלנטרסקי: (מדברים ברוסית) זו קבוצה שכולם חיים במצב קשה מאוד, כל תוספת הכסף שהם מקבלים זה המחיר לשכר הדירה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: ואני רוצה לקבל תשובה, מתי יהיה הצעת תכנית לבנית דירות ציבור ומה יהיה עם המחיר במקבצי הדיור.

<אלכסנדר קלנטרסקי: מתי יהיה שווה למחיר השוק.

אלכס קושניר: אני אנסה להתייחס.

אברהם נגוסה: יש אנשים שרוצים להגיב.

אברהם נגוסה: רומן קליידרמן בבקשה מקבוצת הפייסבוק.

<רומן קליידרמן: מה שאני רוצה להגיד זה חשוב מאוד.

<רומן קליידרמן: אני חושב שאתה לא מבין את הרוסית, אני יכול אולי לדבר ברוסית?

אברהם נגוסה: אתה יכול לתרגם, אפשר לתרגם.

טלי פלוסקוב: אני אתרגם את זה.

טלי פלוסקוב: זה לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: אם יש לך בעיה בעברית זכותך לדבר בשפתך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב יכולה לתרגם.

<רומן ליידרמן: מה שאני רוצה להגיד, אני עבדתי פה בארץ 25 שנים, זה היה הכל בסדר בעבודה שלי, קיבלתי כספים טובים.

טלי פלוסקוב: משכורת.

<רומן ליידרמן: לא, משכורת לא.

<רומן ליידרמן: כי המשכורת הייתה נמוכה מאוד.

טלי פלוסקוב: אז מה זה "כספים טובים".

<רומן ליידרמן: אני קיבלתי תוספות.

<רומן ליידרמן: כי זה חשוב מאוד, שהפנסיה היא הולכת - - -

טלי פלוסקוב: המשכורת הייתה טובה אבל הבסיס היה נמוך.

<רומן ליידרמן: היה נמוך מאוד.

<רומן ליידרמן: והיה לי אוטו כשהייתי בעבודה, כשיצאתי לפנסיה פתאום ראיתי שזה, 700 שקל ל-25 שנה פנסיה.

<רומן ליידרמן: כי זה בעיה.

<רומן ליידרמן: אבל זה לא אני לבד, מה שאני חושב שכמוני יש 35,000 אנשים.

<רומן ליידרמן: אני לא בטוח אבל ממה שאני יודע.

<רומן ליידרמן: מה שאמרה לי קסניה סבטלובה, בשנת 2009 ראש הממשלה נתניהו אמר לי שזה יהיה, ויש בעיה, אנחנו אשמים, שצריך לסדר.

<רומן ליידרמן: אני קיבלתי 31 שקל תוספת לקצבת הזקנה.

<רומן ליידרמן: זה לסדר?

<רומן ליידרמן: זה בושה.

<רומן ליידרמן: זה בושה למדינת ישראל שאפשר לתת לבנאדם תוספת של 31 שקל.

<רומן ליידרמן: זה בושה.

<רומן ליידרמן: מה שאני חושב, על הכנסת צריך לכתוב באותיות גדולות בכניסה, שישראל זו מדינה של עולים חדשים ובשביל עולים חדשים.

<רומן ליידרמן: צריך לחשוב, תראה מה שקורה עכשיו.

<רומן ליידרמן: באים עולים חדשים, יפה, הוא מקבל מיד את סל הקליטה, בסדר.

<רומן ליידרמן: מהתחלה יש לו כסף.

<רומן ליידרמן: אבל אין לו בטחון לפנסיה.

<רומן ליידרמן: אין שום מנגנון הגנה.

<רומן ליידרמן: יש מנגנון מ-2008 אבל בכלל זה לא מספיק.

<רומן ליידרמן: אין לו הגנה.

<רומן ליידרמן: יש פוטנציאל גדול מחו"ל, אפשר לבוא לפה.

<רומן ליידרמן: אבל הם יודעים שמהתחלה מקבלים כסף, אבל בעתיד, זהו, הכל סגור.

<רומן ליידרמן: הוא לא בטוח שהוא יצא לפנסיה והוא יכול בפנסיה הזאת לחיות.

<רומן ליידרמן: הוא צריך להיות בטוח שהוא בא לפה לארץ, צריך להיות מנגנון רק בשביל עולים חדשים.

<רומן ליידרמן: זה מה שרציתי להגיד פה, ואמרו לי "תראה, אל תגיד בכלל שזה עולים חדשים, כי זה אסור, יש בג"צ", למה אי אפשר?

<רומן ליידרמן: עוד פעם אני חוזר, זו מדינת עולים חדשים.

<רומן ליידרמן: צריך להיות חוק לעולים חדשים, שאם הוא יעבור, בפנסיה הוא יקבל מה שצריך.

<רומן ליידרמן: ומה שאני רוצה להגיד עוד פעם, כי זה חשוב מאוד, אי אפשר להוסיף את קצבת הזקנה.

<רומן ליידרמן: זה אסור, זה פיצוי למה שמקבלים, זה צריך להשאיר ככה, צריך לא לגעת בקצבת הזקנה.

<רומן ליידרמן: צריך שורה אחרת, זה מה שקשור לעולים חדשים.

<רומן ליידרמן: זהו, אחר כך יהיה הכל במקום.

<רומן ליידרמן: כי זה סגור.

אברהם נגוסה: תודה.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה משפט אחד, מה שאמר עכשיו אדון ליידרמן.

טלי פלוסקוב: נכון שרוב האנשים שנפגעו מחוסר חקיקה בנושא של פנסיה עד 2008 זה עולים חדשים.

טלי פלוסקוב: אבל, ואני אומרת את זה אבל, כי עוד פעם, אני עובדת בועדה שלא מטפלת רק בעולם.

טלי פלוסקוב: גם אזרחי מדינת ישראל הוותיקים באותו מצב.

טלי פלוסקוב: עד 2008 רק מי שעובד במשרדי המדינה הם היו אלה שהיה להם פנסיה.

טלי פלוסקוב: אבל אלה שעבדו בחנות, אלה שעבדו במפעל, אנשים שהיו מקבלים משכורות לא גבוהות, גם להם לא הייתה פנסיה.

טלי פלוסקוב: לא הפרישו להם פנסיה.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת זו לא בעיה רק של עולים, זו בעיה של קבוצה הרבה יותר גדולה.

טלי פלוסקוב: נכון שאנחנו מכירים מה אנחנו חווינו, ואני אתכם כי אני גם חוויתי את זה, וההורים שלי בדיוק כמוכם.

<רומן ליידרמן: לא הבנתם, אני לא מדבר, רק על אלה.

<רומן ליידרמן: בא היום מישהו בגיל 40 ו-45 יותר מסכן, הוא צריך להיות בטוח שאם הוא יעבוד - - -

טלי פלוסקוב: אבל יש היום חוק פנסיה שמחייב להפריש.

טלי פלוסקוב: עד 2008 זה לא היה.

<רומן ליידרמן: בסדר, תראי, יש לו כמה עד הפנסיה, 20 שנה?

<רומן ליידרמן: זה מספיק יהיה 20 שנה?

טלי פלוסקוב: זה משהו אחר.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה איתך.

<רומן ליידרמן: הוא לא בטוח.

טלי פלוסקוב: אני אומרת שאנחנו צריכים לפתור את הבעיה של כל אלה שלא צברו פנסיה עד 2008.

טלי פלוסקוב: והמדינה כשחיקקה חוק חובת פנסיה ב-2008, הם היו חייבים לחשוב על תקופת הביניים הזאת.

טלי פלוסקוב: תקופת הבינים שלא הייתה פנסיה.

טלי פלוסקוב: כי אלה שעכשיו התחילו לצבור ב-2008 ויצאו לפנסיה בעוד 40 שנה, תאמין לי, הם יהיו בסדר.

טלי פלוסקוב: אבל יש תקופת ביניים שהם לא הצליחו לעבוד 40 שנה ולצבור.

<רומן ליידרמן: טלי, אני שלחתי לך, אז מה הפתרון עכשיו?

טלי פלוסקוב: ראיתי, צריך ללמוד את הנושא הזה.

<רומן ליידרמן: זה מה שאני רוצה להגיד, צריך ל- - -

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ.

אברהם נגוסה: בבקשה, תציג את עצמך.

<ולאד קפוסטין: שמי ולאד קפוסטין.

<ולאד קפוסטין: אני רוצה לחזור ברשותכם לעניין של הוועדות.

אברהם נגוסה: אני מבקש בתמצית.

<ולאד קפוסטין: אני אשתדל מאוד.

<ולאד קפוסטין: אחד התפקידים הוא חבר ועדת קליטה מוניציפלית של ראשון לציון.

<ולאד קפוסטין: מר אלכס, נקטת במושג של קרקע חומה ונקטת בשם של ראשון שאני מתגורר שם ומעורב בכל העניינים.

<ולאד קפוסטין: אז אין שם יחידת דיור אחת של קרקע חומה שאנחנו נראה אותה באופק, זה בדוק.

<ולאד קפוסטין: אז לדבר ולכתוב אפשר המון.

<ולאד קפוסטין: אנחנו נחזור לעניין של הוועדות.

<ולאד קפוסטין: גברת שיסטר, ברגע שהיא קיבלה סירוב מאותה ועדה, גם לא היה לה שעות של סיעוד, וגם כרגע אין לה שעות של סיעוד.

<ולאד קפוסטין: אבל אני הבאתי לפה עוד גברת אחת, לבוב גרטה, אני הבאתי ליושב הראש את הסיכום של אותה החלטה של הועדה.

<ולאד קפוסטין: אתה דיברת יפה, יש לי כאלה פה קלסר שלם, אני רק רוצה להגיד שזו תשובה סטנדרטית, זאת אומרת כולם מקבלים את אותה תשובה, אין שוני.

<ולאד קפוסטין: ואתה דיברת יפה על העניין של השקיפות.

<ולאד קפוסטין: אתה מתפאר בזה שיש שקיפות.

<ולאד קפוסטין: למה הבאתי ליושב הראש את המסמך?

<ולאד קפוסטין: אני אשמח אם תמצא לי שם שם של רופא שנכח באותה ועדה ואת ההתמחות שלו.

<ולאד קפוסטין: אני אשמח אם תמצא לי שם נימוקים על פיהם הוחלט לדחות את אותה גברת והיא בין עשרות אם לא מאות אנשים.

<ולאד קפוסטין: אני אשמח אם תמצא לי שם סיכום מנומק, וגם איזו שהיא הערה שיש לה זכות לערער על אותה החלטה.

<ולאד קפוסטין: לחילופין, הבאתי לפה מסמך, מר אלכס אני מקווה שאתה מקשיב.

אלכס קושניר: אני מתייחס למה שאתה מדבר, אני קורא גם את המסמך שאתה נותן לי.

<ולאד קפוסטין: אני מצטט לך את המסמך, אתה לא צריך לקרוא.

אברהם נגוסה: תמשיך.

אברהם נגוסה: אתה מדבר אלי, בסדר?

<ולאד קפוסטין: אז אני הבאתי לחלופין מסמך של ביטוח לאומי, שקובע נכות, שקובע גם מצב בריאותי של אותו אחד שניגש לקבוע את אחוזי הנכות שלו.

<ולאד קפוסטין: אגב, בוועדות שלכם, העלומות, שאין לא פרוטוקול אחד, לא שם של רופא אחד, הן גם מתקיימות ללא נוכחות של אותו מטופל.

<ולאד קפוסטין: אז אני הבאתי לחלופין את המסמך של ביטוח לאומי.

<ולאד קפוסטין: אתה תמצא פה גם את הנימוקים, גם סיכום מנומק, גם הערה שהוא רשאי לערער עליו תוך כך וכך ימים, וגם שם של הרופא שזה מאוד חשוב, וגם ההתמחות שלו.

<ולאד קפוסטין: ומר גנאדי, שאתה בטח עוד תשאל אותו, אני רוצה לשמוע שם של רופא אחד שנכח בועדה כל שהיא ואת ההתמחות שלו, ואם הוא יותר מומחה מאותו רופא משפחה שלגבי אותה גברת, גרטה, שהיא הייתה בגיל 6 כשהיה מצור על לנינגרד, שאנשים לא היה להם מה לאכול, הם אכלו שם אחד את השני.

<ולאד קפוסטין: זה מאוד קשה.

<ולאד קפוסטין: אני צילמתי אותה בוידיאו כשהיא ירדה עכשיו במדרגות מלמעלה למטה.

<ולאד קפוסטין: אני רוצה לצטט את המסמך של רופא המשפחה שהוא העביר לכם לוועדה, ואולגה דדון נקטה פה גם במושג רפואי, דימנציה, שמאוד לטובתי, אז אני מצטט מה כתב רופא המשפחה לאותה ועדה של אותה גברת.

<ולאד קפוסטין: "אף פעם לא היו לה מצבים פסיכוטיים.

<ולאד קפוסטין: בוחן המציאות שלה שמור.

<ולאד קפוסטין: אף פעם לא גילתה סימנים של התנהגות מסוכנת.

<ולאד קפוסטין: לא מגלה סימני ירידה קוגניטיבית ברמה של דימנציה".

אברהם נגוסה: אל תיכנס יותר לפרטים לגביה.

<ולאד קפוסטין: לא, היא מרשה, היא נוכחת פה.

אברהם נגוסה: בגלל שאנחנו בשידור אני מבקש אל תיכנס לעניינים פרטיים.

אברהם נגוסה: תציג את המקרה, אני חושב שהנקודה שלך ברורה.

אברהם נגוסה: תקצר את העניין.

<ולאד קפוסטין: אני בשלבי סיום.

<ולאד קפוסטין: אני חוזר, מר אלכס הנכבד, מנכ"ל משרד הקליטה, אני חוזר לנקודה של השקיפות.

<ולאד קפוסטין: אני חושב שכל מי ששמע אותי מדבר כרגע, על פי אותו טופס אני אהיה מוכן לצלם ולהעביר לכל אחד מכם, שתראו מה השקיפות פה והאם היא קיימת.

<ולאד קפוסטין: אני רוצה לצטט את דבריו של מר יוחנן דנינו, המפכ"ל לשעבר.

<ולאד קפוסטין: הוא אמר משפט מעולה: "במשרד, מקום מערכת שאין בו שקיפות, קיים חשש לשחיתות" לכאורה כמובן.

<ולאד קפוסטין: וזה מה שקורה לגבי הועדות העלומות שלכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ.

אברהם נגוסה: אנשים רוצים לדבר - - -

<ולאד קפוסטין: סליחה ברשותך היושב ראש, אני גם אשמח אם תסביר לי עוד 1000 פעם בנוגע לוועדות, בפרוזדור של הכנסת וגם לגבי המקרה הספציפי.

אברהם נגוסה: המנכ"ל הולך להתייחס.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, אני מקצר את זמנם של האנשים שרוצים לדבר ואני אתן רק לגברת אחת שרשומה פה, ולאחר מכן המנכ"ל צריך לענות.

אברהם נגוסה: גברת אליזבט, דיברת כבר.

אברהם נגוסה: נציגה של "כן לזקן" בבקשה.

<יבגניה מנס: אני מתנדבת בעמותת כן לזקן, אנחנו עונים לטלפונים, יש לנו פניות מכל חלקי הארץ.

<יבגניה מנס: לא עשרות, מאות פניות לגבי דיור.

<יבגניה מנס: אנשים שעמדו 20 שנים בתור, היו עצמאיים, וכשהגיע התור שלהם כבר קיבלו גימלת סיעוד, ולצערי הרב לא שמעתי אף פעם שמישהו אמר שהרופא בוועדה של משרד הקליטה אמר "לא, לא מגיע לך".

<יבגניה מנס: מיד כששומעים שיש מטפלת, יש - - - זהו, בנאדם לא מגיע לו.

טלי פלוסקוב: מי אומר לו את זה?

טלי פלוסקוב: עוד לפני שהיא מגיעה - - -

<יבגניה מנס: קשישים, אומרים להם, אם יש להם מטפלת, "לא מגיע לך".

<יבגניה מנס: ואנשים ממש בוכים.

<יבגניה מנס: בנאדם אומר "אני גר לא בדירה, בחור" כי אין לו כסף להוסיף לדירה יותר ראויה.

<יבגניה מנס: למה הוא לא יכול לקבל דירה יותר טובה?

<יבגניה מנס: אם הוא מסוגל לנהל את המשק בית שלו בחור הזה, למה הוא לא יכול לנהל משק בית בדירה יותר טובה?

<יבגניה מנס: זה דבר ראשון.

<יבגניה מנס: אני רוצה להגיד עוד כמה מילים, טלי, את דיברת על תוספת ותק.

<יבגניה מנס: דוגמה אישית, 19 שנים עבדתי, עליתי לארץ בגיל 50, 19 שנה.

<יבגניה מנס: יש לי תוספת ותק, יש תוספת ותק לבעלי.

<יבגניה מנס: הפנסיה שיש לי 500 שקל, ואנחנו מקבלים השלמת הכנסה.

<יבגניה מנס: ומדברים על 31 שקל, לא משנה.

<יבגניה מנס: כאילו המדינה נתנה לי, אבל בפועל אני קיבלתי 0, למה?

<יבגניה מנס: כי השלמת ההכנסה בולעת את ה - - -

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאמרתי.

<יבגניה מנס: אני קיבלתי אפס.

<יבגניה מנס: בעלי עבד ואני עבדתי, 19 שנה.

<יבגניה מנס: קיבלנו אפס תוספת.

<יבגניה מנס: ואנשים שעבדו שניה בארץ מקבלים אותו דבר כמו שאנחנו, אבל בעלי ואני עבדנו.

<יבגניה מנס: זה דבר שני שרציתי להגיד שתשימו לב.

<יבגניה מנס: דבר שלישי, יש ניצול מאוד גדול של העולים.

<יבגניה מנס: אני לא אומרת עולים מברית המועצות, מאתיופיה, לא משנה.

<יבגניה מנס: חברות כח אדם, עבדתי 19 שנה בלשכת רווחה כסומכת, עוזרת לעובדת סוציאלית.

<יבגניה מנס: לא היה לי שום קשר לחברת כח אדם שכאילו אני עבדתי שם.

<יבגניה מנס: הכל מה שהיה, שלחתי בפקס.

<יבגניה מנס: השעות שלי - - -

טלי פלוסקוב: זו עבירה על החוק.

טלי פלוסקוב: אם האחראית שלך הייתה מנהלת מחלקת הרווחה בעירייה, העיריה הייתה חייבת לקלוט אותך לעבודה.

טלי פלוסקוב: זו עבירה על החוק.

<יבגניה מנס: אני כבר חצי שנה לא עובדת.

<יבגניה מנס: עדיין עשרות אם לא מאות, אני מדברת על ירושלים - - -

טלי פלוסקוב: אם את מכירה, תפני אותם אלי, אני אעזור להם.

<יבגניה מנס: עבדו ברווחה.

<יבגניה מנס: ודגם של רווחה זה עזרה ללשכות חלשות.

<יבגניה מנס: לאן הם זורקים אותנו, אותה רווחה?

<יבגניה מנס: לאן אותה רווחה זורקת אותנו?

<יבגניה מנס: לא משנה אם עבדתי שנה או 19 או 20 שנה, שכר מינימום.

<יבגניה מנס: זהו.

<יבגניה מנס: זה מה שהיה.

<יבגניה מנס: בטח שאנחנו נשארנו בלי פנסיה, בלי שום תנאים, למרות שזה - - -

טלי פלוסקוב: והעברית שלך טובה.

טלי פלוסקוב: תחשבי על כאלה שלא.

<יבגניה מנס: יש עובדים ויש עבדים.

<יבגניה מנס: כי באותו תפקיד, יש עובדים, עושים אותה עבודה אבל מקבלים תנאים, משכורת הרבה יותר יפה, וזהו.

<יבגניה מנס: זה עובדים ועבדים אצלנו במדינה.

<יבגניה מנס: וזה ממשיך, וזה חברת פרזיטים פשוט.

<יבגניה מנס: אם אני רק שלחתי בפקס שעות, והם הפקידו לי בבנק את המשכורת העלובה הזאת, זהו, הם לא יודעים איפה אני יושבת פיזית, מה אני עושה פיזית, איזה משימות אני עושה בכלל.

<יבגניה מנס: זה מה שרציתי להגיד.

טלי פלוסקוב: אם יש לכך מקרים כאלה שעכשיו עדיין קיימים, תפני אותם.

טלי פלוסקוב: לך אנחנו כבר לא נוכל לעזור.

טלי פלוסקוב: תפני אותם אלינו, ננסה לעזור.

<יבגניה מנס: אומרים ברוסית שהרכבת שלי הלכה, אבל בכל לשכת רווחה אתם יכולים לבדוק.

<יבגניה מנס: פה בירושלים, לא צריך ללכת רחוק.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו לפני הסיכום, מנכ"ל משרד העליה והקליטה, אני רוצה שתתייחס לטענות שעלו פה בעניין הועדה שקובעת האם הרופאים המקצועיים קיימים, למשל תתייחס גם למסמך פה, בלי להכנס לפרטים האישיים.

אלכס קושניר: אני אנסה להתייחס עניינית, כי המילים שנזרקו פה באויר הן מילים בכלל לא פשוטות, ובטוח, אני לא חושב שהמילים האלה צריכים להשמע מפיו של עורך דין.

<קריאה: אני לא עורך דין.

<קריאה: חס ושלום.

אברהם נגוסה: הוא פעיל חברתי.

אברהם נגוסה: רדיקלי.

אלכס קושניר: אז אם יש לך טענות שהעלית פה ואני לא אצטט אותך, אתה יכול לפנות לגורמי האכיפה במדינה הזאת ולטפל.

אלכס קושניר: אני יכול להגיד לך שההליכים שקיימים אצלנו הם הליכים שנבדקו לא פעם אחת ולא פעמיים על ידי מבקר המדינה, ועוד גופים נוספים.

אלכס קושניר: אני גם יכול להגיד לך שמה שאתה מחזיק ביד זה לא סיכום הועדה.

אלכס קושניר: מה שאתה מחזיק ביד זה התשובה שהיועצת במשרד נותנת לאותה גברת, ולגבי ערעור, יש לך פה דוגמה חיה.

אלכס קושניר: הגברת לא הסכימה עם החלטת הועדה, הלכה לבית המשפט.

<קריאה: אתה לא צודק, אתה לא מבין את העניין.

<קריאה: אתה גם לא מכיר את המקרה, זה לא נכון.

<קריאה: אתה מטעה את היושב ראש.

אלכס קושניר: אני לא מטעה אף אחד.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה, הכוונה היא לא עניין של בית המשפט.

אברהם נגוסה: הכוונה פה שכל משרד יש לו ועדת ערר.

אלכס קושניר: גם לנו יש ועדת ערר, מה הבעיה?

אלכס קושניר: גם לנו יש ועדת ערר, אני לא יודע את המקרה הספציפי הזה, אבל אפשר לגשת לוועדת ערר.

אברהם נגוסה: אז יש ועדת ערר, למה לא ניגשים לפני שהולכים לבית משפט?

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית)

<אליזבט שיסטר: (מדברת ברוסית)

<קריאה: תשאלי אותה איך הגישה את הערר.

<קריאה: מישהו הסביר לה?

<קריאה: זה כתוב במסמך שהיא קיבלה?

<קריאה: היא ידעה שצריך להגיש ערר?

<קריאה: זה הכל מפה לאוזן.

<קריאה: זה הכל בניחושים.

<קריאה: גרטה לא.

אלכס קושניר: למה אתה עונה במקומה, גרטה לא יודעת לענות?

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית)

<קריאה: תשאלי אותה למה גם.

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית)

<קריאה: היא לא יודעת.

טלי פלוסקוב: אתם לא כותבים במכתב, כותבים גם בביטוח הלאומי שניתן לערער עד תאריך כך וכך.

אלכס קושניר: את זה אנחנו נבחן.

<קריאה: מדובר על אנשים בני שמונים ומעלה, איזה ערר?

אלכס קושניר: אדוני, אנחנו נבחן את זה.

אלכס קושניר: תירגע.

אברהם נגוסה: הוא באמצע, בבקשה.

אלכס קושניר: עכשיו עוד פעם, הנושא הזה של הערר אנחנו נבדוק, אולי באמת נכניס את זה למסמך.

אלכס קושניר: כשיש הערות ענייניות, אנחנו נשמח לקבל ולהשתפר.

אלכס קושניר: אני עוד פעם רוצה להסביר, ואני גם רוצה שתבחנו את הנוהל של משרד השיכון בכניסה להוסטלים, ששם בכלל עושים לאנשים ועדות קבלה, ואנחנו לא עושים את זה.

אלכס קושניר: תבינו את ההבדלים.

אלכס קושניר: ואתם צריכים להבין עוד דבר אחד, אדוני היושב ראש - - -

טלי פלוסקוב: שם גם קיימת ועדה רפואית?

אלכס קושניר: יש להם שם ועדות קבלה וגם ועדות רפואיות, אני לא יודע בדיוק.

אלכס קושניר: תבדקו.

אלכס קושניר: אני גם לא יודע לדבר בשביל - - -

טלי פלוסקוב: משרד השיכון נמצא כאן.

טלי פלוסקוב: טוב שאת כאן.

<אורה דואק: אני אורה, ואני מנהלת את תחום בתי דיור גיל הזהב.

<אורה דואק: יש לנו ועדות התאמה, יש לנו רופאים שמצטרפים לוועדות האלה.

<קריאה: מה המקצוע שלהם?

<אורה דואק: אני אגיד לכם בדיוק עוד רגע מה ההגדרה בדיוק.

<אורה דואק: יועצים רפואיים בעלי תואר דוקטור ברפואה ונסיון מקצועי מעל 10 שנים לפחות באחת מן ההתמחויות הבאות: בריאות הציבור, רפואה פנימית, אורתופדיה, נוירולוגיה, ראומטולוגיה, בנוסף בעלי ניסיון מוכח בוועדות רפואיות.

אלכס קושניר: אצלנו זה אחד לאחד אותו דבר.

טלי פלוסקוב: יופי, אני שמחה מאוד כשזה אותו דבר, כי זה לא יכול להיות שמשרד אחד ככה ומשרד אחד אחר.

אלכס קושניר: אנחנו בנינו את זה על סמך ה- - - משרד השיכון.

<אורה דואק: רציתי לגבי כל הנושא של קליטת אנשים שהם מקבלי חוק סיעוד, אצלנו בבתים נכנסות מט"ביות באופן שוטף.

טלי פלוסקוב: איזה יופי.

<אורה דואק: אני חושבת שכולם יודעים את זה.

<אורה דואק: יש מט"ביות, נדמה לי ש-30% או 40% מקבלים סיוע כזה ולמעט אנשים שהם ב-100% מוגדרים, וזה אנחנו לא יכולים לקלוט, על זה אמון משרד הבריאות שצריך לתת מענה, זה צריך להיות חוצה משרדים.

<אורה דואק: צריך לתת פתרון לדבר הזה, אבל אנחנו לא יכולים לקחת על עצמנו את המשימה הגדולה הזאת.

<אורה דואק: אין לנו את הכלים.

אלכס קושניר: אז רק כשמשנים את הכותרת, אומרים "משרד השיכון" זה כמו שצריך להיות וכשאומרים משרד הקליטה - - -

טלי פלוסקוב: לא, אבל היא אמרה - - -

אלכס קושניר: זה בדיוק אותו תהליך.

טלי פלוסקוב: לא נכון.

אלכס קושניר: מה לא?

טלי פלוסקוב: אבל הם מקבלים את אלה שיש להם סיוע.

אלכס קושניר: וגם אנחנו.

טלי פלוסקוב: לא.

אלכס קושניר: כן.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שאם הבית באה במקבצי דיור, ברגע שאומרים לה, היא שואלת שאלה ראשונה, "האם יש לך מטפלת?

טלי פלוסקוב: " וברגע שאומרים שיש מטפלת - - -

אלכס קושניר: טלי, עם כל הכבוד, אם בית לא מקבלת החלטות על האיכלוס.

טלי פלוסקוב: אז אני אביא לך מקרים שכן.

אלכס קושניר: אז תביאי לי מקרים ותאמיני לי, אנחנו נטפל בהם בחומרה, אני מבטיח לך.

אלכס קושניר: אבל עוד פעם, אם בית לא מקבלת החלטות על מי מאוכלס או לא.

אלכס קושניר: מקבלת החלטה הועדה.

אלכס קושניר: אם בית מקבלת את הבנאדם.

אלכס קושניר: ואם בית, אם היא אומרת משהו כזה כמו שאת עכשיו ציינת, זו עבירה חמורה ואנחנו נטפל בזה.

טלי פלוסקוב: אני אביא לכם מקרים חיים.

אלכס קושניר: תביאי.

אלכס קושניר: יאללה.

אלכס קושניר: בשמחה רבה.

טלי פלוסקוב: שהם אומרים "אה ככה, אז אין לך בכלל סיכוי לקבל את זה".

<קריאה: התלוננו על אם בית.

אלכס קושניר: שיתלוננו.

טלי פלוסקוב: אז נתלונן.

טלי פלוסקוב: קודם כל צריך לדעת כללים.

טלי פלוסקוב: ברגע שאני מבינה כאן כללים, אני גם אדע שאני יכולה להתלונן.

אלכס קושניר: היה פה עוד דובר שדיבר, אני רוצה להתייחס למה שהוא אמר.

אלכס קושניר: קלנטרסקי.

אלכס קושניר: בנושא של תכנית הבניה, מה ששאלת.

<אלכסנדר קלנטרסקי: הצעת התכנית.

אלכס קושניר: הצעת התכנית.

אלכס קושניר: אני התחלתי את ההסבר שלי בהתחלה, בזה שאנחנו בינואר אישרנו 1,486 יחדות דיור, ולקראת סוף שנה אנחנו נאשר עוד יותר מ-2,000 יחידות.

אלכס קושניר: אז על איזו עוד תכנית אתה רוצה לשמוע?

אלכס קושניר: 3,500 יחידות דיור בשנה, אני חושב שאף אחד לא עושה את זה במדינה הזאת.

אלכס קושניר: זה דבר אחד.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אתה לא מבין.

אלכס קושניר: שניה.

אלכס קושניר: לגבי מקצבי הדיור והתשלומים, כמה המדינה משלמת על מקבצי הדיור.

אלכס קושניר: המידע הזה הוא מידע חסוי כי יש פה יזמים פרטיים שזכו במכרזים.

אלכס קושניר: המכרזים האלה נעשו לפי חוק חובת המכרזים במדינת ישראל, ולכן המידע הזה חסוי, זה הכל.

אלכס קושניר: בנושא ראשון לציון, מה שאתה אמרת, ומה שלפני זה דיבר עודד פורר, אם הרשות המקומית שאתה חבר המועצה שם, לא רוצה - - -

<קריאה: לא חבר מועצה.

<קריאה: חבר ועדה.

אלכס קושניר: חבר ועדה.

אלכס קושניר: אמר פה אדון קפוסטין שבראשון לציון אושרו יחידות דיור אבל הן לעולם לא ייבנו.

<ולאד קפוסטין: לא, לא אמרתי לעולם.

<ולאד קפוסטין: באופק הרחוק.

אלכס קושניר: מה ההבדל בין האופק הרחוק ולעולם?

אלכס קושניר: עשר שנים הבדל?

אלכס קושניר: מה אני בא להגיד?

אלכס קושניר: זה רק מחזק - - -

אברהם נגוסה: הוא נמצא בתפקיד, אז יכול להיות שהוא יזרז.

אלכס קושניר: זה רק מחזק את מה שדיבר חבר הכנסת עודד פורר.

אלכס קושניר: הפרויקט הזה של קרקע חומה תלוי מאוד ברצון של הרשות לקדם את הבניה.

אלכס קושניר: מאוד מאוד תלוי.

אלכס קושניר: לכן אנחנו הפקנו לקחים, ואני מאוד מקווה שהמכרז החדש יהיה גם על קרקע פרטית.

<ולאד קפוסטין: אלכס, אני אמרתי שקודם צריך לעשות אחר כך לדבר.

<ולאד קפוסטין: לדבר במספרים, כולנו אלופים.

<ולאד קפוסטין: להגיד 3,000, 6,000, איפה הם?

<ולאד קפוסטין: על הנייר?

<ולאד קפוסטין: בכתבות של העיתון?

אלכס קושניר: אדוני אתה יכול לבדוק אותי ואתה יכול לראות את הסיכומים של ועדות המכרזים.

אלכס קושניר: אם באת פה לתקוף ולא להקשיב, בבקשה.

אלכס קושניר: אנחנו נשב עשר דקות, תתן את כל הטענות שלך, תאשים אותנו בכל מה שהאשמת, אבל אין לזה שום תוחלת.

אלכס קושניר: אני מדבר על דברים שאנחנו עושים.

אלכס קושניר: עכשיו נכון, 1,486 יחידות דיור לאשר לא לוקח יום ולא לוקח יומיים.

אלכס קושניר: אחרי שאתה מאשר אותם, זה צריך לעבור בוועדות התכנון.

אלכס קושניר: ועדות התכנון, כמו שאתה יודע, לא תלויות במשרד העליה והקליטה.

אלכס קושניר: ולמרות זאת, אנחנו לוחצים על ראשי הרשויות כדי שיבנו, כי לנו יש אינטרס עליון כדי להגדיל את מצאי הדירות הציבוריות במדינת ישראל.

אלכס קושניר: ואגב, אני רוצה להזכיר לך שאנחנו משרד העליה והקליטה, ולא משרד השיכון, ולא משרד שאמור לתת פתרונות דיור, ואנחנו בכל זאת עושים את זה.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי אכפת לנו.

<ולאד קפוסטין: כי אתם לא רלבנטיים, לא צריכים אותם כבר מזמן.

אלכס קושניר: 30,000 עולים מגיעים כל שנה למדינת ישראל.

אלכס קושניר: אתה אומר ש- - -

<ולאד קפוסטין: אין פה עליה.

<ולאד קפוסטין: איפה?

טלי פלוסקוב: עוד המלצה אחת, אני מקווה שתקבלו את זה כהמלצה - - -

אברהם נגוסה: סליחה, אנחנו בדיוק שעתיים דנים בנושא.

טלי פלוסקוב: זה שני נושאים, בגלל זה.

אברהם נגוסה: אני יודע.

אברהם נגוסה: בגלל שזה שני נושאים, אנחנו באמת הקדשנו.

אברהם נגוסה: אנחנו לקראת סיכום ולכן בואו תירגעו, ואת טלי, בבקשה, שאלה אחרונה.

טלי פלוסקוב: אדוני המנכ"ל, הצעה.

טלי פלוסקוב: אני עכשיו ראיתי את ה מסמכים שאתם שולחים לאנשים שממתינים בתור, האם מגיע או לא מגיע אישור.

טלי פלוסקוב: שים לב, הוא כתוב בשפה העברית.

טלי פלוסקוב: אתם, משרד הקליטה, שולחים לאנשים מבוגרים, בידיעה מראש שהם לא יודעים את השפה העברית את המכתב הזה, כשהם באים ורצים למישהו אחר שיתרגמו לו, ושניים – מה שאמרנו פה, אם למכתב הזה אתם תוסיפו שורה שניתן לערער על ההחלטה כך וכך עד תאריך כך וכך, אנשים ידעו על זכותם באמת לערער.

אלכס קושניר: אנחנו נבחן את זה.

אלכס קושניר: בהחלט נבחן את זה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: לא תודה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: סליחה, אני לא קיבלתי תשובות בכלל.

אלכס קושניר: על מה?

<אלכסנדר קלנטרסקי: על השאלה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אתה אמרת שיש מכרזים במשרד הקליטה, אבל או שאתה לא שמעת, או שלא רצית לשמוע.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אני אמרתי על שיטה בלי כסף מתקציב ממשלתי.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אתה לא - - -

אלכס קושניר: אדוני, אני לא איש מקצוע בתחום הבניה.

אלכס קושניר: יש אנשי מקצוע, טובי אנשי מקצוע, שיושבים ועובדים - - -

<אלכסנדר קלנטרסקי: אתה לא מבין.

אלכס קושניר: יכול להיות שאני לא מבין.

אלכס קושניר: אבל כשאני לא מבין, אתה יודע מה אני עושה?

אלכס קושניר: אני שואל את אנשי המקצוע.

אלכס קושניר: ויש אנשי מקצוע הטובים ביותר שקיימים במדינה הזאת שעובדים גם במשרד השיכון והבינוי וגם במשרד האוצר וגם במשרד העליה והקליטה, ותאמין לי שאנחנו בוחנים את כל האופציות האפשריות על מנת להוזיל ולזרז את כל הנושא של הבניה, ולכן נכון, אני לא מבין, אבל אני מקבל המלצות ואני קורא את ההמלצות האלה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: על המכתב שלי אני לא קיבלתי תשובה.

<אלכסנדר קלנטרסקי: אתה יכול לתת תשובה למכתב או לא?

אלכס קושניר: אני יכול לתת תשובה למכתב במידה והמכתב הזה מתייחס לתחום האחריות של המשרד שלי.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסכם.

אברהם נגוסה: כמובן במכתב שאתם פונים למשרד, המשרד יתייחס.

אלכס קושניר: אם המכתב הזה רלבנטי אני אענה לו.

<נינה גורביץ: סליחה, יש עוד משהו.

<נינה גורביץ: - - - פעם אחת בשנה, אני חושבת שכל יום נעבוד שיהיה טוב לאנשים הקשישים - - -.

<נינה גורביץ: אני רוצה לשאול מתי תהיה ועדה לגבי אנשים שאתם אמרתם, שמעתי את המילה הזאת, - - - - ממקבצי דיור לבתי אבות.

<נינה גורביץ: אז לגבי האנשים שלא מדברים בכלל אף שפה חוץ מהשפה הרוסית, ואין אנשים שיכולים - - - לתרגם, תלונות רפואיות או בכלל, ומתי צריכים עזרה.

טלי פלוסקוב: זה לא בוועדה הזאת.

<נינה גורביץ: אני מבינה.

<נינה גורביץ: אני רוצה לדעת, אתם יכולים לחשוב מתי זה - - -

אברהם נגוסה: אני אענה לך.

אברהם נגוסה: שאלה טובה.

אברהם נגוסה: היום הנושא לא על זה, אבל את מבקשת שאנחנו נקיים דיון.

אברהם נגוסה: יש גם ועדת משנה בעניין האזרח הוותיק, חברת הכנסת טלי פלוסקוב עומדת בראש הועדה הזאת.

טלי פלוסקוב: היום בבוקר היה דיון כבר.

טלי פלוסקוב: אז תעקבי.

אברהם נגוסה: אפשר לבקש שהיא תקיים את הדיון כי זה לכלל הקשישים.

אברהם נגוסה: אם צריך להתמקד על כלל הקשישים העולים שמתגוררים בבתי אבות, אנחנו נקיים את הדיון, אבל בהתייעצות עם חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קודם כל זה היה דיון חשוב ואני יודע שיש צרכים, יש בעיות, אבל אנחנו קיימנו את הדיון, אני מבקש ממנהלת הועדה הגברת דנה גורדון לקרוא את החלטות הועדה.

<דנה גורדון שושני: ועדת העליה הקליטה והתפוצות מברכת את ראש הממשלה על החתימה שהתקיימה היום על האמנה - - - פנסיה מרוסיה לעולים שעלו משם.

<קריאה: ג - - -

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: עכשיו החלטות.

<דנה גורדון שושני: הועדה קוראת למשרד העליה והקליטה לגבש ולפרסם בהקדם ולהוציא לפועל את המלצות הועדה הבין משרדית בראשותו של השר אלקין כשכיהן כשר העליה והקליטה, שנועדה להעלות את הפנסיה וצבירתה על ידי עולים שעלו בגיל מבוגר.

טלי פלוסקוב: לא רק.

טלי פלוסקוב: זה מה ש- - -

<דנה גורדון שושני: טוב, אז לא להתייחס לזה?

טלי פלוסקוב: לא צריך נושא.

טלי פלוסקוב: "שנועדה לשפר מצבם של האזרחים הוותיקים".

<דנה גורדון שושני: אוקיי.

<דנה גורדון שושני: של עולים.

טלי פלוסקוב: נכון.

<דנה גורדון שושני: ב.

<דנה גורדון שושני: הוועדה מבקשת מהמשרד לציין בתשובתו השלילית לפונים לקבלת מקבצי דיור, כי ניתן לערער בפני ועדת חריגים וכן לדאוג לתרגם את התשובה לשפת העולים.

טלי פלוסקוב: אגב, לא רק תשובה שלילית.

טלי פלוסקוב: תשובה חיובית גם.

טלי פלוסקוב: שבנאדם יבין מה אתם שולחים לו.

<דנה גורדון שושני: אבל לערער זה על תשובה שלילית.

טלי פלוסקוב: כן.

<דנה גורדון שושני: חברי הועדה מתכוונים ליזום תיקון לחוק ביטוח לאומי, להגדיל קצבת זקנה רק לזכאים להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: בגישה דיפרנציאלית בעצם.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.