ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 222, 2017-07-11 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו מאוד מוגבל, יש לנו שעה לנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מברך על הדיון הזה, זה חשוב מאוד שנברך גם את האורח שלנו, מנכ"ל TIP, The Israel Project.

אברהם נגוסה: ואנחנו התכנסנו לדון היום בנושא תדמיתה של מדינת ישראל והשפעתה על יהודי התפוצות.

אברהם נגוסה: השתתף גם איתנו סגן השר מייקל אורן, שגריר לשעבר בארצות הברית.

אברהם נגוסה: פנו אלינו לוועדה מהארגון לקיים את הדיון היום לצד תערוכה שמוצגת היום בכניסה לחדר הוועדה ומציגה חלק מפעילות הארגון.

אברהם נגוסה: TIP - The Israel Project הינו ארגון תקשורת אמריקאי פרו ישראלי וא-פוליטי, הוקם בשנת 2003, שמוביל את המלחמה למען ישראל בזירת החדשות ותקשורת שם וגם מציגים את מדינת ישראל בחו"ל.

אברהם נגוסה: הארגון מתמחה בעבודה עם התקשורת האמריקאית והבינלאומית והם מובילי דעת קהל בנושאי ישראל, יחסי ישראל ארצות הברית, המזרח התיכון והעם היהודי.

אברהם נגוסה: הארגון פועל לחיזוק מעמדה של ישראל בזירה הבינלאומי במערכה על דעת הקהל העולמית.

אברהם נגוסה: איתנו נמצא היום סגן נשיא הארגון, מר ליאור וינטרוב שיסביר אחר כך את תפקידו יותר ואת פעילותו בנושא.

אברהם נגוסה: גם בהמשך יצטרך אלינו הרב סטיב וורניק, הוא ראש התנועה הקונסרבטיבית בארצות הברית.

אברהם נגוסה: ידוע לי שבמסגרת הפעילות של TIP שתיארנו קודם ובתמיכה של יושב ראש הכנסת, יואל יולי אדלשטיין, ערכו חברי כנסת אחדים בביתם, שגרירים ואנשי תקשורת זרה ואף זכו לארוח גומלין.

אברהם נגוסה: הם עשו ממש עבודה טובה, כפי שהוצג בתערוכה בכניסה לוועדה.

אברהם נגוסה: נשמח לשמוע קודם כל את סגן הנשיא של TIP, מר ליאור וינטרוב.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת כנסת אקסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את סגן השר, מייקל אורן.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו, בבקשה, הרב סטיב וורניק שהוא ראש התנועה הקונסרבטיבית.

אברהם נגוסה: ברוך הבא.

מיכאל אורן: בוקר טוב לכולם.

מיכאל אורן: תודה כבוד היושב ראש, תודה רבה לארגון TIP, שאיתו אני עובד הרבה מאוד שנים, ידידי, רבי ומורי ליאור וינטרוב, סטיב וורניק בכנסת, וכל הסובבים פה, בעצם אני מכיר את כולכם.

מיכאל אורן: באתי במיוחד בשביל הדיון הזה משום שאני חושב שהדיון הזה מאוד חיוני.

מיכאל אורן: בעת האחרונה, יחסי ישראל והתפוצות, לרבות יחסי ישראל יהודי ארצות הברית או צפון אמריקה עברו נחשולים ותהפוכות סביב מסכת של נושאים.

מיכאל אורן: סביב הנושא של הכותל.

מיכאל אורן: כמו שליאור יודע, הייתי מעורב עמוק בנושא הזה במשך שנים בזמן שכיהנתי כשגריר ישראל בארצות הברית, משא ומתן מפרך למדיי עם הנציגים של התנועות הקונסרביטביות, רפורמיות.

מיכאל אורן: במסגרת זו ההצעה לציין את החלק הדרומי של הכותל, מה שקרוי כאזור מיועד לתפילות שוויוניות.

מיכאל אורן: בהתחלה, סטיב וורניק בוודאי יודע את זה, הקונסרבטיבים רפורמים התנגדו למצפה.

מיכאל אורן: התנגדו בטענה שהופכת אותם ליהודים סוג ב', אבל לאורך השנים אני ואחריי נתן שרנסקי הצליח לשכנע אותם.

מיכאל אורן: וזו הסכמה מאוד ראויה.

מיכאל אורן: מי שלא התנגד זה דווקא החרדים שהתנגדו רק אחרי שהמתווה התפרסם.

מיכאל אורן: מה שאני רוצה להגיד על נושא הכותל.

מיכאל אורן: אמא שלי הייתה פסיכולוגית והיא הייתה אומרת לי כל הזמן שהבעיה המוצגת היא לא הבעיה האמיתית.

מיכאל אורן: הבעיה שלנו היא לא בעיית הכותל.

מיכאל אורן: הבעיה שלנו זה אנחנו, זה הזהות שלנו, מי אנחנו.

מיכאל אורן: הרי התנועה הציונית שאפה להקים בארץ ישראל בית לאום לעם היהודי.

מיכאל אורן: אנחנו מכירים בעצמנו כמדינת לאום של העם היהודי.

מיכאל אורן: אנחנו אפילו דורשים מהפלסטינים שיכירו בנו כמדינת לאום של העם היהודי.

מיכאל אורן: השאלה המתבקשת היום האם אכן אנחנו.

מיכאל אורן: זה מה שעומד מאחורי הסיפור של הכותל.

מיכאל אורן: אולי הכותל מסתיר את הראייה הלאומית שלנו אבל זה מה שעומד פה.

מיכאל אורן: האם אנחנו מדינה של העם הישראלי, האם אנחנו מדינת כלל אזרחיה ויש לא מעט, גם חברי כנסת בתוך הבניין הזה ששואפים להשיג את המטרה הזאת, להפוך את ישראל למדינת כלל אזרחיה והיא גם מבקשת איזה אזרחים אם כן.

מיכאל אורן: או האם אנחנו אכן עדיין מדינת לאום של כל העם היהודי באשר הם ללא שום שאלה ולא שום הבחנה בין איך הם מקיימים או לא מקיימים את יהדותם או איך מגדירים את יהדותם.

מיכאל אורן: אם כן, אנחנו עוברים מהפכה, מהפכה בתוך הזהות שלנו.

מיכאל אורן: אז לכן, הנושא של הכותל ואחרי זה גם נושא של גיור הם נושאים שנוגעים בליבו של הפרויקט במפעל הציוני.

מיכאל אורן: לכן הדיון הזה הוא מאוד מבורך.

מיכאל אורן: לא רק מבורך, הוא חיוני, חיוני להמשך ביטחוננו.

מיכאל אורן: במידה רבה שביטחוננו גם תלוי בתמיכה של יהודי התפוצות.

מיכאל אורן: אני יכול להגיד, ליאור יודע את זה, על 29 מחוקקים יהודים שהיום משרתים בקונגרס 10 סנאטורים, זה עשירית של הסנאט, הוא היום יהודי, כולם ליברלים.

מיכאל אורן: על הנתונים של משרד התפוצות המעידים על כך ש-6.35% מהתמ"ג הישראלי בעצם בא מהשקעות ותרומות של יהודי התפוצות, אז יש כאן היבט כלכלי, קריטי הייתי אומר.

מיכאל אורן: אבל מעבר לכך, העניין המוסרי, האידיאולוגי, הציוני, מי אנחנו.

מיכאל אורן: האם אכן, כמו שאני מאמין בכל מאודי, שאנחנו מדינת לאום של העם היהודי וחייבים להשאר כך.

מיכאל אורן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מראש אומר לכולם, צריך להזדהות לפרוטוקול, כל הדוברים.

אברהם נגוסה: גם אני מבקש כל הדוברים תנסו לדבר בתמצית כי ב-11 צריך לסיים את הדיון הזה ולעבור לנושא אחר.

אברהם נגוסה: בבקשה, מר ליאור וינטרוב.

<ליאור וינטרוב: בוקר טוב.

<ליאור וינטרוב: ראשית אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת נגוסה, לא רק על הדיון החשוב הזה, אלא גם על מחוייבותו ועל העשייה הרבה שלו.

<ליאור וינטרוב: אנחנו עוקבים אחרי זה.

<ליאור וינטרוב: כמי שנמצאים בשוכות, ויש פה הרבה אנשים שעוסקים בשוכות של הנושאים האלה העשייה שלך מבורכת ומוערכת מאוד.

<ליאור וינטרוב: אני רוצה להודות גם לצוות הוועדה שעזר לנו מאוד ועזר לנו לבנות את התערוכה ולעדי אליאסי כהן מ-The Israel Project שעשתה מהצד שלנו, עזרה לבנות את הדיון הזה וגם את התערוכה בחוץ.

<ליאור וינטרוב: לרבים משיושבים פה בשולחן לא צריך להסביר על החשיבות של כל נושא התדמית של ישראל למדינת ישראל.

<ליאור וינטרוב: אנחנו יודעים מה זה אומר.

<ליאור וינטרוב: כולנו פה על השולחן יודעים שלא מדובר באיזה משהו שהוא נחמד כדי שאנשים יחשבו עלינו טוב, אלא שזה כלי מרכזי בזירת לחימה בשביל שישראל תוכל לקדם את האינטרסים שלה, לקדם את העוצמה הרכה שלה, לקדם את האינטרסים הכלכליים שלה.

<ליאור וינטרוב: כדי שלאנשי עסקים שמסתובבים בחו"ל יוכלו לקדם את העסקים שלהם ויוכלו להביא מקומות עבודה פה לארץ.

<ליאור וינטרוב: אנחנו יודעים גם שזה משהו שהוא קשור משהו שהוא ממש ברמה הביטחונית, שאנחנו כישראלים נמצאים פעם בשלוש-ארבע שנים, לצערנו, בסכסוך מדמם.

<ליאור וינטרוב: והיכולת שלנו להשיג את המטרות שלנו בתחום הזה קשורות במידה רבה גם איך שאנחנו נתפסים בעולם.

<ליאור וינטרוב: אבל זה גם הרבה - - - אנחנו תמיד מדברים מה זה עושה בשבילנו, למה זה חשוב לנו ברמה הכללית.

<ליאור וינטרוב: אבל יש פה גם מימד אחר וזה מימד של מה התדמית של ישראל עושה בשביל אחרים, לאחים שלנו מעבר לים.

<ליאור וינטרוב: והדיון הזה נקבע לפני שבער כל הדיון של השבועות האחרונים שהראה לנו מה החשיבות שתהיה אחדות בעם ישראל.

<ליאור וינטרוב: שיהיה לנו מעבר לעבר המשותף שכולנו לומדים עליו ויודעים לדבר אותו ומעבר לעבר משותף שאנחנו מרגישים אותו בדרכו שלו ויודע לזהות אותו, אם זה באינטרקציה עם יהודים שבאים לארץ, נסיעות לחו"ל או אולי קרובי משפחה.

<ליאור וינטרוב: אלא מה המשמעות שיהיה לנו עתיד משותף.

<ליאור וינטרוב: וכדי שיהיה לנו עתיד משותף, ופה אני מתייחס לנושא של התדמית בצורה הכי רחבה שאנחנו יכולים לחשוב, לא איך שישראל נתפסת בתחומים הפוליטיים, ביטחוניים כלכליים, אלא איך כל יהודי חווה את מדינת ישראל בדרכו.

<ליאור וינטרוב: ואני מסכים עם דבריו של חבר הכנסת מייקל אורן, שישראל חשוב לנו שלא יהיה יהודי אחד שהולך לישון לילה אחד בקהילה אחת כשהוא מרגיש שישראל היא לא הישראל שהוא מכיר.

<ליאור וינטרוב: זו כבר לא ישראל שהוא מכיר או שזה ישראל שהפנתה לו עורף.

<ליאור וינטרוב: אחרי שנגיד גם שאנחנו לא יכולים לעמוד בסטנדרטים של רבים מהיהודים, אנחנו מדינה ככל המדינות עם חסרונות ויתרונות ומערכת פוליטית ככל המדינות ואנחנו במידה רבה לא יכולים לעמוד בתפיסה האוטופית שחלקם ורבים מהם רואים אותנו.

<ליאור וינטרוב: אני גם אומר שחובה עלינו לראות, לא לדבר דרך הכסף ולא לדבר דרך ההצבעות בקונגרס, אלא לדבר במובן של עם ישראל והעם היהודי.

<ליאור וינטרוב: איך אנחנו מחברים לכל אחד מהיהודים, איך זה משימה של כולנו, לחבר לכל אחד, כל קהילה לחבר לה את הישראל שהיא יכולה להתחבר אליה.

<ליאור וינטרוב: זה יכול להיות ברמה התרבותית, זה יכול להיות ברמה הקהילתית, זה יכול להיות ברמה האישית, זה יכול להיות ברמה המקצועית.

<ליאור וינטרוב: לייצר כמה שיותר קשרים אישיים, תודעתיים בחשיפה התקשורתית שהם מקבלים כדי שהם ידעו שהישראל שהם אהבו או שהם אוהבים או שאוהבים להתחבר אליה נמצאת שם.

<ליאור וינטרוב: כדי שהם יוכלו להעביר את זה הלאה לילדים שלנו, שהילדים שלנו והנכדים שלנו עדיין יהנו מהקשר החם מאוד והגמיש והמתחדש שנמצא בין ישראל לבין רבות מהקהילות היהודיות, בעיקר בארצות הברית.

<ליאור וינטרוב: אני גם אומר את המובן מאליו, כי זה גם חשוב, שבעצם חלק ממה שאנחנו עושים פה משפיע עליהם, על הסביבה שלהם, של התפוצות.

<ליאור וינטרוב: כשיש סכסוך מדמם, כשיש קונפליקט הם חשופים, הם לפעמים בחזית מבלי שהם התכוונו לכך.

<ליאור וינטרוב: ולכן, בעוד זה שאין בכלל ויכוח על זה שאנחנו כמדינה ריבונית צריכים לעשות את מה שטוב לנו, במקומות שאנחנו כן יכולים להיות רגישים, גם ברמה התדמיתית אבל גם אבל גם ברמה המדיניות אנחנו צריכים לעשות את זה.

<ליאור וינטרוב: שוב תודה ליושב ראש הוועדה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הנושא מאוד חשוב לנו וחבל שאין לנו מספיק זמן אז אני באמת אני יודע שהרבה רוצים לדבר אבל אנחנו אם נדבר בתמצית נספיק לתת לכמה שיותר.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: בוקר טוב לכולם, טוב לראות פה את כולכם, למרות שהסיבה שבגינה אנחנו נפגשים היא פחות משמחת ואופטימית והרבה מילים נשפכו בתקופה האחרונה, במיוחד בשבועות האחרונים כאילו שאנחנו לא ידענו מכל הדברים האלה מקודם.

קסניה סבטלובה: אבל עכשיו הכיעור של הפילוג, של ההסתה, הם התגלו ביתר שאת ובאמת כל הכיסויים שהיו עד כה אני חושבת שהם כבר אינם קיימים.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו צריכים להתמודד עם הפיל הלבן הגדול הזה כמו שהוא.

קסניה סבטלובה: שני מקרים שקרו לי ממש בתקופה האחרונה, עם כל הסערה הזאת מסביב לכותל ולגיור שמעידים יותר מכל, לדעתי, על הבעיה המאוד חמורה שאנחנו חווים אותה יחד עם יהדות התפוצות וכאן במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: בן של חברים, יהודי שחי בארצות הברית, השתתף באיזשהו דיון על BDS בקולג' שלו.

קסניה סבטלובה: וכאשר הוא נאם בלהט על מדינת ישראל ועד כמה שהיא לא מדינת אפרטהייד ועד כמה שהיא מדינה שהיא עם כל הבעיות ועם כל הסכסוכים מסביב מנסה באמת להיות מודל דמוקרטי יוצא מן הכלל כאן במזרח התיכון, מי שהיה מהצד השני, זה היה דיבייט, אמר לו, אבל אתה לא מוגדר שם כיהודי במדינת ישראל, על מה אתה סח, הרי אתה יהודי רפורמי.

קסניה סבטלובה: בעצם האויבים שלנו כבר יודעים היטב, הם עוקבים אחרי הויכוחים האלה והדיונים האלה והם יודעים היטב להשתמש בנשק הזה נגדנו, נגד העם שלנו, נגד מי שמגן עכשיו על מדינת ישראל, שם בקמפוסים, נגד עוכרי ישראל, נגד BDS ונגד כל הדברים האיומים שאנחנו שומעים עליהם מדיי יום.

קסניה סבטלובה: זה מקרה אחד.

קסניה סבטלובה: המקרה השני זה שני חברים שהתחתנו לא מכבר, שניהם ישראלים ממוצא אמריקאי, התחתנו בארצות הברית.

קסניה סבטלובה: כמובן, חזרו אחרי זה ארצה כי פה הם חיים, קבעו את ביתם, התחתנו, הם בהריון, זה שמחה גדולה.

קסניה סבטלובה: אבל השמחה היא לא מלאה כי הם יודעים שהילד שלהם לא יהיה מוכר כיהודי כאן במדינת ישראל כי הנישואים שלהם הם לא נישואים רבניים.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו עכשיו עדים למגמה הזאת של התפתחות של שני עמים יהודיים, של סוג א' וסוג ב'.

קסניה סבטלובה: וגם על החלשה של הכוח היהודי בחו"ל בכל מה שנוגע לאחדות העם היהודי, מדינת ישראל ובטחונה.

קסניה סבטלובה: ואנחנו עכשיו למדים מכל זה שבעצם המאבק שהיה עד כה לא הצליח כי המצב רק מחריף הרי.

קסניה סבטלובה: אז אני מסיימת כי אני רואה את העיניים של היושב ראש שזועק עליי להפסיק וזה נושא כואב.

קסניה סבטלובה: אני מציעה לאחד את הכוחות.

קסניה סבטלובה: אין לנו עוד ברירה, אין לנו עוד אלטרנטיבה.

קסניה סבטלובה: המאבק לא הצליח.

קסניה סבטלובה: אם הרפורמים ינהלו את השיחה רק עם בני שיחה עם הרפורמים או הקונסרבטיבים אנחנו לא נצליח להגיע רחוק.

קסניה סבטלובה: אם המאבק הזה יסתכם בתוך הקהילות עצמן תושיטו יד למי שזקוק לכם כאן במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: יש לנו כ-500 אלף ישראלים שאינם יכולים להתחתן כאן במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: הבעיה של הנישואין אזרחיים ונישואים מזרמים אחרים היא מוכרת, היא כואבת, אבל משום מה לא כל כך נשמעת כאשר אנחנו עוקבים אחרי השיח שמתפתח בארצות הברית ובקרב התנועות.

קסניה סבטלובה: זה לא רק כותל, זה לא רק הגיור.

קסניה סבטלובה: הבעיות הן רחבות ואם אתם תדעו לחבר באמת, בעזרתנו, כאן, חברי הכנסת שערים לבעיה הזאת ורוצים לעבוד יחד אתכם.

קסניה סבטלובה: אנחנו באמת ביחד נצליח לקרב את החזון של האחדות היהודית.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברי הכנסת, חברת הכנסת נורית קורן וחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע את הרב סטיב וורניק, ראש התנועה הקונסרבטיבית.

אברהם נגוסה: אני הייתי במשרד שלך בניו יורק אז אני שמח לראות אותך פה ובבקשה.

<סטיב וורניק: תודה רבה ואני רוצה לומר תודה ליושב ראש הוועדה.

<סטיב וורניק: אני שמח להיות כאן לדבר איתכם היום בדיוק מפני שאני חושב שהבת הבכורה שלי תעלה בעוד שנתיים או בעוד שלוש שנים או משהו כזה אז ועדת העלייה היא מאוד חשובה לי ובמשפחה שלי.

<סטיב וורניק: וגם אני רוצה להוסיף על מה ששמעתי כשנכנסתי לוועדה.

<סטיב וורניק: אני מרגיש כמו חברים, כמה אנשים שמבינים את הבעיות וגם שהבעיות יותר מהספציפיות של הכותל או גיור וכו'.

<סטיב וורניק: אבל יש בעיה פילוסופית.

<סטיב וורניק: תסלחו לי מפני שאני רוצה להמשיך באנגלית מפני שהשיחה הזאת מאוד חשובה.

<סטיב וורניק: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) זאת לא הפעם הראשונה שאני בכנסת.

<סטיב וורניק: הייתי כאן באירועים רבים לאורך הקריירה שלי כרב, ולאחרונה, בשמונה השנים האחרונות כמנכ"ל של התנועה הקונסרבטיבית בצפון אמריקה.

<סטיב וורניק: אבל הפעם הזאת, אני חייב להגיד לכם, זה שונה.

<סטיב וורניק: הפעם הזאת אני כאן בגלל שזה חשוב שכולכם שנמצאים בעמדות מפתח במדינת ישראל, בכנסת, תבינו את המקום הלא בטוח שהוא ישראל היום.

<סטיב וורניק: אנחנו על הקצה.

<סטיב וורניק: אנחנו על קצה הריחוק המאוד אמיתי, רציני ומזיק בין יהודי ישראל לבין יהדות התפוצות.

<סטיב וורניק: ב-25.6 כאילו שזה לא הספיק שראש הממשלה, בנימין נתניהו, ביטל את מתווה הכותל, וזה ביטול ולא הקפאה, באותו יום בדיוק ועדת החקיקה אישרה גם את חוק הגיור של ש"ס.

<סטיב וורניק: כל אחד מהצעדים הממשלתיים האלה לבדו היה מספיקים על מנת להכעיס את קהילת יהדות התפוצות, ועל אחת כמה וכמה שניהם ביחד.

<סטיב וורניק: הדרך היחידה שניתן היה להבין מחוצלארץ את מה שקורה כאן בישראל היא ששלחו לנו מסר - לא רק של חוסר כבוד אלא גם של דה לגיטימציה מישראל.

<סטיב וורניק: הרגשות האלה הם מעבר לאינטלקט.

<סטיב וורניק: אנחנו צריכים להבין, יש בסיס רגשי לזה.

<סטיב וורניק: כי אם אנחנו, עם ישראל, אם אנחנו באמת משפחה, אם אנחנו רוצים להתנהג באופן כזה שכלל ישראל הוא יותר מרק רעיון פילוסופי, אלא משהו ממשי שאפשר להשען עליו.

<סטיב וורניק: אם אנחנו משפחה אז אתם צריכים לדעת שפעולות הממשלה במהלך השבועות האחרונים מרגישות כמו בגידה.

<סטיב וורניק: והבגידה הזאת מרגישה כמו נטישה.

<סטיב וורניק: אתם צריכים להבין, אתם פשוט חייבים להבין שאנחנו חיים בעולם שבו כמעט 90% מהיהודים נמצאים בישראל ובצפון אמריקה, 90%.

<סטיב וורניק: מעולם לא היה רגע בהיסטוריה שבו אנשים היו מרוכזים בשני איזורים גיאוגרפים תרבותיים עיקריים.

<סטיב וורניק: זה אומר שהעתיד של כלל ישראל הוא לחלוטין תלוי בהצלחה של שתי הקהילות וביכולת שלהן להצליח יחדיו, לבנות גשרים ולא לשרוף אותם.

<סטיב וורניק: קהילה אחת לא תוכל לשגשג ללא האחרת.

<סטיב וורניק: ואנחנו יודעים את זה.

<סטיב וורניק: חלק ניכר מכך שישראל הגיעה לרגע הזה בהיסטוריה הוא הודות למחוייבות היהודים בצפון אמריקה למדינה היהודית.

<סטיב וורניק: היינו כגורם משפיע בממשלה שלנו עבור הכרה ותמיכה פוליטית, כלכלית ואסטרטגית בישראל.

<סטיב וורניק: אנחנו בקו ראשון שלBDS ונגד כל אלה שעושים לישראל דה לגיטמציה, במיוחד באו"ם.

<סטיב וורניק: השקענו מיליארדי דולרים בתשתיות של ישראל, נתנו צדקה של מילארדי דולרים.

<סטיב וורניק: תמכנו בעלייה, שלחנו את הילדים שלנו כחיילים בודדים.

<סטיב וורניק: ביקרנו בהמוננו בכל שנה במכביה, טיולי שורשים ועוד.

<סטיב וורניק: ואנחנו הרווחנו מההשקעה הזאת.

<סטיב וורניק: ישראל הפכה, לפי החזון של המקימים, ישראל הפכה להיות העוגן הגלובלי של יהודים ברחבי העולם.

<סטיב וורניק: למדנו כאן תורה וקיבלנו השראה ללמוד תורה גם בבתים שלנו.

<סטיב וורניק: גילינו והעמקנו את הזהות היהודית שלנו כאן.

<סטיב וורניק: אבל אנחנו לא תומכים בישראל בגלל שיש לנו תועלת מכך.

<סטיב וורניק: אנחנו לא תומכים בישראל בגלל שאנחנו מקבלים משהו בתמורה.

<סטיב וורניק: אנחנו תומכים בישראל מכוון שאנחנו ציונים.

<סטיב וורניק: אנחנו חולקים את החזון של מדינת לאום לעם היהודי.

<סטיב וורניק: להיות עם חופשי בארצנו.

<סטיב וורניק: אלמנט מהותי של החזון הזה, מרכיב מרכזי של מה שזה אומר להיות אנשים חופשיים בארצנו הוא שהממשלה במדינת היהודים מכבדת ותומכת בכל הביטויים הדתיים שלנו שהם סממנים של הזהות היהודית שלנו והם אלה שהובילו אותנו להיות ציונים.

<סטיב וורניק: מתווה הכותל, בפעם הראשונה ביחסים בינינו, נתן לנו תחושת אופטימית שאנחנו בדרך להשגת המטרה הזאת.

<סטיב וורניק: והיום, אנחנו מרגישים נבגדים.

<סטיב וורניק: לא רק בגלל האופטימיות שנרמסה, אלא גם בגלל שחוקים כמו חוק הגיור פוגעים במעמדנו ובמעמדם של אחרים.

<סטיב וורניק: ואם אתם חושבים שהרבנות תסתפק רק בלשלוט בגיור בישראל, תסתכלו על החדשות האחרונות בהן מופיעה הרשימה השחורה של רבנים שכוללת רבנים אמריקנים בולטים.

<סטיב וורניק: מצווה גוררת מצווה וגם עבירה גוררת עבירה.

<סטיב וורניק: להעריך את כלל ישראל שעובדים לשם כך, נלחמים לשם כך היא לא עבור תועלת של עדה ספציפית, היא עבור התועלת של הכלל.

<סטיב וורניק: כלל ישראל הוא חזון של אחדות ללא תמימות דעים.

<סטיב וורניק: הכותל הוא דוגמה מצויינת.

<סטיב וורניק: אל תקחו מהחרדים או הדתיים ב-Northern plaza, בוא נרחיב את הרעיון של הכותל, נרחיב את המרחב פיזית ורוחנית ונעשה מקום לכולם.

<סטיב וורניק: בטוח שיש מספיק מקום.

<סטיב וורניק: בנושא של הפלורליזם הדתי במדינה היהודית אתם צריכים לדעת שהרבה מיהודי אמריקה איבדו את סבלנותם.

<סטיב וורניק: ולכן ראיתם את התגובה החזקה שראיתם עכשיו מההנהגה בכל פינה.

<סטיב וורניק: זה כבר לא מקובל פשוט לטעון שישראל היא מדינת היהודים מבלי שהיא בעצם הבית של כל היהודים.

<סטיב וורניק: עכשיו זה הזמן בשבילנו לעבוד ביחד ולהביא להתקדמות בנושאים האלה.

<סטיב וורניק: להרחיב את הכותל כמקום קדוש ליהודים מכל העדות, לקיים את המצוות לפי המנהגים שלהן, להבטיח שכשאר מנסחים את חוקי ישראל שקובעים מי הוא יהודי, לוקחים בחשבון את כלל ישראל.

<סטיב וורניק: לפתוח את הממסד הדתי בישראל לאותנטיות והדינמיות של היהדות המודרנית ולכל הביטויים שלה.

<סטיב וורניק: אתם בכנסת מציגים לא רק את הפרלמנט של מדינת ישראל, המדינה היהודית.

<סטיב וורניק: אבל אם אתם עולים לאירוע אתם יכולים גם להיות הפרלמנט של העם היהודי.

<סטיב וורניק: אני כאן כדי לבקש מכם לקום.

<סטיב וורניק: בואו נקום ביחד.

<סטיב וורניק: אנחנו אנשים שהשיגו יותר מכל האנשים בכדור הארץ.

<סטיב וורניק: אנחנו יושבים כאן בפרלמנט של המדינה היהודית אחרי 70 שנה של ייסוד הריבונות היהודית במדינה היהודית.

<סטיב וורניק: אחרי 200 שנה של גלות.

<סטיב וורניק: אין אנשים אחרים, אין ציוויליזציות אחרות בהיסטוריה שיכולות לטעון לטביעת רגל כזאת.

<סטיב וורניק: אם יכולנו לעשות זאת אנחנו בהחלט נוכל לעשות את זה, תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כמובן, כמו שאמרת שאהבת ישראל וארץ ישראל זה לא בתנאי.

אברהם נגוסה: אוהבים את ארץ ישראל גם אם זה טוב וגם אם זה לא טוב.

אברהם נגוסה: ואנחנו כעם אחד נפעל ביחד יד ביד שיהיה טוב יותר טוב.

אברהם נגוסה: ולכן אני מאוד שמח לראות אותך פה.

אברהם נגוסה: הוועדה מאוד שמחה לשמוע גם את הדברים שלך.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת יעל פארן כהן.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש, אני מברך אותך על הדיון הזה, את כל הנוכחים כאן.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו כאן יושבים בוועדה בכנסת ישראל, אין אחד בכנסת, אין חבר כנסת אחד שלא מבין את החשיבות של יהודים בתפוצות וגם אני חושב שאין אחד שלא מבין איזה נזק גרמנו ליהודים בתפוצות.

יואל רזבוזוב: ורק כאן אנחנו, מהבמה הזאת, אני יכול לפחות להתנצל בשם הרבה חברי כנסת שמבינים שגרמנו נזק.

יואל רזבוזוב: וכמובן שהמטרה עכשיו לפעול, עם אחד, כי עם אחד - - - אבל עוד פעם אני פחות מאמין בססמאות אני רואה את הממשלה שבאמת נמצאת בהשרדות, השרדות קואליציונית ובגלל זה היא נאלצת לעשות צעדים כה חמורים ואנחנו באמת רואים כמה נזק.

יואל רזבוזוב: אני שומע, אני מקבל טלפונים, אני באמת בקשר מצויין עם הרבה הרבה יהודים מכל העולם.

יואל רזבוזוב: קיבלתי המון טלפונים ואני כל היום מוצא את עצמי מתנצל ומתנצל.

יואל רזבוזוב: אז אני מקווה מאוד שיתעשתו כי אני כן ראיתי איזשהו צעד אחורה.

יואל רזבוזוב: כשהייתי בארצות הברית שמעתי עד כמה חשוב מתווה הכותל.

יואל רזבוזוב: נושא הגיור אני בכלל לא רוצה להתייחס כי אנחנו יודעים, עשינו כאן לא מעט דיונים.

יואל רזבוזוב: אז אני מקווה מאוד שבסופו של דבר מעבר לשיקולים והאינטרסים הצרים אנחנו כן נוכל כאן, גם בכנסת ישראל, להתאחד.

יואל רזבוזוב: כי יש פה עדיין, כמו שאמרתי, התחלתי בזה, הרבה חברי כנסת, אני חושב שרובם, מבינים עד כמה חמור מה שנעשה ונוכל לצאת מהמצב הזה ובסופו של דבר להיות ביחד ונהיה חזקים כי היום אנחנו צריכים את זה.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים מה שקורה בעולם, אנחנו היום כמדינה, ובכלל כל היהודים בעולם צריכים להיות יחד וחזקים.

יואל רזבוזוב: אז אני מודה על הדיון הזה.

יואל רזבוזוב: תודה לך כבוד היושב ראש, תודה לכל מי שהגיע לכאן, שטרח להגיע.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת יעל פארן כהן בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה אדוני היושב ראש, גם אני מברכת על קיומו של הדיון החשוב הזה ואני מברכת את הרב וורניק שהגיע לכאן.

יעל כהן-פארן: נתת לנו איזושהי סקירה על מה קורה בעולם, איך אנחנו מתמודדים היום, איך התנועה המסורתית רואה את מה שקורה בישראל.

יעל כהן-פארן: תראו, היום י"ז בתמוז.

יעל כהן-פארן: ואולי זה סמלי ואולי זה לא שאנחנו דווקא דנים היום בדיון כל כך חשוב.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים מה י"ז בתמוז מציין והתחלת חורבן בית המקדש השני נסב סביב שנאה בין קבוצות שונות בעם היהודים שהובילה לחורבן.

יעל כהן-פארן: והשנאה הזאת הייתה שנאת חינם.

יעל כהן-פארן: ואני מסתכלת עלינו היום ואני מסתכלת עלינו בתוך ישראל, אני מסתכלת על העם היהודי כולו, אני מאוד חרדה.

יעל כהן-פארן: כל הזמן עולה לי בראש, אני לא מתבטאת על זה הרבה כי זה נשמע אולי ככה משהו ערכאי, פרה היסטוריה, אבל לא זה קורה גם היום ואנחנו נלחמים אחד בשני במקום לבוא ולהתאחד ולראות איך אנחנו הופכים את העם היהודי, נותנים לו את המקום הראוי לו בין אומות העולם.

יעל כהן-פארן: אנחנו רבים ונלחמים בינינו.

יעל כהן-פארן: אני מגיעה עכשיו מדיון בוועדה ממש שלושה חדרים מכאן על סמכויות בתי הדין הרבניים והרחבתם לבוררות אזרחית.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת, אתם יודעים, אם זה איזשהי תעוזה כי יש פה הזדמנות פוליטית לדחוף אג'נדות שגפני וחבריו כבר 20 שנה רוצים לקדם.

יעל כהן-פארן: או שבאמת אנחנו באיזשהי התדרדרות.

יעל כהן-פארן: ואני רואה את זה ככה, אנחנו בהתדרדרות של החדרת יותר ויותר קיצוניות לחיים שלנו מכיוונים דתיים שהם לא נחלת הכלל.

יעל כהן-פארן: והיציאה הבאמת קיצונית של הרשימות של הרבנים שלא מכירים בחתימתם על הגדרת יהדותו של אדם.

יעל כהן-פארן: ודיונים שעשינו כאן

יעל כהן-פארן: על אותם אנשים שגוירו ומשרד הפנים לא הסכים לאפשר את עלייתם לארץ ותודות לך, אדוני היושב ראש, ולדיון הוועדה אישרו את הגעתם לארץ.

יעל כהן-פארן: יהודים שגוירו בצורה שלא הייתה מקובלת על היהדות האורתודוכסית כאן, כנראה, והם ניצלו כל אפשרות וחיפשו כל סעיף כדי למנוע את הגעתם ועלייתם לישראל - - -

אברהם נגוסה: הם נמצאים עכשיו בבאר שבע.

יעל כהן-פארן: הם נמצאים עכשיו בבאר שבע ואני גם ביקרתי אותם ואני מזמינה את הוועדה להזמין אותם אולי לעשות איתם איזשהו דיון מיוחד, בטח זה יהיה רק אחרי הפגרה.

יעל כהן-פארן: אבל באמת אני מזמינה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאנחנו בהתדרדרות של הקצנה.

יעל כהן-פארן: הקצנת השנאה והפילוג.

יעל כהן-פארן: ואנחנו כאן מהוועדה הזאת צריכים לבוא בקריאה לכל הכנסת קצת לפתוח את הראש, קצת לחשוב אחרת.

יעל כהן-פארן: היהודים הרפורמים והמסורתיים קונסרבטיבים לא מפלגים את העם, הם מרחיבים את שורות העם היהודי, הם לא גורמים להתבוללות, הם מונעים התבוללות.

יעל כהן-פארן: והחרדים רואים את זה פשוט הפוך.

יעל כהן-פארן: הם אומרים, אנחנו מצמצמים את גבולות העם היהודי בתוך מדינת ישראל לאורתודוכסיה, עוד מעט אורתודוכסיה קיצונית, אבל כרגע אורתודוכסיה.

יעל כהן-פארן: אגב, גם כמה מהרשימות של ה-160 רבנים הרבה מהם אורתודוכסים גם שהם לא מוכנים לקבל את מרותם ואמירתם.

יעל כהן-פארן: אני חוששת מאוד מהתהליך הזה שאנחנו נמצאים בו.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לעצור אותו, אני יודעת שזה קשה.

יעל כהן-פארן: אנחנו בסיטואציה פוליטית מאוד בעייתית ובזה אני אסיים.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לך יושב ראש הוועדה ולנו כאן בוועדה לצאת ולראות איך אנחנו פועלים בתוך כלל הכנסת כדי לשנות את העניין הזה.

יעל כהן-פארן: והכותל הוא הדוגמה.

יעל כהן-פארן: זו איזשהי נקודת הכרעה שעברנו אותה, עברנו בום מאוד גדול והוא צריך לעורר נורות אזהרה כי הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה את הנתק הזה בעם בין יהדות שאינה אורתודוכסית ליהדות אורתודוכסית.

יעל כהן-פארן: ואני אפילו לא מתייחסת פה רק לרחבי העולם וישראל.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: יגאל פלמור, מנהל קשרי ציבור והתקשורת, הסוכנות היהודית, בבקשה.

<יגאל פלמור: תודה.

<יגאל פלמור: אני רוצה להתייחס לכותרת של הדיון שהיא השפעת תדמיתה של מדינת ישראל על היהודים בחו"ל ולקחת את זה למקום קצת יותר רחב ואחר כך להתייחס לנושא שכולם פה התייחסו אליו.

<יגאל פלמור: והכל בתמצית התמצית כפי שיושב ראש הוועדה מבקש.

<יגאל פלמור: אין ספק שהקמת מדינת ישראל נתנה לכל הקהילות היהודיות בחו"ל בין אם הן ציוניות ובין אם לא מעמד שונה וחזק יותר בעיני הסביבה שלהן.

<יגאל פלמור: פתאום היהודים לא היו חבורה אקראית שהגיעה למקום, אלא מיעוט לאומי שמאחוריו עומדת מדינת לאום כמו שיכלו להיות מהגרים איטלקים או אירים או ארמנים או יוונים בכל מדינה ומדינה, וזה נתן ליהודים זקיפות קומה וכבוד בעיני סביבתם, לא רק בעיני עצמם.

<יגאל פלמור: אנחנו צריכים להבין שהיום הזהות של יהודים בכל העולם עם מדינת ישראל נעשה באופן כמעט גורף וכולל בין אם נרצה ובין אם לא נרצה.

<יגאל פלמור: אנחנו יכולים, אנחנו אכן מדגישים מאוד שיהודי הוא לא בהכרח ישראלי.

<יגאל פלמור: ישראלי הוא גם לא בהכרח יהודי.

<יגאל פלמור: ושאי אפשר להחיל על כל יהודי בעולם אחריות למעשיה של מדינת ישראל.

<יגאל פלמור: אנחנו יכולים להגיד את זה.

<יגאל פלמור: אנחנו יכולים להלחם, אנחנו צריכים להלחם בהאשמות בנאמנות כפולה.

<יגאל פלמור: אבל בפועל בהרבה מאוד מקומות, אולי בכל המקומות בעולם, יהודים מזוהים עם מעשיה של מדינת ישראל לטוב או לרע.

<יגאל פלמור: מה שישראל עושה תמיד מגיע בסיבוב אל היהודי בשיחה וביחס שלו עם הסביבה ואז שואלים אותו, מבקשים ממנו לתת דין וחשבון או מבקשים ממנו להסביר או מטיחים בפניו ומנסים לחייב אותו.

<יגאל פלמור: שוב לטוב ולרע.

<יגאל פלמור: אוהבים אוהבים והשונאים שונאים.

<יגאל פלמור: לכן, מוטלת על מדינת ישראל ומוסדותיה אחריות עצומה לא רק לגורל אזרחי מדינת ישראל מבחינה בטחונית, כלכלית וכו', אלא גם בעצם למעמדם של היהודים בכל מקום בעולם.

<יגאל פלמור: כל דבר שנעשה פה במדינה בצורה רשמית או חצי רשמית בסופו של דבר מהדהד ומוצא ביטוי ביחס כלפי היהודים בכל העולם.

<יגאל פלמור: שמענו כאן דוגמה קטנה מחברת הכנסת סבטלובה, על איך שכבר מטיחים בבחור יהודי שרוצה להגן על ישראל מפני ה-BDS שבעצם ישראל לא רואה בו יהודי.

<יגאל פלמור: יש הרבה הרבה מאוד דוגמאות מהסוג הזה.

<יגאל פלמור: אני בטוח שכולנו כבר שמענו על דוגמאות כאלה ויהיו עוד.

<יגאל פלמור: יש דוגמאות אחרות לכך שהיהודים נאלצים לשאת באחריות למה שהמדינה עושה.

<יגאל פלמור: אני חושב שהבית הזה במיוחד צריך לתת את הדעת על כך שכל אמירה וכל פסיעה וכל חקיקה משפיעים קודם כל על אזרחי מדינת ישראל, אבל במידה לא מועטה על יהודים בכל העולם.

<יגאל פלמור: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אבינועם בר יוסף, נשיא המכון למדיניות העם היהודי, בבקשה, בקיצור.

אברהם נגוסה: אם אתה רוצה להגיד כמה מילים.

אברהם נגוסה: הוא נרשם פה.

<עוזי רבהון: שמי פרופסור עוזי רבהון, אני מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומהמכון למדיניות העם היהודי.

<עוזי רבהון: אני חושב שהזעקה של יהדות ארצות הברית מעידה על כך שהיהודים גם ברמה האינדיבידואלית וגם ברמה המוסדית קשורים מאוד למדינת ישראל.

<עוזי רבהון: בניגוד אולי לכל מיני תחזיות וטענות על התרחקות של יהדות התפוצות מישראל, ישראל חשובה ליהדות התפוצות, היא עומדת במרכז הזהות היהודית שלהם, במרכז העשייה היום יומית הקבועה שלהם ואנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון.

<עוזי רבהון: יחד עם זאת, הדור הצעיר הלא אורתודוכסי של יהדות ארצות הברית מתחיל להרגיש שהוא מתרחק לאט לאט מהמדינה.

<עוזי רבהון: יש נושאים שהם לא בתחום התגובה של יהדות התפוצה, הם נתונים לאחריות של מי שחי פה – בנושאים של הסכסוך ובנושאים של מעמד בית המשפט העליון, של הדמוקרטיה הישראלית, אבל בנושא של הכותל ובנושא של גיורים זה משהו שהוא לא קשור אך ורק למדינת ישראל ולאזרחיה אלא לכלל העם היהודי, ולכן נשמעה הזעקה הזאת ובצדק.

<עוזי רבהון: אני רוצה עוד לציין שזו צריכה להיות גם אולי שעה של חשבון נפש לתנועה הרפורמית והתנועה הקונסרבטיבית שהיא לא הצליחה מספיק לחדור אל תוך החברה הישראלית.

<עוזי רבהון: היא לא הצליחה מספיק לגייס לתוכה, אליה, גדודים של תומכים שהיו צריכים לצאת במוצאי שבת לפני שבוע, של עשרות אלפי אנשים שעמדו - - - ראש הממשלה כדי שיפגינו ולהפגין כנגד ההחלטה על הקפאת מתווה הכותל.

<עוזי רבהון: אני חושב שהתנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות צריכות לחשוב מה הם הצעדים שהן צריכות לעשות כדי לחדור, כדי לגייס אליהן וכדי לקבל תמיכה הרבה יותר רחבה מהציבוריות הישראלית.

<עוזי רבהון: בסופו של דבר זה גם יכול להשפיע על החלטות של ממשלה ושל הכנסת.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאתה קצת לא מעריך את ההפגנה היחסית מאוד גדולה, מעל אלפיים איש, שהייתה במוצאי שבת.

יעל כהן-פארן: אולי אתה לא ארגנת הפגנות בחיים שלך, אבל זה לא קל להביא 20 אלף, זה לא קורה ביום.

יעל כהן-פארן: הפגנה שאורגנה ביומיים שלושה והגיעו אלפיים איש, זה המון אנשים.

יעל כהן-פארן: אבל אתה צודק יש פה - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה, אז אנחנו כמו שאמרתי, בואו נעשה בקיצור, אני מאוד מודה לך.

אברהם נגוסה: יניב נחמיאס מההסתדרות הציונית העולמית.

<יניב נחמיאס: אני רק רוצה להוסיף שהזעקה, כפי שציינת, היא לא רק זעקת יהודי ארצות הברית, היא מגיעה מכל היהודים בעולם, אוסטרליה, אפשר להצביע על המון מקומות.

<יניב נחמיאס: זה נכון ש-90% נמצאים בישראל וארצות הברית ויחד עם זאת הזעקה מגיעה מרחבי העולם ונשמעת בקול אחיד וזה מה שיש לי להוסיף לדיון.

<יניב נחמיאס: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: מר דוד חזוני, עורך מגזין The Tower.

<דוד חזוני: שלום, תודה רבה.

<דוד חזוני: כבוד היושב ראש תודה רבה לך ולחברי הוועדה שהגיעו וגם אני רוצה מאוד לחזק את דברי הדוברים שקדמו לי ובמיוחד של הרב וורניק שאני מכיר אותו מפייסבוק הרבה שנים כבר.

<דוד חזוני: אני חייב להוסיף אולי פן קצת שונה.

<דוד חזוני: אנחנו כבר נמצאים במספר שנים של כיבוי שריפות בכל הקשור ביחסי ישראל-יהדות התפוצות.

<דוד חזוני: מה שקרה עכשיו זה לא בא מקום משום, זה לא כל כך פתאומי, אולי זה אכן tipping point.

<דוד חזוני: מדובר בעשרות שנים שבהן אזרחי ישראל מרגישים שיהדות התפוצות לא מבינה אותם וגם להיפך וזה בא לידי ביטוי בעיקר גם בזירה הפוליטית והמדינית.

<דוד חזוני: ואני חייב להגיד שאי אפשר כל הזמן לכבות שריפות שלא התקנת מערכת מתזים בתוך הבניין.

<דוד חזוני: ואם אנחנו רוצים שיהדות התפוצות- - - ממש 10 שניות של רקע - אני יליד ארצות הברית להורים ישראלים.

<דוד חזוני: גרתי באזור ירושלים כמעט 20 שנה ואז 4 שנים בוושינגטון, עכשיו חזרתי ואני עובד גם ב-The Israel Project.

<דוד חזוני: ואני חייב להגיד שאם אנחנו רוצים שיהדות התפוצות תבין אותנו אנחנו גם חייבים להבין איפה הם נמצאים.

<דוד חזוני: יפה מאוד לדבר על קונסרבטיבים ורפורמים, אבל 30% מיהדות ארצות הברית אינם משתייכים בכלל לשום זרם.

<דוד חזוני: עוד 35% הם משוייכים לזרם הרפורמי אבל רק מספר מאוד קטן שלהם רואים את הזהות היהודית קודם כל כזהות דתית.

<דוד חזוני: והם נמצאים במשבר.

<דוד חזוני: המספרים של מכון Q ואחרים כבר מעידים.

<דוד חזוני: לפחות ראשי המנהיגים של הקהילות, גם של ארגוני הרבנים וגם ארגוני הפדרציות מודעים מאוד למשבר כמעט קיומי של יהדות לא אורתודוכסית בארצות הברית המבוססת על רכבת ההתבוללות שדוהרת.

<דוד חזוני: והמשבר עם ישראל הוא משבר שצץ בשנים האחרונות, אבל הוא בא על רקע זה.

<דוד חזוני: כשמדובר בקהילה שמחפשת בצורה מאוד מאוד אקטיבית דרכים להנחיל זהות יהודיתי לדור הבא ולדורות הבאים, זהות שאינה מבוססת לא על יהדות אורתודוכסית ולא מחייבת אותם לעלות לארץ.

<דוד חזוני: איכשהו איזשהי זהות.

<דוד חזוני: במאמר שפרסמתי לאחרונה בכתב עת שלנו, Thetower.org, הצעתי כיוון חדש או דרך חדשה שגם מדינת ישראל וגם ראשי הקהילות יכולים להבין וזה לחזור להבין שנקודת התורפה של הציונות בארצות הברית, של היהודים, היא שהיא מבוססת כמעט לחלוטין על הציונות הפוליטית, ציונות מדינית, על תמיכה בישראל, על תרומות לישראל, ומעט מאוד על חיבור תרבותי.

<דוד חזוני: מספר היהודים בארצות הברית שלומדים עברית, אני מדבר על היהודים הלא אורתודוכסים הוא מאוד מאוד קטן.

<דוד חזוני: מספר היהודים, על אף התמיכה בישראל, שמבקרים בארץ, הוא מאוד מאוד קטן.

<דוד חזוני: אז אם אפשר להשקיע, לקחת מודל כמו המודל הצרפתי, להשקיע במוסדות שמחזקים את התרבות העברית בארצות הברית כזהות יהודית, כסוג של זהות יהודית אז אני חושב שזה יכול לעזור בבעיה ארוכת הטווח אם לא ב - - - תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם בקיצור, עורך דין יזהר הס בבקשה, מנכ"ל התנועה המסורתית.

<יזהר הס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ד"ר נגוסה על הדיון החשוב הזה ועל העובדה שפעם אחרי פעם אנחנו מוצאים בכנסת ישראל ובוועדה שלך באופן מיוחד אוזן קשבת ודלת פתוחה ולב חפץ ואני חושב שהדברים הללו מאוד חשובים.

<יזהר הס: אני שמעתי ברוב קשב את הדברים שלך, הרב וורניק, ואני חושב שראוי שהם יהדהדו.

<יזהר הס: תחושת הנבגדות היא דבר שאני שומע מרבים מחבריי ועמיתיי מעבר לים.

<יזהר הס: ליאור, גם לך חיזוק גדול על העבודה של כל השנה ואני מצטער שקצת הדיון החשוב בעבודה שלכם ובפרויקט שלכם נחטף לכיוונים אחרים בוערים יותר.

<יזהר הס: אני רוצה להתייחס בדייקנות ובביקורתיות משהו לדברים של פרופסור רבהון.

<יזהר הס: איפה הציבור הישראלי, מדוע הוא לא ממלא את הרחובות?

<יזהר הס: איך יתכן, אמרת בביקוריות, שהתנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות לא השכילו לחדור ללב הישראליות.

<יזהר הס: ואני רוצה לשאול, האמנם?

<יזהר הס: באמת לא השכילו?

<יזהר הס: אפשר עוד לרגע לחשוב שיש בישראל שוק חופשי של אמונות ודעות וכולם ממומנים באופן זהה, ולכן יכול היה יהודי ישראלי להתרשם מכל אחד מהזרמים ביהדות ולהתחבר לזה שהוא יוכל להזדהות איתו יותר או פחות.

<יזהר הס: אז בואו נזכיר את העובדות.

<יזהר הס: מיליארדים, כמעט 4 מיליארד ₪ מושקעים בשנה באורתודוכסיה וגווניה לא בחינוך, אלא בתרבות ושירותי דת.

<יזהר הס: כמעט 4 מיליארד ₪.

<יזהר הס: האם באמת אפשר לומר שיש לישראלי הממוצע אפשרות להחשף באופן טבעי למרכולתם של זרמים אחרים?

<יזהר הס: האם באמת אפשר לומר שיש לנו בארץ את היכולת לומר שניסינו ניסיון הגון לתת לביטוי הלא אורתוכסי של היהדות הדתית מקום ומקום להתגדר בו?

<יזהר הס: על אף זאת, העובדה ששני הזרמים בישראל מייצגים למעלה מ-7% מהציבור היהודית בישראל, למעלה מחצי מיליון איש מלמדת המון.

<יזהר הס: העובדה שבעשור האחרון שתי התנועות הכפילו את עצמן, קרי היו 4% והיום הן כמעט 8% מלמדת המון.

<יזהר הס: כי הרי זה היה בניגוד לממסד, למרות שהממסד מנסה להתנכר ולהתעמר ולדחוק ולהדיר.

<יזהר הס: אז העובדה שהציבור הישראלי מאוד פתוח למסר הקונסרבטיבי והרפורמי, אני חושב, לא צריכה הוכחה.

<יזהר הס: העובדה שעל כולנו כמדינה להבין שאנחנו פוגעים בעתיד העם היהודי בכך שגם במדינת ישראל אין לנו יכולת לחיות בפלורליזם יהודי היא דבר שיש לו משמעות אסטרטגית.

<יזהר הס: כי אם נכונים הדברים שאתה אמרת קודם, ואני מניח שבחלקם הם מדוייקים, אתה מכיר אותם מיד ראשונה.

<יזהר הס: הרי העובדה שמדינת ישראל לא משכילה להשתמש בעובדה שיש פה פלורליזם יהודי או שצריך להיות פה פלורליזם יהודי היא מכה אנושה גם להתבוללות.

<יזהר הס: מדינת ישראל יכולה להיות כלי נהדר ל-Israel engagement ואנחנו הולכים ומפספסים אותו.

אברהם נגוסה: נאור ראובן ביטון, Student Supporting Israel.

<נאור ראובן ביטון: שלום לכולם, אני יושב ראש של SSI, סטודנטים תומכי ישראל בישראל.

<נאור ראובן ביטון: אנחנו למעשה ארגון שיש לו תאים ברחבי ארצות הברית.

<נאור ראובן ביטון: מעל 46 קמפוסים ברחבי ארצות הברית.

<נאור ראובן ביטון: התחלנו בשנת 2012 שאז היו תאים שונים של סטודנטים ברחבי ארצות הברית שהם תומכים בישראל.

<נאור ראובן ביטון: לעומת זאת, הצד האנטי ישראלי כלל רשת של תאים שפועלת באופן מכוון ומשולב.

<נאור ראובן ביטון: והיום אנחנו ממשיכים לפרוח ואנחנו גם בארצות הברית וגם בקנדה.

<נאור ראובן ביטון: לגבי הנושא של הדיון היום – באופן ספציפי אנחנו רואים מחוויה של סטודנטים צעירים יהודים ולא יהודים שיש השפעה מאוד חשובה לתדמית של ישראל על האופן שבו סטודנט יהודי מתמודד בקמפוס.

<נאור ראובן ביטון: יש לנו תאים בקולומביה ובארווין ובמקומות יותר פרו ישראלים ואתה רואה שבמקומות שבהם ה-notion כלפי ישראל הוא שלילי אתה רואה את הסטודנט היהודי מוריד את הראש.

<נאור ראובן ביטון: לא מתבטא פוליטית, לא מעורב פוליטית, לא מעורב אפילו באגודת הסטודנטים, בנושאים שלא קשורים בישראל.

<נאור ראובן ביטון: לעומת זאת, במקום שבו - - - אנחנו פתחנו תא בקולומביה, מקום מאוד אנטי ישראלי, אפילו נבחר לקמפוס הכי אנטי ישראלי ברחבי ארצות הברית, לאחר שפתחנו את התא הזה והוא תא פעיל ועושה פעילויות ועומד בשבוע האפרטהייד מול הצד האנטי ישראלי ומציג את ישראל האחרת, מול השקרים.

<נאור ראובן ביטון: אתה רואה את הסטודנטים היהודים מרימים את הראש, בוחרים להתמודד לאגודת הסטודנטים, בוחרים לעשות אירועים למען ישראל ובוחרים גם להגיד, אני, כן אני ציוני ואני יהודי.

<נאור ראובן ביטון: מה שנאמר פה על ידי מר פלמור שבעצם אם אנחנו יהודים אז זה מתחבר עם ישראלים או מתחבר עם תמיכה ישראלית זה לא נכון בקמפוסים.

<נאור ראובן ביטון: ולכן צריך לשים את הנושא הזה, זה העתיד מבחינת ראותנו של היהדות בארצות הברית.

<נאור ראובן ביטון: אנשים הולכים ללמוד, ככה הם צומחים להיות מבוגרים, ולכן צריך לשים את זה על השולחן.

<נאור ראובן ביטון: זה המקום שבו צריך לפעול - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מצטער שאני לוחץ אתכם אבל אני רוצה להספיק לתת לאנשים.

אברהם נגוסה: עורך דין אלעד קפלן מארגון עתים, בבקשה.

<אלעד מאיר קפלן: בסוף השבוע האחרון התפרסמה רשימה של הרבנות הראשית של 160 רבנים מ-24 מדינות שהרבנות הראשית פסלה.

<אלעד מאיר קפלן: גם הרשימה הזאת התפרסמה רק אחרי מאבק משפטי כדי שיחשפו את הרשימה.

<אלעד מאיר קפלן: זו אחת מני רשימות רבות.

<אלעד מאיר קפלן: וצריך להבין, מדובר ברבנים שהרבנות פסלה לא רק את הגיורים שלהם, אלא למעשה את האפשרות שלהם להעיד על היהדות של בני ובנות קהילותיהם שביקשו להתחתן במדינת ישראל.

<אלעד מאיר קפלן: כלומר אותם רבנים בעיני הרבנות הראשית הם פסולים לעדות.

<אלעד מאיר קפלן: זה חלק מחשובי הרבנים בצפון אמריקה, רבנים מאירופה ומכל רחבי העולם ואותם הרבנות פסלה.

<אלעד מאיר קפלן: במקום לקרב מרחיקים, במקום ברית של שותפות יוצרים עוד ועוד בדלנות.

<אלעד מאיר קפלן: הייתי רוצה שמהחדר הזה תצא קריאה ברורה שאנשים שמקימים מאגרים ורשימות שחורות של רבנים לא יכולים להמשיך להחזיק במפתחות לזהותה היהודית של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת ועדה.

אברהם נגוסה: StandwithUs, אילנה שרינגטון הופמן, מנהלת קשרי הקהילה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אילנה שרינגטון-הופמן: שלום, אז חשוב באמת להתחבר לנושא הכללי של הדיון פה היום ולא רק להתמקד בדברים הספציפיים, לא כי הם לא חשובים, אלא כי אני רוצה ליצור פה ראייה יותר היקפית ואסטרטגית.

<אילנה שרינגטון-הופמן: הנושא של תדמית ישראל זה נושא שצריך לחבר בתוכו ולאחר בתוכו את היהודים בתפוצות בכל הגוונים והרקעים.

<אילנה שרינגטון-הופמן: אנחנו ארגון שקם באמת לתת מענה ליהדות התפוצות בסלון של הורים לסטודנטים שנמצאים בקמפוסים בארצות הברית שהתמודדו עם תנועת החרם וניסיונות לדה לגיטימציה כנגד ישראל.

<אילנה שרינגטון-הופמן: אנחנו הצלחנו לצמוח ולפרוח לכדי 18 סניפים ברחבי העולם שנותנים מענה גם לתיכונים, גם לקמפוסים וגם לקהילות.

<אילנה שרינגטון-הופמן: מדיה חברתית שבשיא הצפיות מגיעה ל-105 מיליון אנשים ברחבי העולם בכל שבוע.

<אילנה שרינגטון-הופמן: הסיבה היחידה שהצלחנו להגיע לדברים האלה זה בגלל הניסיון והמאמץ המתמיד שלנו להיות רלוונטים ולפנות ליהדות התפוצות על כל גווניה.

<אילנה שרינגטון-הופמן: זה חשוב מאוד שאנחנו נהווה גב ותמיכה, בין אם זה מענה חינוכי, בין אם זה מענה משפטי ובין אם זה כל הנושאים של הארגונים שיושבים כאן היום וכל אחד בנישה שלו שאנחנו נצליח לאחד בתוכנו את כל מגוון הדעות וכל מגוון הרקעים של יהדות התפוצות כדי שאנחנו נוכל באמת להתאחד בנקודה שבה אנחנו מתחברים ביחד וזה המאבק כנגד התדמית השלילית של מדינת ישראל או ניסיונות לדה לגיטימציה.

<אילנה שרינגטון-הופמן: כי באמת ביקורת שהיא ביקורת ראוייה וביקורת בונה שנשמעת כאן זה דבר חשוב, ולכן יש לנו שיח ודיון כל כך ער על הנושאים שמתקיימים פה היום.

<אילנה שרינגטון-הופמן: אבל מעבר לכך אנחנו צריכים גם לזכור שאנחנו חייבים להיות גורם מאחד כשמדובר בביקורת שהיא לא לגיטימית כלפי ישראל ואנחנו נמשיך להיות כן באמת לעשות את זה ואני מאוד מקווה שאנחנו גם נצליח לשתף פעולה הרבה יותר בנושאים האלה כדי שאנחנו נוכל להיות בית לכל יהדות התפוצות לגבי הנושא של תרבות ישראל.

<אילנה שרינגטון-הופמן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מוניקה לב כהן, מנכ"לית ארגון המדענים הישראלים בחו"ל.

<מוניקה לב כהן: שלום לכולם, אני רוצה לשים על השולחן קהילה יהודית שקצת לא דיברו עליה ויש לה הרבה משמעות גם בנושא של פלורליזם, גם בנושא של חיבור עם הקהילות היהודית וחיבור בכלל וזאת הקהילה הישראלית.

<מוניקה לב כהן: פרופסור רבהון כתב עליה לא מעט גם.

<מוניקה לב כהן: הקהילה הזאת היום מהווה קרוב ל-10% מיהדות צפון אמריקה.

<מוניקה לב כהן: הקהילה הזאת למעשה היא גשר חי בין הקהילה לבין ישראל.

<מוניקה לב כהן: הישראלים שחיים בחו"ל, ואני יכולה להגיד את זה מעדות אישית, אני חייתי תשע שנים בחו"ל - גם באירופה וגם בארצות הברית, החיים בחו"ל בעצם מכירים לך את היהדות על כל גווניה.

<מוניקה לב כהן: או במילים אחרות יצאתי ישראלית חזרתי יהודייה.

<מוניקה לב כהן: למדתי בעצם בחו"ל מה זה להיות יהודייה.

<מוניקה לב כהן: שכאן אתה נמצא עם הכפייה הדתית על הכתף, אתה יוצא לחו"ל ואתה מכיר את הזרמים החדשים ואתה לומד אותם ושאתה חוזר לארץ אתה מביא איתך את הפלורליזם.

<מוניקה לב כהן: אנחנו ארגון שמאגד היום 2500 מדענים ב-247 קמפוסים בכל העולם.

<מוניקה לב כהן: יש לנו 22 מרכזים בצפון אמריקה.

<מוניקה לב כהן: המדענים האלה בעצם והחוקרים הישראלים נמצאים ונחשפים יום יום לקהילות יהודיות ולא יהודיות שהרבה מהם בכלל לא קשורים לישראל, אולי שמעו על ישראל לראשונה מהמדען שהם פגשו במעבדה.

<מוניקה לב כהן: הם מביאים להם את ישראל, הם מזוהים עם ישראל.

<מוניקה לב כהן: מה שקורה בישראל בעצם גם רואים בהם, אפילו יותר מהקהילה היהודית, מכוון שהם באים עם מבטא ישראלי, עם הזהות הישראלים, עם הדימוי, כל מה שקורה פה בישראל משליך עליהם.

<מוניקה לב כהן: אז חשוב לי גם שנעשה דיון בנושא הזה להכיר בחשיבות הזו של הקשר עם הקהילה הישראלית בתפוצות והפוטנציאל הגדול שגלום בה בגם הבאה של פלורליזם לישראל וגם בחיבור עם הקהילות בעולם.

<מוניקה לב כהן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יונה שיפמילר, NGO Monitor, בבקשה.

<יונה שיפמילר: תודה אדוני היושב ראש.

<יונה שיפמילר: אני יודע שרוב הדיון היום התעסק בעיקר בכל מה שקשור לזהות היהודית או לזהות הדתית של מדינת ישראל והאופן שבו זה נתפס בעיני יהדות התפוצות, אבל חשוב גם להתייחס להתפתחויות נוספות שהיו בתקופה האחרונה, בשבועות או בחודשים האחרונים שמשליכים על היבטים אחרים ביחס בין ישראל לבין התפוצות.

<יונה שיפמילר: בתקופה האחרונה עלו מן הבית הזה לא מעט הצעות חוק, או דיבורים על הצעות חוק בעניין מימון לארגונים לא ממשלתיים כאן בארץ.

<יונה שיפמילר: ניסיונות לצמצם את מרחב החופש של אותם ארגונים וניסיונות גם למנוע מימון לאותם ארגונים.

<יונה שיפמילר: ואנחנו שומעים בתקופה האחרונה לא מעט ביקורת.

<יונה שיפמילר: ביקורת חריפה מאוד אפילו שמגיעה מארגונים, מפעילים, מקהילות יהודיות בחוצלארץ, בעיקר בארצות הברית.

<יונה שיפמילר: וחשוב וראוי לציין שמדובר בביקורת שמגיעה מארגונים ציוניים פרו ישראלים שחפצים לתמוך בישראל.

<יונה שיפמילר: והביקורת שהם מעבירים היא מאוד מאוד חשובה לא רק מפני שזה, כמובן, חשוב בפני עצמו לשמור על יחסים טובים עם יהדות התפוצות, אלא כי זה גם יכול לתת לנו איתות על האופן שבו צעדי היישום נתפסים בעיני התקשורת בארצות הברית, בעיניי הפוליטיקאים ובעיני הציבור הרחב.

<יונה שיפמילר: ובעיקר יש לא מעט ביקורת על כך שישראל, לכאורה, נוקטת צעדים או עלולה לנקוט צעדים שלא עולים בקנה אחד עם הערכים הדמוקרטיים של המדינה.

<יונה שיפמילר: לא מזמן, רק השבוע בלוס אנג'לס טיימס התפרסם מאמר מערכת של העיתון שמדבר על כך שהחוק על איסור כניסה של פעילי BDS לישראל הוא חוק אנטי דמוקרטי, הוא חוק שפוגע בערכים הדמוקרטיים של המדינה.

<יונה שיפמילר: וזוהי ביקורת שאנחנו שומעים לא מעט גם מהארגונים הציוניים והיהודיים בחוצלארץ.

<יונה שיפמילר: חשוב לקחת את הביקורת הזאת בחשבון.

<יונה שיפמילר: ב-NGO Monitor אנחנו כבר שנים מדברים על כך שהחוקים האלה, לא ראוי לחוקק חוקים כאלה.

<יונה שיפמילר: יש כמובן סוגיות נורמטיביות לא מבוטלות שקשורות לחוקים האלה וחשוב לקחת בחשבון גם את הסוגייה הזאת כשאנחנו מדברים על כל היחסים עם התפוצות.

אברהם נגוסה: מר דוד דנקר בבקשה, הפדרציה היהודית, צפון אמריקה.

<דוד שלמה דנקר: תודה אדוני היושב ראש.

<דוד שלמה דנקר: קודם כל נושא הדיון, פדרציות, כמו שאתה יודע, אתה חבר טוב שלנו, אנחנו משקיעים מיליונים בנושא של תדמיתה של מדינת ישראל.

<דוד שלמה דנקר: לא רק כי אנחנו ציונים ואנחנו תומכים בישראל אלא כי זה החוסן של הקהילות שלנו.

<דוד שלמה דנקר: זה מחזק את הקהילות שלנו וזה חשוב לקהילות שלנו.

<דוד שלמה דנקר: אחד השותפים היותר חשובים במאבק שלנו זה The Israel Project שהם אחד הארגונים היעילים והמשפיעים ביותר בנושאים האלה.

<דוד שלמה דנקר: יש המון ארגונים שמתעסקים בזה והם אחד השותפים החזקים שלנו, בעיקר בנושאי התקשורת ונושאים של חקיקה.

<דוד שלמה דנקר: זה מאוד חשוב.

<דוד שלמה דנקר: באופן קצת אישי, אני הופתעתי, קצת שמחתי מאוד ביום ראשון לראות את השם של אבא שלי וגם של הרב, שחתם על המסמכים שלי לעלות לארץ לפני כמעט תשע שנים, ברשימה השחורה של הרבנות הראשית לישראל.

<דוד שלמה דנקר: שמחתי, כי ידעתי שאני גדלתי, יש לי ייחוס של ציונים חזקים מאוד.

<דוד שלמה דנקר: אנשים שהם לא רק חינכו אותי להיות יהודי טוב וגם חינכו אותי להיות ציוני ולבוא לארץ - - -

<קריאה: מי הרב?

<דוד שלמה דנקר: מייקל סיגל משיקגו.

<דוד שלמה דנקר: אנשים שנמצאים ברשימה הזאת הם אנשים שבעצם מעודדים עלייה, מעודדים אנשים להגיע לארץ, לבקר בארץ, להשתתף בתגלית, להשתתף בתכניות מסע.

<דוד שלמה דנקר: מדינת ישראל ולצערי ממשלת ישראל מרחיקה את האנשים שהם החברים הכי הכי טובים של מדינת ישראל.

<דוד שלמה דנקר: אני רוצה להעשיר את הוועדה הזאת ואת אדוני היושב ראש, שאנחנו הקהילות שלנו, אנחנו רוצים לשמוע ממפלגת השלטון שאתם לא רק אוהבים אותנו, מחבקים אותנו.

<דוד שלמה דנקר: אנחנו חייבים לשמוע לא רק עד סוף הפגרה, גם אחרי הפגרה, שאתם כן אוהבים אותנו, אתם כן אוהבים את האנשים שאוהבים את מדינת ישראל ואתם רוצים כן לחזק את הקשר בין מדינת ישראל ליהדות התפוצות.

<דוד שלמה דנקר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יהודה גליק.

אברהם נגוסה: אנחנו בשלב של הסיכום.

אברהם נגוסה: עומדים בחוץ ומחכים לדיון הבא.

אברהם נגוסה: אני אתן סיכום של משפט לפני שאני מסכם לסגן הנשיא של ארגון The Israel Project, בבקשה.

<ליאור וינטרוב: תודה רבה אדוני היושב ראש, ושוב תודה לכל הארגונים שנמצאים פה.

<ליאור וינטרוב: אני רק יאמר שיש פה ארגונים שלי פחות יצא להכיר.

<ליאור וינטרוב: The Israel Project רואה את עצמו כהאב וכאחד שמוכן לסייע תמיד לבניית יכולות, לשיתופי פעולה אסטרטגים ואנחנו נשמח להמשיך את הדיאלוג הזה.

<ליאור וינטרוב: כמו בחיים, גם בכנסת הייתה כוונה אחת לעשות דיון בכיוון אחד, אבל קורים דברים מעניינים שיוצאים לדרך אז את הדיאלוג החשוב הזה בנושא המקורי אנחנו חייבים להמשיך.

<ליאור וינטרוב: ואני רציתי גם להגיד, דוד דנקר, הבחור ששם דיבר, הוא עבד בשגרירות ישראל בוושינגטון והייתה לו עבודה מובטחת, עבודה מצויינת והוא פשוט התעקש לעלות לארץ ולהתגייס לצה"ל.

<ליאור וינטרוב: אז הבנאדם הזה שעומד, ובאמת תמיד אומרים שהחיים נוחים באמריקה, היה לו עתיד מובטח ולשמוע את הדברים האלה ממנו, אדם שעזב הכל בגיל לא צעיר, לא כמו כל המתגייסים אצלנו.

<ליאור וינטרוב: התעקש ללכת לצנחנים.

<ליאור וינטרוב: כשהוא אומר דברים כאלה אני חושב שזה צריך להדהד מאוד חזק בחדר הזה ותודה שוב, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני פשוט נאלץ לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: הדיון מאוד מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אבל אני מבטיח לכם, אנחנו נמשיך, נקיים את הדיון עוד פעם.

אברהם נגוסה: ואני הייתי רוצה לסכם.

אברהם נגוסה: קודם כל הוועדה מברכת את הפעילות של הארגון The Israel Project בנושא תדמיתה של מדינת ישראל והשפעתה על יהודי התפוצות.

אברהם נגוסה: זה חשוב וממש הוועדה מברכת.

אברהם נגוסה: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות גם רואה את כל יהודי באשר הוא שייך למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל היא הבית שלו.

אברהם נגוסה: לא משנה איפה הוא חי, מה הוא לובש, איך הוא מתפלל.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל היא הבית שלו, לכל יהודי באשר הוא.

אברהם נגוסה: ואנחנו בוועדת העלייה והקליטה רואים את יהדות התפוצות כנכס למדינת ישראל ואנחנו מכירים את פעילות ותרומתה של יהדות התפוצות לעלייה וקליטה פה במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני באופן אישי מכיר טוב מאוד את התרומה של יהדות התפוצות בעלייתם וקליטתם של יהודי אתיופיה.

אברהם נגוסה: גם העליות האחרות, גם מרוסיה ומהארצות האחרות.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו אחים.

אברהם נגוסה: ואמרת בצדק, אהבת ישראל היא לא תנאי, אין תנאי לאהוב את מדינת ישראל וארץ ישראל.

אברהם נגוסה: אם גם טוב או לא טוב אנחנו אוהבים כי זה הבית שלנו, אין לנו מדינה אחרת, ולכן אני מסכים איתך, מדינת ישראל היא הבית של כל יהודי וכולנו עם אחד.

אברהם נגוסה: והפעילות שלהם היא מאוד חשובה מכוון שכמו שאנחנו כולנו כעם אחד נלחמים נגד האויבים שלנו ואנחנו צריכים את הבעיות הפנימיות שלנו נמשיך להתווכח אבל את ה-BDS לתדמיתה של מדינת ישראל כולנו נתגייס ונלחם נגד האויבים שלנו.

אברהם נגוסה: על הבעיות שלנו נמשיך להתווכח כאן בכנסת ישראל, גם בתפוצות, בפדרציות.

אברהם נגוסה: תודה שבאת, אנחנו מאוד מודים לכם, כל המשתתפים, הישיבה נעולה.