ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 710, 2017-05-23 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים בדיון בהצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 27) (קרנות סל), התשע"ז-2016, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: מי מציג את הצעת החוק?

משה גפני: אני מבקש שלפני ההקראה נקבל הסבר על הצעת החוק בלי להיכנס לפרטים.

<דודו לביא: אני מנהל מחלקת השקעות ברשות ניירות ערך.

<דודו לביא: אגיד כמה דברי פתיחה וככל שבמהלך הדיון יעלו שאלות נוכל להתייחס.

משה גפני: תסביר לכל חברי הוועדה שנמצאים כאן מה אתם רוצים בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: יש פה הרבה מאוד חברי ועדה.

משה גפני: ..

<דודו לביא: אנחנו מבקשים להביא היום לאישור הוועדה את אחת מיוזמות החקיקה החשובות של העת האחרונה בשוק ההון.

<דודו לביא: עיקרה של היוזמה הוא העברה של תחום תעודות הסל, שבו מנוהלים כ-100 מיליארד שקל מכספי הציבור וכ-700 תעודות התחייבות, להסדרה ופיקוח של קרנות נאמנות מסוג קרנות סל, או ETF, במתכונת שמקובלת בכל העולם.

<דודו לביא: חשוב לציין שהמהלך בוצע בתהליך יסודי ומעמיק שכלל, מעבר לשימוע הציבורי כמקובל, גם שיח נרחב של הרשות עם כל בעלי העניין הרלוונטיים: מנהלי תעודות סל, מנהלי קרנות נאמנות, הבורסה, נאמנים, בנקים מקומיים וזרים ועוד.

<דודו לביא: לשמחתנו הצלחנו בזכות תהליך זה להביא לכך שהמהלך המורכב מובא לאישור הוועדה בתמיכתם של כל הגופים הרלוונטיים.

<דודו לביא: אני בטוח שהמתווה שגובש והובא לאישורכם מהווה איזון נכון וראוי, שמשרת את עניינם של כל הגורמים, ובראשם כמובן הציבור הרחב.

<דודו לביא: מאחר והצעת החוק שמונחת כיום על שולחן הוועדה מהווה רק מסגרת לפעילות במתכונת החדשה החלטנו, כחלק מן השקיפות שמאפיינת את העבודה שלנו, לגבש, בתיאום ובשיתוף עם בעלי העניין במהלך, מסמך, שכולל את עקרונות הליבה של ההסדרה שניישם במסגרת חקיקת משנה, שתובא בהמשך אף היא לאישור הוועדה.

<דודו לביא: יושב-ראש הרשות, שנבצר ממנו להגיע לדיון היום, ביקש ממני לומר, שמאחר שרשות ניירות ערך מייחסת חשיבות רבה לקיומה של ודאות רגולטורית- - -

משה גפני: לא ערכנו בשבוע שעבר את הדיון בגלל שהוא לא היה, על-פי בקשתו.

<דודו לביא: לצערנו הוא לא יכול היה להגיע גם היום.

משה גפני: הוא עדיין בחוץ לארץ?

<דודו לביא: הייתה לו מחויבות אחרת.

<דודו לביא: יושב-ראש הרשות ביקש ממני לומר, שמאחר שרשות ניירות ערך מייחסת חשיבות רבה לקיומה של ודאות רגולטורית הוא רואה את עצמו מחויב גם במקרה הזה לשמור בשנים הקרובות על מאפייני ההסדר ולהימנע, ככל הניתן, מביצוע שינויים מהותיים במאפייני היסוד שלו.

משה גפני: הוא מבקש שלא נעשה שינויים בחוק?

משה גפני: הוצאתם את ועדת הכספים.

משה גפני: מה, אני אשתוק?

<שרה קנדלר: כל התקנות יגיעו לוועדת הכספים.

<דודו לביא: הצעת החוק והתקנות יגיעו לדיון בוועדת הכספים.

משה גפני: בהוראות המעבר ועדת הכספים לא נמצאת.

משה גפני: למה הוא מתכוון שהוא רוצה שלא נעשה שינויים?

<דודו לביא: הוא מתכוון לכך שהמהות של החקיקה הזאת היא לקחת פעילות עסקית קיימת, שמנהלת כ-100 מיליארד שקלים במתכונת של חוב, ולהעביר אותה לסוג חדש של הסדרה ופיקוח כמוצר חדש, כקרן נאמנות.

<דודו לביא: ההסדר הזה בכללותו כולל הרבה רכיבים וחלק לא מבוטל מן הרכיבים האלה הם בבחינת שינוי ביחס לדפוסי הפעילות של השחקנים היום, שמחייב אותם גם לשנות את המודל העסקי שלהם ולהיערך בהתאם.

<דודו לביא: רשות ניירות ערך לא נוהגת לתקן חקיקה לעתים תכופות מדי והיא מייחסת גם ערך מוסף ליצירת ודאות.

<דודו לביא: אנחנו לא נוהגים לתקן חוקים שלנו לעתים תכופות יותר מדי.

משה גפני: רק פעם בשבוע...

<דודו לביא: התיקון הגדול לחוק היה תיקון 27 מ-1994, כאשר הרוב זה תיקונים עקיפים.

משה גפני: חוקקנו כאן את שינוי מבנה הבורסה.

משה גפני: אנחנו מחוקקים הרבה מאוד חוקים של רשות ניירות ערך, הרבה מאוד.

משה גפני: אתם כן נוהגים להביא הרבה הצעות חוק, אבל אנחנו לא מתלוננים על זה.

<דודו לביא: ההסדר החדש כולל כמה מאפייני ליבה חדשים, וחלקם נועדו לייצר לגופים שפועלים היום כמנהלי תעודות סל סוג של יציבות.

משה גפני: אתם מבקשים שלא נשנה את זה.

משה גפני: אין לי שום עניין לשנות את החוק.

משה גפני: אם לא יתגלו במהלך הדיון בעיות שצריך לתקן אותן אז לא נתקן.

משה גפני: אם יתגלה שצריך לתקן אז זה התפקיד שלנו.

<דודו לביא: מדובר פה באמירה אישית של יושב-ראש רשות ניירות ערך, שנועדה לייצר אצל מנהלי תעודות הסל תחושה שההסדר שיחול לאחר שהחוק ייכנס לתוקף לא ישונה אחרי שנה או אחרי שנתיים.

<דודו לביא: זה המהות של האמירה הזאת.

<שרה קנדלר: זה יותר בהתחייבות שלנו, שניתן להם ודאות רגולטורית, שמבחינתנו לא ניזום תיקונים תכופים וניתן להם זמן להתארגן.

<שרה קנדלר: זה לא אמירה לוועדה אלא אמירה לעצמנו.

<דודו לביא: האמירה היא על מנת להניח את דעתם, בעיקר של מנהלי תעודות סל שעומדים לפני שינוי של המודל העסקי.

<שרה קנדלר: רוצים לתת ודאות לגופים.

<שרה קנדלר: זה שינוי גדול מאוד.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: בהתחלה לא הבנתי אותך.

<שרה קנדלר: אנחנו לא באים לוועדה.

<שרה קנדלר: אנחנו באים לעצמנו.

<דודו לביא: מאחר ויושב-ראש הרשות לא נמצא כאן הקפדתי להגיד את הדברים מפיו.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: בהתחלה לא הבנתי ועכשיו אני מבין.

משה גפני: אתם רוצים שתהיה ודאות לגופים ואומרים שאתם לא הולכים לשנות את זה.

<דודו לביא: אין לנו עניין במהלך השנה-שנתיים לאחר כניסת החוק לתוקף לחולל שינויים מהותיים בליבת ההסדרה.

<דודו לביא: לסיום, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להודות לכל הגופים שנטלו חלק במהלך הזה, שמבחינתנו מהווה מודל לאופן שבו רגולטור וגופים מפוקחים מתנהלים יחד וחוברים לצורך השגה של מטרה שמשרתת את עניינו של הציבור הרחב.

<דודו לביא: אני מקווה מאוד, לאור החשיבות הגדולה מאוד של החקיקה הזאת, שהוועדה תסייע בידינו להאיץ את תהליך החקיקה, גם של החקיקה הראשית וגם של התקנות שיבואו בהמשך, על מנת לעמוד ביעד שקבענו לעצמנו, להכניס את ההסדר הזה לתוקף כבר בתחילת השנה האזרחית הבאה.

משה גפני: בסדר גמור, מאה אחוז.

משה גפני: מי מבין הגופים שקשורים לעניין הזה רוצה להתייחס לפני שאנחנו מתחילים בהקראה?

משה גפני: בבקשה.

<בועז נגר: אני יושב-ראש איגוד תעודות הסל.

<בועז נגר: הרפורמה הזאת מתייחסת בעיקר לתעודות סל.

<בועז נגר: אנחנו מצטרפים לדברים שנאמרו כאן, שזה רפורמה חשובה.

<בועז נגר: אין ספק שהיא רפורמה מצוינת למשקיע, היא תיתן לו מצב בטוח יותר.

<בועז נגר: הגדוּלה של החוק הזה, שהוא לא יפגע בתשואה.

<בועז נגר: הרי קל לתת מצב בטוח אבל להכניס הוראות שבסוף נותנות פחות כסף ללקוח.

<בועז נגר: הרפורמה הזאת תייצר תחרות גבוהה יותר.

<בועז נגר: ללא ספק היא רפורמה חשובה והיא טובה למשקיע.

<בועז נגר: לנו היא קשה, אבל אנחנו תומכים ברפורמה הזאת.

משה גפני: למה קשה?

<בועז נגר: כי הרפורמה הזאת קובעת עקרונות לטובת המשקיע אבל אנחנו צריכים לעשות שינוי דרמטי בפעילות הקיימת שלנו כדי להתאים את עצמנו לסטנדרטים החדשים.

מיכל בירן: סבר את אוזנינו.

<בועז נגר: תחשבי שאת מנהלת חברה אחת ויום אחד משנים את הכללים.

<בועז נגר: את צריכה לגייס יותר עובדים, לשנות את כל תהליכי העבודה בחברה, מרכיב ההוצאות גדל, כל החשיבה שונה.

<בועז נגר: זה שינוי דרמטי במהלך חיי החברה.

<בועז נגר: זה שינוי שנעשה אותו כי אנחנו מכירים בחשיבות של הרפורמה הזאת, אנחנו מכירים בחשיבות שהיא תיעשה.

משה גפני: אתם תרוויחו יותר?

<בועז נגר: לא, אנחנו ניפגע משמעותית, וזה בסדר.

משה גפני: זה משהו חדש שאני לא רגיל לו כאן.

<בועז נגר: המשקיע לא רואה כלום, הוא רואה רצף.

משה גפני: זה שאתם ציוֹנים דגולים – זה בסדר.

משה גפני: אבל אתה אומר שאתה הולך להפסיד כסף, אתה הולך להביא עוד עובדים, אתה גם לא הולך להרוויח יותר.

משה גפני: כלומר, אתה בעצם מפסיד.

משה גפני: ואתה מברך על זה?

<בועז נגר: כן.

<בועז נגר: אסביר למה.

<בועז נגר: החוק קבע עקרונות נכונים, אנחנו לא יכולים להתווכח איתם.

<בועז נגר: אנחנו מקבלים את העקרונות של החוק.

<בועז נגר: עכשיו נשארת הדרך ליישם אותו.

<בועז נגר: אני לא יכול להתנגד למשהו שיקרה בסופו של דבר, כי הוא נכון, העקרונות שהרשות קבעה בחוק נכונים ולכן אני לא יכול להתנגד להם.

<בועז נגר: מה שאני יכול לעשות זה לקבל את הגזרה, אבל חשוב שאוכל לבצע אותה בצורה היעילה ביותר, כלומר שזה לא יוביל למצב שאני מת אחר-כך אלא במצב שאני עדיין חי, אמנם רזה יותר אבל עדיין חי.

<בועז נגר: במשך שנה בוצע תהליך ארוך מול רשות ניירות ערך, וזה לא דבר טריוויאלי.

<בועז נגר: הצגנו בפני הרשות את כל הדברים שאמרנו.

<בועז נגר: תהינו מה אם יהיה החוק היפה הזה ויישמו אותו אך אנחנו נמות אחר-כך.

<בועז נגר: הם נתנו לנו מענה.

<בועז נגר: היה תהליך ארוך מאוד שנמשך שנה.

<בועז נגר: "סגרנו" לדעתי 90% מהדברים.

<בועז נגר: אנחנו משוכנעים שנחיה אחר-כך.

<בועז נגר: כלומר, המשקיע ימשיך לקבל אותו דבר, המוצר ימשיך לחיות, אנחנו ניפגע אבל נחיה ולא נמות.

<בועז נגר: החוק הזה גם היה יכול להביא למצב שמשהו מת בדרך.

מיכל בירן: בקיצור, הכניסו להם "עז" ואז הוציאו אותה.

<בועז נגר: בשורה התחתונה, אנחנו הולכים לכיוון של החוק, אבל בכל זאת במסגרת התקנות יש כמה פינות קטנות שעדיין לא דיברנו עליהן.

<בועז נגר: אני מאמין שנצליח להגיע להסכמה.

<אייל לב ארי: מה שחסר כרגע לוועדה זה להסביר את המצב הקיים היום, מה זה תעודת סל, איך היא הוסדרה מבחינת רשות ניירות ערך, ככל שהיא הוסדרה, מה התנאים שלה היום ולאן אתם רוצים להגיע בהצעת החוק הזאת.

<דודו לביא: אסביר.

<בועז נגר: בשורה התחתונה, אנחנו תומכים בהצעת החוק.

<בועז נגר: אנחנו ניערך ביחד בהתקנת התקנות כדי לוודא שהחוק יוסדר בצורה מוצלחת ויעילה.

משה גפני: אני שמח על הדברים שלך אבל אני לא מקבל אותם.

משה גפני: משהו חסר לי.

משה גפני: אתם בחברות הסל לא יושבים פה בתור מתנדבים אלא כי רוצים להרוויח כסף, וזה לגיטימי וכך צריך להיות, שתוכלו לשלם משכורות לעובדים, שתוכלו להרוויח.

משה גפני: כאשר באה רשות ניירות ערך ומביאה הצעת חוק, שלפי מה שאתה אומר היא הצעת חוק טובה והכול בסדר.

משה גפני: אבל משהו חסר לי.

<דודו לביא: אנסה אחר-כך להשלים את החוסר הזה.

משה גפני: איך ייתכן שאתם מביאים הצעת חוק, ואני בעד הצעת החוק, כאשר הם מפסידים ומברכים על כך?

<שרה קנדלר: הם לא הולכים להפסיד.

<שרה קנדלר: הם ירוויחו פחות.

<בועז נגר: לא ננהל את העסק בהפסד.

<בועז נגר: ביחס למצב הקיים – אנחנו עדיין נהיה רווחיים.

<דודו לביא: רווח לא נאמד רק בתזרים הכספי אלא רווח הוא מול הסיכון.

<דודו לביא: כלומר, יש תחלופה בין תשואה ובין סיכון.

<דודו לביא: המהלך הזה במהותו מגדיל בצורה משמעותית מאוד את הסיכון של מנהלי תעודות הסל וכמובן של הציבור.

משה גפני: תסביר את מה שאייל לב ארי ביקש, מה המצב היום ולאן אתם רוצים להגיע.

<דודו לביא: כיום תעודות סל – דרך אגב, באופן ייחודי מאוד – הן בעצם תעודות התחייבות שמוסדרות לפי הוראות חוק ניירות ערך.

<דודו לביא: מנהל תעודת סל הוא בעצם תאגיד מדווח, הוא לא שונה מכל מנפיק אחר שמגייס חוב מן הציבור, וגם תעודת הסל במהות שלה היא בעצם הנפקה של אגרות חוב לציבור, שהתמורה שלהן, בשונה מאגרות חוב רגילות שיש להן תנאים, לתת ריביות כאלה ואחרות או להיות מוצמדות או לא מוצמדות, התמורה שלהן היא פועל יוצא של התחייבות של המנפיק לעקוב אחרי המדד, או לתת למשקיע בכל עת ועת את תשואת המדד בהתאם לנוסחה שקבועה בתשקיף אגרת החוב.

<דודו לביא: זה אומר שמנהל תעודת הסל מגייס כסף מהציבור וכנגד הכסף הזה יש התחייבות.

<דודו לביא: הדבר הזה בעייתי בשני מישורים.

<דודו לביא: ראשית, כי אנחנו שואפים למצב שההתחייבויות תמיד יתמלאו, אבל העולם מלא אי-ודאות, ותיאורטית בתרחישים קיצוניים מאוד יכולים להיות מקרים שבהם יהיה קשה למלא אחר ההתחייבות ומי שיצטרך לספוג את הסיכון במקרה של התממשות סיכון כזה – ויש שלל סיכונים, לא ארחיב כרגע, אפשר לעשות על זה סימפוזיון של יום שלם – באופן טבעי היא החברה המנהלת שגייסה את החוב מן הציבור.

מיכל בירן: אלא אם יעשו מזה הסדר "תספורת" בסוף ואז רק הציבור יישא בסיכון הזה.

<דודו לביא: בשוק ההון הכול הוא שאלה של תיאום ציפיות מול המשקיע.

<דודו לביא: כאשר אתה קונה אגרת חוב של חברה אתה מבין שלחברה יש פעילות ריאלית והפעילות יכולה להיות לפעמים מוצלחת יותר ולפעמים מוצלחת פחות.

<דודו לביא: כפי שהניסיון מלמד, כשהיא לא מוצלחת, מה לעשות, לפעמים זה מגיע כדי צורך לְמה שאת קוראת לו "תספורת" ואז המשקיע נפגע, אבל המשקיע גם יכול להלין בצורה מוגבלת כי הוא ידע מה כללי המשחק.

<דודו לביא: במרוצת השנים, עם ההתפתחות הפנומנלית של התעשייה הזאת של תעודות הסל, אנחנו מדברים על כ-700 מוצרים שעוקבים אחרי כמעט כל דבר.

<דודו לביא: דרך אגב, זה מספר חסר תקדים יחסית לגודל של שוק ההון הישראלי בכל קנה מידה בין-לאומי, אין דבר כזה בעולם, וגם המודל ייחודי, כי בכל העולם מדובר בעקיבה אחרי מדדים באמצעות קרן נאמנות, לא באמצעות תעודת התחייבות.

מיכל בירן: מה ההשלכה של זה?

<דודו לביא: ההשלכה של זה, קרן נאמנות היא בעצם תיק השקעות שמנוהל במשותף עבור הציבור.

<שרה קנדלר: שאין התחייבות.

<שרה קנדלר: זה המשמעות הכי גדולה.

<דודו לביא: אין התחייבות, למרות שבמבחן התוצאה המשקיע סביר להניח שיקבל את אותה תוצאה.

<דודו לביא: אבל העובדה שכיום מדובר במוצר מתחייב, בשים לב לאופן שהמוצר הזה נתפס בידי הציבור כיום, הציבור לא יכול להכיל את האפשרות, שוק ההון לא יכול להכיל.

<דודו לביא: בגלל היבטים של סיכון סיסטמי, השלכות רוחב של אירוע, הוא לא יכול להכיל את האפשרות שמנפיק של תעודת סל לא יוכל לעמוד בהתחייבותו.

<דודו לביא: כאשר מדובר במוצר כמו קרן, קרן זה ניהול של תיק.

<דודו לביא: דרך אגב, כבר היום יש קרנות נאמנות מחקות שבעצם משרתות את אותה תכלית של תעודות סל.

<דודו לביא: גם הן עוקבות, והן עושות את זה בצורה מוצלחת מאוד.

<דודו לביא: דרך אגב, בכל העולם עושים את זה בצורה מוצלחת מאוד ואין לנו ספק שגם מנהלי תעודות הסל יצליחו לעשות את זה.

<דודו לביא: מעבר לזה – במרוצת הדיונים ניכנס גם לרזולוציות גבוהות יותר – המודל כולל כמה מאפיינים שנועדו, במסגרת הרציפות של המעבר מעולם מתחייב לעולם של מנהל השקעות, לתת גם למשקיעים את תחושת הוודאות היחסית.

<דודו לביא: במובן הזה, זה כמו ילד שאתה מלמד אותו לרכוב על אופניים אבל בהתחלה אתה משאיר את גלגלי העזר ומעלה את השיפוע שלהם כדי שהוא ירגיש בטוח.

<דודו לביא: המודל החדש כולל רכיב ייחודי, שהוא כמו אותם גלגלי עזר.

<דודו לביא: כלומר, הוא קובע רצועת ביטחון, בגובה שמנהל קרן הסל יודיע לציבור, שהוא מגדיר שוליים מעל תשואת המדד ומתחת לתשואת המדד, באופן שנועד לייצר למשקיע ודאות גבוהה ביחס לסבירות שבסופו של דבר הוא יקבל את תשואת המדד.

<דודו לביא: לשאלתך, איך קורה הקסם הזה, שבא נציג של התעשייה ואומר: "אני מוכן להרוויח פחות"?

<דודו לביא: גיבשנו מודל שהמטרה שלו לא להביא לכך שהתעשייה, שהיא היום תעשייה מאוד-מאוד רווחית, תפסיק להיות רווחית.

<דודו לביא: היא תמשיך להיות רווחית ולאורך זמן אנחנו מקווים מאוד – אנחנו גם מעריכים – שהעובדה שהיא תיכנס תחת משטר של פיקוח – כי היום אין פיקוח, היום זה בעצם משטר של גילוי.

<דודו לביא: אם היום חברה שמנפיקה אגרת חוב מתנהלת בצורה בעייתית, מתנהלת באופן שחושף את המשקיעים לסיכונים, מבלי להתייחס כרגע ספציפית לתחום תעודות הסל, הכלי היחיד שעומד בידי רשות ניירות ערך הוא כלי הגילוי, לספר לציבור שיש פה סיכון כדי שבמסגרת אותו תיאום ציפיות הוא יוכל להעריך אם כדאי לו להשקיע או לא כדאי לו להשקיע וכן הלאה.

<דודו לביא: כשאנחנו מדברים על עולם של פיקוח, כללי המשחק אחרים.

<דודו לביא: למפקח יש סמכות לתת הוראת עשה.

<דודו לביא: אם הוא רואה שהסיכון גובר, הוא יכול לבוא למפוקח ולהגיד לו: אתה מגדיל את הסיכונים, תתקן; או שהוא יכול לבוא לכנסת ולשנות את כללי ההשקעה.

<דודו לביא: מכאן גם בא הצורך באותה אמירה.

<דודו לביא: העלית תהיות למה יושב-ראש הרשות מצא לנכון לייצר ודאות ביחס לעניין הזה.

<דודו לביא: הם רוצים לדעת שלא ישנו להם שנה או שנתיים לאחר מכן את כללי המשחק, לא יהפכו את הדברים.

<דודו לביא: אין לנו שום כוונה לעשות את זה.

<בועז נגר: זו הערה חשובה מאוד כי אנחנו חוטפים מכה ואנחנו רוצים לדעת שייתנו לנו זמן להתאושש ממנה לפני המכה הבאה, בגדול.

משה גפני: הם אמרו שהם לא עושים שינויים.

<בועז נגר: אני מסביר את הרציונל.

<דודו לביא: אנחנו מעריכים שבטווח הארוך המצב של התעשייה – סך הכול מוצרי השקעה פסיביים זה תחום שמתפתח מאוד וצומח בעולם, וגם בארץ.

<דודו לביא: בסך הכול זו תעשייה צעירה מאוד, של 17-15 שנים, שהגיעה מאפס ל-100 מיליארד שקל, ויכולה להגיע גם ל-200 ול-300 מיליארד שקל.

<דודו לביא: לא מן הנמנע שהעובדה שהתחום הזה יהפוך להיות תחום מפוקח תיתן לו זריקת מרץ, גם באופן שישפר ויעודד את הפעילות בשוק ההון הישראלי.

<דודו לביא: צריך להגיד שתעודות הסל היום מהוות רכיב משמעותי מאוד במסחר בבורסה.

<דודו לביא: מדובר על סדרי גודל שבין רבע לשליש, תלוי איך מודדים את זה.

משה גפני: גיא גולדמן, עמדת משרד האוצר, בבקשה.

<גיא גולדמן: אני נמצא פה כנציג רשות המסים, לא כנציג משרד האוצר.

<גיא גולדמן: אין לנו התייחסות מסוימת לתיקון קרנות הסל.

משה גפני: הייתה איזו הפרדה בין רשות המסים למשרד האוצר?

<גיא גולדמן: אין לנו התייחסות לתיקון קרנות הסל.

<גיא גולדמן: יש לנו התייחסות מקצועית כמשרד האוצר.

<גיא גולדמן: יש לנו פה הוראת מעבר ספציפית בחוק שבאה ליצור פטור ממס רווחי הון על המעבר מתעודת סל לקרן סל.

<גיא גולדמן: זה הכול.

משה גפני: אתם תומכים בהצעת החוק הזאת?

<גיא גולדמן: כן, בוודאי.

<דודו לביא: כפי שאמרתי קודם, התמיכה גורפת מקיר אל קיר.

<יוליה מרוז: אני מנכ"לית איגוד בתי השקעות.

<יוליה מרוז: נאמרו פה דברים על הרפורמה ודודו לביא הסביר את עיקריה.

<יוליה מרוז: אני לא יודעת עד כמה התחדדה הסוגיה, שהרפורמה הזאת מטפלת בתעודות הסל, אבל תעודות הסל הן אחד מתחומי הפעילות המרכזיים של בתי השקעות בישראל.

<יוליה מרוז: בסופו של דבר הרפורמה, המשמעות שלה היא מעבר לשינוי בתעודות סל.

<יוליה מרוז: היא משפיעה באופן כללי על כלל הפעילות של בתי ההשקעות.

<יוליה מרוז: מדובר ברפורמה לא פחות מקולוסלית מבחינת ההשפעה שלה על הפעילות העסקית.

<יוליה מרוז: כבר הסבירו ונאמר כאן שאכן כל מה שגובש במסגרת החקיקה והרפורמה נעשה בתהליך של תיאום והידברות עם הגופים, עם בתי ההשקעות ועם החברות לתעודות סל.

<יוליה מרוז: לכן הדברים מובאים לכאן בצורה מוסכמת.

<יוליה מרוז: צריך לציין את מלוא החשיבות של האמירה הנכונה מאוד, הראויה מאוד וחשובה מאוד שהעביר לכאן יושב-ראש רשות ניירות ערך, כפי שהציג דודו לביא, שהיא אמירה על אופק רגולטורי ודאי לגבי רפורמה שהיא כל-כך חשובה ומשפיעה, שעבדו עליה במשך תקופה כל-כך ארוכה.

<יוליה מרוז: אז גם בהסתכלות קדימה חשובה מאוד מבחינת התעשייה האמירה הזאת על אופק רגולטורי ודאי, שלא ייעשו שינויים משמעותיים בדברים שנקבעו ברפורמה הזאת בטווח הנראה לעין, שהיא נותנת ודאות עסקית.

<אלי בבלי: אני יושב-ראש איגוד מנהלי הקרנות.

<אלי בבלי: גם אנחנו בעד מסגרת הצעת החוק כפי שמובאת היום.

משה גפני: חייב להיות מישהו שמתנגד.

<אלי בבלי: הכול כמובן בכפוף לתקנות שיובאו בהמשך לאישור, שטרם ראינו אותן.

<שרה קנדלר: יש פה הסמכות לתקנות.

<דודו לביא: החוק הוא חוק מסגרת, הוא קובע רק את המסגרת לפעילות.

<דודו לביא: לכן במסגרת השיח, שדרך אגב גם מנהלי הקרנות היו צד חשוב מאוד ומרכזי לו, גיבשנו עקרונות ברמת פירוט גבוהה מאוד שאמורה לייצר – כל הזמן אנחנו מדברים על ודאות, אז גם לעניין הזה אמורה לייצר ודאות גבוהה מאוד.

<דודו לביא: התקנות אמורות לשקף, בדרך של המרה של ניסוח בשפת יום-יום לתבנית משפטית, את אותם עקרונות שמופיעים במסמך המפורט מאוד, שמחזיק משהו כמו 15-20 עמודים ומתייחס כמעט לכל היבט ונדבך שרלוונטי למהלך הזה.

משה גפני: נתחיל בהקראת הצעת החוק.

משה גפני: אגב, יש משנה שאומרת שאם כולם מחייבים אז הוא יוצא זכאי, בדינים מסוימים.

משה גפני: צריך שיהיה מישהו שמתנגד.

<אייל לב ארי: מכיוון שכרגע מונח בפני הוועדה רק הנוסח בכחול אז אל תקריאו את השינויים שאתם מבקשים להכניס.

<אייל לב ארי: בדיון הבא כאשר יהיה נוסח מעודכן יותר אפשר יהיה לקרוא אותם.

<חגי בן ארזה: הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 27) (קרנות סל), התשע"ז–2017 אלה הגדרות שדרושות לנו להמשך.

<חגי בן ארזה: "קרן מחקה" היא קרן שעוקבת אחרי מדדים של סחורות או של ניירות ערך.

<חגי בן ארזה: היא אמורה לחקות את התוצאות של המדד.

<חגי בן ארזה: "קרן סגורה" היא קרן שנסחרת בבורסה, לעומת "קרן פתוחה" שהיא קרן שהיציאה והכניסה לקרן היא באמצעות מנהל הקרן באופן ישיר, בלי אפשרות לסחור ביחידות בבורסה.

<חגי בן ארזה: "קרן סל" תהיה סוג של קרן סגורה שיחולו עליה הוראות ייחודיות.

<חגי בן ארזה: סעיף 2 הוא סעיף התחולה של החוק הראשי.

<חגי בן ארזה: הוא עוסק בהסדרים של השקעה משותפת בניירות ערך.

<חגי בן ארזה: כלומר בתוך תחום תעודות הסל יש תת ענף שנקרא "תעודות פיקדון" או "תעודות על מטבע" שלא נכנסות להגדרה של החוק מכיוון שהם לא ההסדר של השקעה משותפת בניירות ערך.

<חגי בן ארזה: הרציונל של הרפורמה, שהיא אמורה להביא את תעודת הסל אל תוך החוק רלוונטי גם לחלק מן התעודות הללו.

<חגי בן ארזה: לכן אנחנו מציעים להסמיך את השר לקבוע שתעודות פיקדון מסוג מסוים ייכנסו לחוק וחלק מסוים יישאר מחוץ לחוק, בהתאם למידת שיקול הדעת שיש למנפיק בניהול ההשקעות של התעודה.

<חגי בן ארזה: זה ההסמכה שאנחנו מבקשים.

<אייל לב ארי: אני מבקש לשאול את שרה קנדלר, לגבי ההסדר שקבע השר, שמטרתו השקעה משותפת, האם לפי פרשנות

<אייל לב ארי: כם זה נכנס תחת הצורך של אישור הוועדה לפי סעיף 131?

<שרה קנדלר: כן.

<שרה קנדלר: כל החוק צריך אישור ועדה.

<שרה קנדלר: אפשר לציין את זה פה, אבל אתה יודע שאין אחידות בחוק השקעות בשוק ההון.

<אייל לב ארי: אני לא רוצה להוסיף עכשיו סתם הוראה כאשר יש את הסעיף הכללי, לכן שאלתי אם ההסדר יכול להיות הסדר שנקבע לצורך העניין בצו, ואז כאשר מדברים על תקנות השאלה אם יתייחסו רק לתקנות ולא לצו, דבר שאומר לגבי סוג מסוים של תעודה שכן יחול עליה חוק השקעות משותפות, או אם ההסדר יכול להיות יותר כוללני בתוך תקנות ואז הוא נכנס בתוך הסעיף הכללי.

<שרה קנדלר: זה ייכנס בסעיף 131.

<חגי בן ארזה: סעיף 5 עוסק בהסכם קרן.

<חגי בן ארזה: תיקנו את סעיף 50, כך שמנגנון ההוספה בקרנות סגורות יתבטל, אז אנחנו מתקנים את הסעיף, כך שההתייחסות להוספה תשתנה גם בהתייחסות לעמלה.

<אייל לב ארי: תזכיר במילה אחת מה זה "הוספה".

<חגי בן ארזה: "הוספה" זה מרכיב מסוים בדמי הניהול, בתשלום שישולם למנהל הקרן, שמשולם כהוספה על מחיר היצירה או ניכוי מחיר הפדיון.

<חגי בן ארזה: בקרנות סגורות הרציונל של החלק הזה בשכר קטן ולכן אנחנו מבקשים לתקן את סעיף 50, שעוסק בקרן סגורה, כך שלא יהיה מנגנון הוספה בקרן סגורה ובמקום זה תהיה אפשרות ליצור עמלה שתשולם לקרן ואמורה לפצות את בעלי היחידות בקרן בשל הפגיעה בתשואה מן היצירה או הפדיון.

<חגי בן ארזה: לכן אנחנו מתקנים את הסעיף.

<חגי בן ארזה: כאשר נגיע לסעיף 50 נתייחס יותר למהות, אבל כאן מדובר על העניינים שייכנסו אל תוך הסכם הקרן.

<חגי בן ארזה: סעיף 23ז עוסק באיסור העברת פעילות של ניהול קרנות שתגרום לשינוי בנתח השוק, מעבר למה שנקבע בסעיפים 23 ואילך.

<חגי בן ארזה: כאן אנחנו מחריגים העברה שנעשית בתוך הבית, כלומר לחברה-אם או לחברה-אחות, לחברה שולטת או לחברה שנשלטת על-ידי אותו בעל שליטה, כי אין השפעה על התחרותיות במקרה כזה, זו העברה בתוך הבית אז אין סיבה לאסור אותה.

<חגי בן ארזה: זה גם דבר שכנראה יקרה או יכול לקרות כתוצאה מן הרפורמה.

משה גפני: אתם עוקבים אחר מה שהוא מסביר?

משה גפני: אם יש לכם הערות, תגידו.

<חגי בן ארזה: סעיף 25 עוסק בתשקיף של קרן.

<חגי בן ארזה: אנחנו מבקשים, כדי ליצור סחירות של היחידות של קרן הסל לאפשר מנגנון של עשיית שוק בקרן.

<חגי בן ארזה: גם לזה נתייחס בהמשך.

<חגי בן ארזה: לצורך זה צריך ליצור מחסנית של יחידות, שמנהל הקרן יוכל להחזיק אצלו יחידות רדומות לצורך המסחר, לצורך האפשרות של עשיית שוק.

<חגי בן ארזה: כדי לעשות דבר כזה אנחנו מבקשים לעשות, כפי שקיים היום בתעודות הסל, הקצאה ישירות לקרן.

<חגי בן ארזה: במועד ההקצאה של יחידות הקרן לראשונה, להקצות יחידות לקרן שייחשבו ליחידות רדומות וההקצאה תיעשה לפי התשקיף שמבוסס על הוצאה לציבור.

<חגי בן ארזה: התשקיף יאפשר גם הקצאה של יחידות לציבור וגם הקצאה של יחידות לקרן לצורך יצירת המחסנית.

משה גפני: לשם מה צריך את היחידות האלה?

<חגי בן ארזה: כדי שיהיה מלאי של יחידות שאפשר יהיה לעשות בו שוק.

<חגי בן ארזה: כלומר יהיה גורם שפועל בהסכם עם מנהל הקרן והוא מציע את היחידות באופן שוטף במהלך המסחר בבורסה.

<חגי בן ארזה: זה דבר שמחזק את הסחירות.

משה גפני: למה קוראים לזה בשמות שונים?

משה גפני: אתמול דיברנו על אגף שוק ההון, שצריך שיהיה לאיגוד חברות הביטוח כסף שיכסה את ההוצאות של המבטחים.

משה גפני: שם לא קוראים לזה "קרן סגורה".

משה גפני: למה השמות שונים?

<דודו לביא: חלק לא מבוטל מן ההסדרים שתיחשפו אליהם בהמשך בעצם מתרגמים פרקטיקה שנוהגת היום בתחום תעודות הסל.

משה גפני: אני שואל רק על המינוח.

<דודו לביא: "קרן סגורה" זה מונח לא חדש.

<דודו לביא: הוא מונח שקיים בחוק השקעות משותפות.

<שרה קנדלר: יש שני סוגים, יש קרן סגורה וקרן פתוחה.

<דודו לביא: קרן המו"פ למשל, שאושרה באחד הדיונים לפני מספר חודשים כאן בוועדה, גם היא קרן סגורה.

משה גפני: באגף שוק ההון קוראים לזה בשם אחד ואצלכם קוראים לזה בשם אחר?

<שרה קנדלר: זה מוצר אחר, אין להם קרנות, אין קשר בין המוצרים.

<דודו לביא: גם לקרן השתלמות קוראים קרן אבל היא קרן אחרת לגמרי.

משה גפני: שם יש כסף שצריך לשמור אותו בצד כדי שיהיה כיסוי למבטחים.

<דודו לביא: עולם הביטוח הוא עולם של יציבות.

<אייל לב ארי: תסבירו בדיוק מה ההבדל בין קרן סגורה לקרן פתוחה.

משה גפני: למה לא להשאיר רזרבה?

<דודו לביא: זה לא רזרבה.

משה גפני: אז בשביל מה צריך את זה?

<חגי בן ארזה: זה מלאי של יחידות שאפשר לעשות איתן שוק.

משה גפני: בשביל מה צריך לשמור מלאי?

משה גפני: תשתמש בהן.

משה גפני: למה צריך לשמור אותן?

<חגי בן ארזה: כרגע בנוסח הקיים אפשר רק להציע יחידות לציבור.

<חגי בן ארזה: מנהל הקרן בעצם נשאר בלי יחידות, אין לו יחידות של הקרן עצמה.

<חגי בן ארזה: אז אם רוצים לעשות שוק כדי להגביר את הסחירות ואת הנזילות של היחידות זה אומר שמישהו צריך להציע יחידות בכל רגע נתון במחיר מסוים וכל מי שרוצה יכול לקנות ממנו.

משה גפני: הוא שומר את היחידות האלה בקרן סגורה?

<חגי בן ארזה: לא.

<חגי בן ארזה: הקרן נקראת קרן סגורה.

<חגי בן ארזה: חלק מן היחידות של הקרן הסגורה יוחזקו כיחידות רדומות במחסנית שמנהל הקרן מחזיק.

<חגי בן ארזה: זה בעצם מלאי שמשמש להצעה לציבור.

<חגי בן ארזה: מי שמציע צריך שיהיה לו מלאי כדי שהוא יוכל למלא את ההתחייבות שלו להיכנס לשוק.

<חגי בן ארזה: כדי ליצור את המחסנית הזאת, דבר שאינו אפשרי כיום, כלומר הוא אפשרי אבל צריך לקנות אותן- - -

משה גפני: לא מחסנית אלא מחסן.

משה גפני: הייתי קובע שם אחר.

<שרה קנדלר: זה מונח מקדמת דנא.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: איך תטביעו חותם?

משה גפני: ...

משה גפני: אם תחשבו על שם אחר אז נשנה.

<חגי בן ארזה: סעיף 32 עוסק בתקופה להזמנת יחידות.

<חגי בן ארזה: שם יש הבדל בין יחידות של קרן פתוחה ליחידות של קרן סגורה.

<חגי בן ארזה: יחידות של קרן פתוחה – התקופה להגשת הזמנות היא כל התקופה שהתשקיף בתוקף, דהיינו שנה; בקרן סגורה – בעיקרון אין יציאה באופן שוטף של יחידות.

<חגי בן ארזה: בעצם מציעים פעם אחת לתקופה מצומצמת, של 30 ימים, ואחר-כך היחידות נסחרות.

<חגי בן ארזה: קרן סל תהיה קרן שונה.

משה גפני: מה זה אומר?

<חגי בן ארזה: זה אומר שהתקופה של היצירה, התקופה שמציעים בה יחידות וקובעים את המספר שלהן, היא תקופה מוגדרת בזמן.

<חגי בן ארזה: אחר-כך אי אפשר ליצור יחידות חדשות אלא אפשר פשוט לקנות אותן בבורסה.

משה גפני: אז איך הגיע לפה שר האוצר?

<חגי בן ארזה: זה נכון לגבי קרן סגורה באופן כללי.

<חגי בן ארזה: אבל קרן סל אנחנו מבקשים לעשות קצת יותר דומה לקרן פתוחה, במובן זה שיהיו בה יציאה ופדיון באופן שוטף.

<חגי בן ארזה: כלומר בכל יום, כמו בקרן פתוחה, למנהל הקרן תהיה אפשרות ליצור יחידה חדשה או לפדות מול מנהל הקרן.

<חגי בן ארזה: אולי אני צריך להגיד לפני כן, בחוק קיימת קרן סגורה אך בפועל אין כאלה, זה פשוט לא הצליח.

<חגי בן ארזה: אחת הסיבות לכך שזה לא הצליח היא כי מחיר היחידה בבורסה היה נמוך משמעותית מהשווי הנקי של הנכסים של הקרן ונהיה לא משתלם להחזיק את היחידה בבורסה.

<חגי בן ארזה: כדי למנוע את הפער הזה אנחנו מבקשים לעשות יציאה ופדיון באופן שוטף, שזה דומה יותר לעולם של החברות הפתוחות.

<חגי בן ארזה: כדי לעשות את זה צריך שהתקופה להגשת הזמנות בקרן סל תהיה כמו בקרן פתוחה, למשך כל תקופת חיי התשקיף, שזה בעצם שנה.

<חגי בן ארזה: לאחר מכן אפשר להגיש עוד תשקיף.

משה גפני: אבל איך הגיע לפה שר האוצר?

<חגי בן ארזה: שר האוצר יכול לקבוע בתקנות, שהתקופה להגשת הזמנות בקרן סל תהיה שונה מאשר בקרן סגורה רגילה.

<חגי בן ארזה: אחרת, ניתקע עם 30 ימים ולא נוכל לעשות את זה באופן שוטף.

<שרה קנדלר: זה יהיה חלק מהתקנות שיובאו לפה.

משה גפני: בשביל דבר כזה, להאריך את המועד או לשנות את המועד, צריך שר?

משה גפני: הוא עסוק ב"נטו משפחה", אז עכשיו הוא יתפנה לעסוק בזמנים?

<שרה קנדלר: זה יהיה משהו באופן קבוע.

<חגי בן ארזה: הכוונה היא שכמעט כל ההסדר יהיה בסט אחד של תקנות, שיכלול התייחסות לכל הפרטים.

משה גפני: אבל פה מדובר על שינוי.

משה גפני: זה לא סט של תקנות.

משה גפני: לא קבעת בחוק מה התקופה.

<חגי בן ארזה: נכון, כי הכול יבוא ביחד במסגרת מרוכזת, במסגרת תקנות ייעודיות לקרן סל.

<שרה קנדלר: אתה שואל למה זה לא נקבע כבר עכשיו בחוק?

משה גפני: השאלה שלי פשוטה.

משה גפני: אם אתם קובעים זמן – תקבעו את הזמן.

משה גפני: לא קבעתם את הזמן.

משה גפני: האם שר האוצר יקבע את הזמן?

<שרה קנדלר: שר האוצר קובע את כל ההוראות שלנו.

משה גפני: מה זה "כל ההוראות"?

משה גפני: זה אחת מן ההוראות.

משה גפני: למה צריך את זה?

<דודו לביא: יש סט אחד של תקנות שיסדיר את ההסדר בכללותו לפרטיו.

<דודו לביא: במסגרת ההסדר הזה תהיה שורה של פרטים שמוסדרים.

<דודו לביא: מאחר והתקנות שואבות את הסמכות שלהן מן החקיקה הראשית צריך למקד בכל מקום, כדי שבתקנות תוכל להגיד שבמקום X ו-Y צריך להביא פחות.

משה גפני: את זה אני יודע.

משה גפני: אתה יודע כמה זמן מדובר על זה שיהיה הפער הזה?

<שרה קנדלר: מבחינתי אפשר להכניס את התקופה אל תוך החוק.

<שרה קנדלר: לישיבה הבאה נביא נוסח לגבי התקופה ונכניס את זה לסעיף.

משה גפני: בשביל מה צריך את זה?

משה גפני: זה נראה כאילו אתם רוצים להפריע לשר האוצר בתוכנית שלו "נטו משפחה", שהוא יצטרך לעסוק בנושא הזמנים.

משה גפני: שימו את זה בחוק.

משה גפני: זה לא עקרוני, אם תתעקשו על זה.

<שרה קנדלר: גם לנו נראה שזה לא עקרוני.

משה גפני: תצטרכו לכתוב "באישור ועדת הכספים".

<שרה קנדלר: יש סעיף כללי, סעיף 131 לחוק השקעות משותפות, שקובע שכל התקנות לפי החוק הזה מגיעות לאישור ועדת הכספים.

<שרה קנדלר: לכן לא צריך בכל סעיף להגיד "שר האוצר באישור ועדת הכספים".

משה גפני: בסדר, אבל תבדקו.

משה גפני: זה לא ייהרג ובל יעבור, אבל זה נראה ניסוח קצת מצחיק.

משה גפני: לא קבעתם מועד, ואתם אומרים: שר האוצר יעשה שינוי.

<שרה קנדלר: יעשה שינוי של מה שקבוע לעניין קרן סגורה כבר היום בחוק.

<שרה קנדלר: יש מועד לכל הקרנות הסגורות.

<שרה קנדלר: פה עשינו מין אנדרוגינוס: היא גם קרן סגורה לעניינים מסוימים וגם קרן פתוחה לעניינים מסוימים.

<שרה קנדלר: זה קרן הסל החדשה.

<שרה קנדלר: לגבי קרן הסל אנחנו רוצים אולי לסטות מן הזמן שקבוע בחוק.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אין לכם הערות?

<שרה קנדלר: ישבנו בדיונים במשך שנה שלמה.

<בועז נגר: שנה שלמה ישבנו בדיונים ודנו בכול.

<בועז נגר: הכול בהסכמה.

<דודו לביא: זה נוסח "מגוהץ".

משה גפני: "ישבנו ודנו במשך שנה" לא אומר שום דבר.

משה גפני: מביאים אלינו הצעות חוק שהממשלה דנה בהן שנתיים.

משה גפני: בא אליי מישהו ואמר: "אני לא מבין, אנחנו דנים על זה שנתיים ואתה פה ברבע שעה משנה?

משה גפני: " לא חשוב מה עניתי לו.

<שרה קנדלר: התיקון הזה הוגש בכנסת השמונה-עשרה ואז הוגשה הצעה ארוכה מאוד ולא הצלחנו להגיע אליה, למרות שהתחלנו.

<שרה קנדלר: ואז הוחל דין רציפות ועדיין לא הצלחנו להתקדם.

<שרה קנדלר: לכן אמרנו, הפעם אנחנו רוצים להגיע לפה עם משהו שאפשר לקדם.

<אייל לב ארי: בין לבין גם עבר עניין קרן החוץ.

<שרה קנדלר: הרבה דברים קרו פה.

מיכל בירן: אנחנו מברכים מאוד על כך שמשהו מגיע "מבושל", אבל אנחנו פשוט מתפלאים.

משה גפני: אני מתחיל להשתעמם שאף אחד לא מתנגד...

משה גפני: זה בסדר, למען האמת היא צודקת.

<שרה קנדלר: זאת הצעה ש"מתגלגלת" שנים רבות מאוד.

משה גפני: פעמים רבות אנחנו שולחים אנשים להיפגש שוב, לנסות להגיע להסכמה.

משה גפני: זה בסדר גמור.

<חגי בן ארזה: אסביר.

<חגי בן ארזה: החלק הראשון מדבר על חובה של מנהל הקרן לפרסם גם את שווי היחידה ולא רק את המחיר שלה, כך שמנהל קרן סל יצטרך לפרסם שלושה מחירים: מחיר הקנייה של היחידה, מחיר הפדיון כפי שייקבע בסעיף 56, ושווי נקי, בלי התייחסות להוצאות המכירה או הקנייה של הנכסים.

<חגי בן ארזה: זה נועד כדי שהמסחר בבורסה יוכל להתבצע לפי שווי נכסים נקי, שהוא השווי האמיתי או הכלכלי של הקרן.

<חגי בן ארזה: התיקון השני הוא החלפה של סעיף קטן (ג).

<חגי בן ארזה: דיברנו על זה קודם בתיקון של סעיף 5.

<חגי בן ארזה: מרכיב ההוספה, שזה חלק מהשכר של מנהל הקרן בקרן סגורה, יתבטל, ובמקום זה תהיה עמלה שנועדה לפצות את בעלי היחידות על פגיעה בתשואה שתיגרם כתוצאה מהזמנה או פדיון של יחידות.

<חגי בן ארזה: כתוצאה מכך יש צורך בעיכוב קטן בהתכסות וזה יכול לגרום לפגיעה בתשואה.

<חגי בן ארזה: העמלה אמורה לכסות על הנזק שנגרם לבעלי היחידות הקיימים.

משה גפני: הכול באישור ועדת הכספים?

<אייל לב ארי: כן.

<חגי בן ארזה: סעיף 48 לחוק, שנמצא בתוך סימן הקרנות הפתוחות, מעניק סמכות ליושב-ראש הרשות להורות על הפסקה של יצירה או פדיון של יחידות בקרן פתוחה.

<חגי בן ארזה: זה סעיף שלא קיים בחלק של הקרנות הסגורות מכיוון שקרן סגורה לא אמורה להיפדות.

משה גפני: לא הבנתי.

<חגי בן ארזה: בסעיף 48 יש סמכות ליושב-ראש הרשות להגיד שקרן מסוימת מפסיקה את היצירה או את הפדיון של היחידות.

<חגי בן ארזה: היא בעצם מפסיקה את הפעילות.

משה גפני: למה?

<חגי בן ארזה: כי התגלו בעיות יציבוּת.

משה גפני: בסעיף לא כתוב למה.

<שרה קנדלר: "אם לא נתקיים מסחר או אם תוצאות המסחר שיבשו באופן חמור את היכולת לקנות או למכור ניירות ערך בעד הקרן או לחשב את מחיר הקנייה ואת מחיר המכירה של נכסי הקרן.

<שרה קנדלר: "

<שרה קנדלר: היות וזה לא קרן פתוחה אנחנו רוצים להעניק את אותה סמכות שיש פה גם לעניין קרן הסל.

משה גפני: הוא לא צריך להתייעץ עם השר?

<שרה קנדלר: לא.

<חגי בן ארזה: הוא צריך להתייעץ רק עם יושב-ראש הבורסה.

<דורית גילת: זה החלטה אד-הוק.

משה גפני: מצחיק שהוא יכול לעצור פתאום, לא צריך לשאול את השר, אבל אחרי כן אם הוא רוצה להאריך אז זה צריך להיות באישור שר האוצר.

<חגי בן ארזה: זה אומר שזה לא מיידי.

<שרה קנדלר: שזה משהו שכבר מתמשך.

<שרה קנדלר: הרי רוצים פה למנוע נזק, שזה דבר מיידי, אז לעצור ניתן מייד.

<שרה קנדלר: בשביל לתת לזה זמן ארוך יותר אז כבר צריך אישור של שר האוצר.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: המשפטנים מסכימים לזה?

<דודו לביא: זה הסדר שחל שנים רבות.

<דודו לביא: השימוש בו נעשה במשורה.

<דודו לביא: כל אימת שנעשה בו שימוש הוא נעשה בקונצנזוס.

משה גפני: יושב-ראש הרשות יכול, בעקבות סיבות שמנויות בחוק, לעצור את הפעילות, שזה דבר דרסטי וחמור.

<דודו לביא: לא מדובר בעצירה מוחלטת של הפעילות.

<דודו לביא: אולי אסביר את ההיגיון שעומד מאחורי המהלך הזה.

<דודו לביא: קרן נאמנות היא בעצם תיק שמנוהל במשותף עבור הציבור.

<דודו לביא: יש מקרים שבהם, בעיקר בתקופות משבר או כאשר יש אירועי קיצון בשוק, אם מאפשרים לחלק מן האנשים לצאת מן הקרן הם יכולים לצאת בתמחור או בתנאים שפוגעים במי שנשאר בקרן.

<דודו לביא: המקרים האלה יוצרים עיוותים.

<דודו לביא: בסופו של דבר יושב-ראש הרשות כאשר הוא מפעיל את סמכותו רואה לנגד עיניו את טובת המשקיעים ותקינות המסחר בשוק.

משה גפני: אני מדבר על הסמכות.

משה גפני: יש סמכות ליושב-ראש הרשות לעצור את הפעילות.

<חגי בן ארזה: את ההצעה או הפדיון.

<דודו לביא: הוא לא עוצר את המסחר.

משה גפני: עוברת תקופה מסוימת.

משה גפני: הוא עושה לבד.

משה גפני: הוא לא צריך לשאול אף אחד.

<חגי בן ארזה: במקרה מסוים הוא צריך התייעצות עם יושב-ראש הבורסה, במקרה אחר התייעצות עם הממונה על שוק ההון.

משה גפני: כלומר, יש לו סמכות לעשות את הפעולה הדרסטית הזאת לבד.

<דודו לביא: ניקח את זה מכיוון אחר.

<דודו לביא: יחידות מוצעות על-פי תשקיף.

<דודו לביא: אם יושב-ראש הרשות לא נותן היתר לתשקיף התוצאה היא אותה תוצאה.

משה גפני: אתה רוצה לרכך את מה שאני אומר?

משה גפני: אני אומר קודם כול את העובדה.

משה גפני: עובדה שהוא יכול לעצור את הפעילות הזאת- -

<דודו לביא: זאת סמכות שמוקנית לו כמפקח.

משה גפני: - -פעם בהתייעצות ופעם ללא התייעצות, אבל אם הוא רוצה להאריך את זה הוא צריך אישור של שר האוצר.

משה גפני: למה?

<דודו לביא: זה מנגנון מרסן.

משה גפני: למה לא נדרש האישור של שר האוצר בהתחלה?

<שרה קנדלר: כי זה צריך להיות דבר מיידי.

<דודו לביא: זמני התגובה פה הם לפעמים של דקות.

<דודו לביא: אתה נוכח באירוע מסוים, אתה חייב "לסגור את השלטר".

<דודו לביא: אם תצטרך להתחיל לייצר תהליכים של היוועצות, והזמינות של הגורמים הרלוונטיים לא רבה, ולהסביר מה קורה ולמה וכן הלאה, זה עלול לפגוע בתהליך, כי השוק מתנהל, אי אפשר לעצור את הדברים.

<דודו לביא: יש פה מנגנון מרסן, שנועד למנוע את השימוש בסמכות הזאת לאורך הזמן מבלי שתהיה עליה ביקורת.

<דודו לביא: כמובן מיותר לציין שכל החלטה של יושב-ראש הרשות נתונה לביקורת ולבקרה שיפוטית.

<דודו לביא: אם מנהלי הקרנות בנסיבות חריגות סבורים שיושב-ראש הרשות או מי מטעמו הפעיל את שיקול דעתו שלא כדין או בחוסר סבירות, עומדים לרשותם הכלים שקבועים בחוק לערער על המהלך הזה.

<דודו לביא: אין ברירה אחרת, השוק לא יכול לעבוד אחרת.

<שרה קנדלר: זה גם לא סמכות כל-כך קיצונית.

<שרה קנדלר: בחוק הבורסה אכן הייתה סמכות קיצונית לסגור את הבורסה.

<שרה קנדלר: שם קבענו מנגנונים אחרים.

<שרה קנדלר: פה זה נקודתי יותר.

משה גפני: לכן היה פה מאבק של חברי כנסת.

<דודו לביא: דרך אגב, אם תשאל את החבר'ה שיושבים ממול הם יגידו לך שהם רוצים את זה.

<אייל לב ארי: מה קורה בבורסה עצמה?

<בועז נגר: אסביר.

<בועז נגר: אתאר אירוע שקרה פעם בפועל.

<בועז נגר: היה אירוע חריג ואז מישהו זרק פקודה, הבורסה נפלה ב-8% והופסק המסחר בבורסה.

<בועז נגר: באותו יום זה הגיע לחדשות ערוץ 2: "מי השלטר שהפיל את הבורסה?

<בועז נגר: " זה סמכות שנועדה בסך הכול לטפל באירועים חריגים כאלה שקורים.

<בועז נגר: יכול להיות מקרה שקרן נאמנות משקיעה בבורסה והיא שחקנית גדולה מאוד.

<בועז נגר: מעבר לאדם הספציפי הזה, יש לזה השפעות רוחב גדולות מאוד על שוק ההון.

<בועז נגר: ואז יש פלסטר ליושב-ראש רשות ניירות ערך לפתור עיוותים חריגים כאלה, גם כדי שלא תגיע כתבה לחדשות ערוץ 2 בסוף היום "מי סגר את הבורסה?".

משה גפני: אין פה בחוק את מה שהוא מדבר עליו, על חדשות ערוץ 2.

<בועז נגר: בחוק הזה יש כל מיני הוראות, שאם אתה מפשל בהן בסוף תגיע לחדשות ערוץ 2.

משה גפני: טוב, נניח.

<חגי בן ארזה: הסעיף הזה מעניק את הסמכות, שקיימת כבר היום לגבי קרנות פתוחות, גם לגבי קרנות סל.

<חגי בן ארזה: סעיף 56 עוסק בפדיון יחידות בקרן סגורה ואנחנו מוסיפים לו תיקונים שרלוונטיים לקרן הסל.

<חגי בן ארזה: התיקון הראשון עוסק ביכולת או באפשרות לפדות יחידה בתמורה שאינה במזומנים.

<חגי בן ארזה: כרגע פדיון יחידות בקרן סגורה הוא רק במזומנים.

<חגי בן ארזה: אנחנו רוצים לאפשר פדיון במקרים מסוימים שהוא לא במזומנים אלא תמורת סל ניירות ערך שמשקף את הנכסים של הקרן.

<חגי בן ארזה: זה נועד לאפשר התחשבנות בין השוק לבין מנהל הקרן, שהוא לא יהיה חייב את זה במזומן.

<חגי בן ארזה: בתיקון השני, דיברנו קודם על החובה לפרסם גם שווי יחידה מעבר למחיר היחידה, אז כאן זה הוראות לעניין פרסום מחיר הפדיון של היחידה, שזה המחיר שבו מנהל הקרן פודה את היחידה בניכוי הוצאות המכירה.

<חגי בן ארזה: התיקון השלישי מדבר על האפשרות להגביל את הפדיון, לא רק על-פי מספר מרבי של יחידות אלא גם על-פי שיעור מרבי, כלומר אחוז מסוים מתוך היחידות שקיימות בקרן.

משה גפני: כלומר זו יכולה להיות יחידה אחת עם שווי גבוה?

משה גפני: מה ההבדל בין "שיעור מרבי" ל"מספר מרבי"?

משה גפני: יכול להיות מספר גדול של יחידות, ויכול להיות גם מספר קטן של יחידות אבל הסכום שלהן גבוה.

<חגי בן ארזה: נכון, השיעור שלהן מתוך החלק היחסי של מספר היחידות שקיים בקרן יהיה שיעור גבוה יחסית.

משה גפני: כלומר פחות יחידות אבל יותר שווי.

<חגי בן ארזה: המטרה היא שתהיה אפשרות להגביל את הפדיון גם לשיעור מסוים מתוך הקרן, כדי להימנע מפגיעה בנכסים של הקרן כתוצאה מפדיון סכום גבוה מאוד.

משה גפני: יש לכם משהו להעיר?

<עדי לוי: אנחנו מהרשות.

משה גפני: לא קורה שום דבר אם מעירים, הכול פה ברוח טובה.

משה גפני: מה אתן מעירות?

<שרה קנדלר: יש בנוסח כבר כמה תיקונים אבל הם לא הונחו על שולחן הוועדה.

<שרה קנדלר: נביא את זה בישיבה הבאה.

<חגי בן ארזה: התיקון הנוסף הוא מחיקה של סעיף קטן (ה), שקובע שבמועד פדיונו לא יתבצע מסחר ביחידות.

<חגי בן ארזה: זה סעיף שהיה רלוונטי בעבר.

<חגי בן ארזה: בקרן סגורה לא חייב להיות פדיון בכלל, אבל אם יש פדיון אז הסעיף אומר שלא יהיה מסחר.

משה גפני: למה אתם מוחקים את זה?

<חגי בן ארזה: כי בקרן סל יהיה פדיון בכל יום ולכן הסעיף הזה לא רלוונטי.

<חגי בן ארזה: הוא כנראה לא אקטואלי בכלל לגבי קרנות סגורות, אבל לגבי קרן סל זה ממש בלתי אפשרי.

<חגי בן ארזה: התיקון הנוסף הוא הסמכה לקבוע הוראות נוספות לעניין פדיון גם לגבי קרן סל.

<חגי בן ארזה: הסעיף עוסק במנגנון מחסנית, או מחסן, שדיברנו עליו קודם.

<חגי בן ארזה: זה ביסוס האפשרות ליצירת מחסנית, או מחסן, של יחידות רדומות לצורך עשיית השוק.

<חגי בן ארזה: כאן יש קביעה של הסמכה שתאפשר לשנות הוראות מסוימות בסעיף הזה.

<חגי בן ארזה: לדוגמה, בעיקרון יחידה שנפדית מבוטלת ואילו כאן יש אפשרות שיחידה שנפדתה בידי מנהל הקרן לא תתבטל אלא תעבור למחסנית ותהפוך להיות יחידה רדומה, כדי שאפשר יהיה לנצל גם אותה לצורך עשיית השוק.

<חגי בן ארזה: זה מנגנון שמאפשר להמשיך לקיים את המחסנית בהמשך.

<חגי בן ארזה: יש כאן עוד שני דברים.

<חגי בן ארזה: האחד הוא הרדמת הזכויות.

<חגי בן ארזה: כלומר יחידה רדומה לא מקנה זכויות, היא בעצם מוחזקת בידי מנהל הקרן עצמו.

<חגי בן ארזה: הנושא השני הוא חישוב מחיר של יחידה רדומה כדי שזה לא יעוות את השווי של נכסי הקרן כתוצאה מהגדלת מספר היחידות.

<חגי בן ארזה: הסעיף הזה מאפשר לנו סמכות לקבוע שמנהל הקרן יהיה חייב להתקשר עם עושה שוק, וגם הוראות נוספות שיחולו על היחסים שבין מנהל הקרן לבין עושה השוק וגם בעושה השוק עצמו.

<חגי בן ארזה: יהיו לנו כללים שנרצה לקבוע לגבי אופן עשיית השוק ביחידות של הקרן.

<חגי בן ארזה: כאן מדובר על מתן סמכות לרשות לקבוע שהיצירה של יחידות תהיה מוגבלת בסכום או בשיעור מסוימים.

<חגי בן ארזה: זה דומה למה שאנחנו מבקשים בסעיף 56 לעניין פדיון.

<חגי בן ארזה: גם כאן יצירה בסכום גבוה יכולה לפגוע ביכולת של הקרן לכסות.

<חגי בן ארזה: אנחנו מבקשים לקבוע סמכות להגביל את השיעור.

משה גפני: בטוח שצריך להתערב בזה?

משה גפני: מנהל הקרן עושה את החשבון.

<דודו לביא: מנהל הקרן לא יכול להתנהל באופן סלקטיבי.

<דודו לביא: היתרון של ניהול השקעות באופן משותף הוא שמנקודת המבט של מנהל הקרן כל בעלי היחידות שווים בזכויותיהם.

משה גפני: בא מנהל קרן ועושה חשבון שהוא יכול לרכוש יותר.

<דודו לביא: לא אמורה להיות התנהלות פרטנית של מנהל קרן מול בעל יחידה.

<דודו לביא: יכולה להיות סיטואציה שבה משקיע מסוים – צריך לזכור, המטרה של הקרן היא לעקוב אחרי מדד.

<דודו לביא: אם יבוא משקיע ויבקש בבת אחת לבצע יציאה בהיקף עצום, בהיקף שיקשה על מנהל הקרן להתכסות- - -

משה גפני: מה זה "עצום"?

משה גפני: אתם קבעתם סכום.

משה גפני: כמה קבעתם?

<דודו לביא: לא קבענו.

משה גפני: בסוף תקבעו.

משה גפני: כמה?

משה גפני: מיליון שקל?

משה גפני: 10 מיליון שקל?

משה גפני: הוא עשה חשבון שהוא רוצה לקנות ב-15 מיליון שקל.

<דודו לביא: כאן יש מקום לשיקול דעת כי 15 מיליון שקלים במדד כמו "תל-אביב 35" הוא לא כמו 15 מיליון שקלים במדד שמאופיין בסחירות נמוכה מאוד.

משה גפני: מה אכפת לך שהוא יקנה?

משה גפני: הוא עשה את החשבון.

<חגי בן ארזה: זה עלול לפגוע.

<דודו לביא: ההוראה הזאת נכנסה לספר החוקים בעקבות בקשה של מנהלי תעודות הסל, שמבוססת על הניסיון שלהם והתובנות שלהם מניהול העסקים שלהם באופן שוטף.

משה גפני: אחת התלונות שאני מקבל כאשר אני מופיע אצל גופים מן הסוג הזה היא על עודף רגולציה.

<דודו לביא: אין פה עודף רגולציה.

<דודו לביא: הרגולציה היא לא על הגוף המפוקח.

<דודו לביא: אנחנו נותנים למפוקח את שיקול הדעת.

משה גפני: אני משקיע את כספי, אני מנהל הקרן, אני עושה את כל הפעולות, אני שומר חוק ואני שומע את מה שאתם אומרים, הכול בסדר.

משה גפני: הגבלתם אותי לא לקנות אלא עד 10 מיליון שקל.

<דודו לביא: קודם כול צריך להבין, המהות של המוצר הזה, זה מוצר שבו מצופה שהציבור יבצע את העסקאות שלו במהלך המסחר בבורסה.

<דודו לביא: במהלך המסחר בבורסה יש את ספר הפקודות.

<דודו לביא: כאן אנחנו מדברים על משהו שיורי, שהניסיון מלמד שהוא בשולי השוליים, עד כמעט לא קיים, ברוב המוצרים, בו המשקיע אומר: אני לא רוצה לבצע את העסקה במסחר בבורסה אלא אני רוצה לעשות אותה בסוף היום מול מנהל הקרן.

<דודו לביא: מה משמעות הדבר?

<דודו לביא: כאשר הוא בא לבצע את העסקה בסוף היום מול מנהל הקרן הוא בעצם כופה על מנהל הקרן, אם לא היה נקבע מנגנון השסתום הזה, להיענות לבקשה, לקבל מזומנים מתוך הקרן ולהצטייד בסחורה.

<דודו לביא: בשונה מתהליכים שקורים במהלך המסחר, שבמרבית המקרים או במהות שלהם הם העברה של יחידה מצד א' לצד ב', שמנהל הקרן אדיש לה לחלוטין, או בהתנהלות מול עושה השוק, שבמרבית המקרים הצורך של עושה השוק להתכסות מיתרגמת לרכישה של הנייר והתחשבנות בסוף היום מול מנהל הקרן, גם באופן שכמעט הופך אותו לאדיש כי הוא מייצר יחידות תמורת ניירות ערך, כאן מנהל הקרן עשוי למצוא את עצמו בסוף היום מול לקוח שאומר לו: קח 15 מיליון שקל, תביא לי יחידות, תתמודד.

<דודו לביא: לפעמים זה בסדר כשמדובר במדדים שבאופן יחסי קל להתכסות בהם.

<דודו לביא: הפוטנציאל של השפעת העסקה הזאת על בעלי היחידות – אנחנו רואים כאן

<דודו לביא: לנגד עינינו את בעלי היחידות ולא מדובר בעודף רגולציה כי אנחנו נותנים כאן בעצם דרגות חופש למפוקח.

<דודו לביא: אנחנו לא מגבילים את צעדיו של המפוקח אלא אנחנו נותנים לו אופציה להתנהל באירוע מסוים שלדעתי יכול לחשוף אותו לבעיה.

משה גפני: כמה מקרים כאלה יש, שפתאום הפכת את הטיעון ואמרת שאתם מגנים על מנהל הקרן?

<בועז נגר: מדובר על מקרים בודדים, אבל באותם מקרים אם לא היה את הכלי הזה היה נגרם נזק גדול.

<בועז נגר: כלומר היית פותח את כותרות העיתונים ורואה כותרת: "מפולת בבורסה".

משה גפני: אבל אתה המנהל ואתה עושה את החשבון של הכסף, מה שיש לך ומה אתה צופה שאתה יכול להרוויח, ואתה רוצה למכור ביותר.

משה גפני: אלה המקרים.

<בועז נגר: הוא לא שולל את הזכות שלי למכור ביותר.

משה גפני: הוא מגביל.

משה גפני: אז לא הבנתי.

משה גפני: "הרשות רשאית, אם סברה כי הדבר נדרש לשם הבטחת עמידתה של הקרן במדיניות ההשקעות שלה ושמירה על תקינות המסחר, לקבוע כי מנהל קרן לא ייענה להזמנה של יחידות הקרן בסכום או בשיעור העולה על סכום או שיעור שקבעה".

<בועז נגר: אנחנו מדברים על דבר שיקרה.

משה גפני: אנחנו מדברים על אותו דבר?

<בועז נגר: זו טעות שלי.

<בועז נגר: התייחסתי לסעיף אחר.

משה גפני: זה עודף רגולציה.

<דודו לביא: אסביר.

<דודו לביא: רשות ניירות ערך רואה לנגד עיניה את השמירה על עניינו של המשקיע.

משה גפני: רק שנדבר על אותו דבר.

משה גפני: אני מנהל הקרן, עשיתי את החשבון של מה שקורה, זה המקצוע שלי, אני מבין בזה כמוכם לפחות, ואני מבקש היום למכור יותר.

<שרה קנדלר: אנחנו צריכים לשמור על תקינות המסחר בבורסה, לא רק לגבי אותו מנהל קרן.

<שרה קנדלר: אנחנו רואים את התמונה הכללית.

משה גפני: למה אתם מתערבים בזה?

משה גפני: במה זה מפריע לתקינות?

משה גפני: למה אתם אומרים לקנות רק ב-1,000 שקל?

משה גפני: למה לא ב-2,000 שקל?

משה גפני: אני רוצה ב-2,000 שקל.

<חגי בן ארזה: כי זה פוגע, לא בהכרח במנהל הקרן, זה פוגע במנהלי היחידות הקיימים, שיכולים להיפגע מזה כי יש יצירה של כמות גדולה של יחידות ויש פער מסוים עד שמכסים, עד שקונים נכסים שמגבים את מדיניות ההשקעות של הקרן.

<חגי בן ארזה: הפגיעה השנייה היא פגיעה בכל שוק ההון.

משה גפני: בחנתם את זה לפני שכתבתם?

משה גפני: כמה מקרים כאלה קיימים שצריך לשמור על מנהל הקרן?

<חגי בן ארזה: לא מקרים רבים, אבל כשיש מקרה כזה נגרם נזק.

משה גפני: מילא אם הייתם אומרים שזה סכום אדיר, שיש איזה בעל קרן שהיכולות שלו מוגבלות והוא קונה בסכום עצום, אבל אתם קובעים סכום שיכול להיות שיום אחד הוא ירצה לקנות בסכום גבוה ממנו.

משה גפני: למה אתם מגבילים אותו?

<דורית גילת: לא בהכרח נעשה את זה ברגע הראשון.

<דורית גילת: נעשה את זה אם נקבל אינדיקציה, בין השאר ממנהלי הקרנות, שיכולה להיות בעיה, שמגישים להם הוראות והם חייבים להיענות להן בסכומים גדולים.

משה גפני: אתם קובעים סכום.

משה גפני: אתם לא קובעים את זה ברגע האחרון אלא קובעים את זה מראש.

משה גפני: כך אני מבין את הסעיף הזה.

<דורית גילת: לא בטוח שנעשה את זה ביום הראשון אחרי שהחוק יעבור.

משה גפני: קבעתם סכום.

משה גפני: זה לא שבאים ברגע האחרון או בזמן המסחר.

<דודו לביא: אנחנו מבקשים את הסמכות לקבוע סכום.

משה גפני: אני מנהל הקרן ואני רוצה לקנות יותר מהסכום שקבעתם ככלל שעד אליו אני יכול לקנות.

<דורית גילת: לא לקנות אלא להיענות לבקשות.

<דורית גילת: לא בטוח שנעשה את זה ביום הראשון אחרי שהחוק יעבור, לא בטוח שנקבע סכום.

משה גפני: אז אל תקבעו את הסעיף הזה.

<דודו לביא: מדובר פה בסמכות, שהשימוש בה ואופן השימוש בה יובאו לשולחנכם.

<דודו לביא: לא מדובר במתן סמכות שרירותית לרשות.

<אייל לב ארי: איך זה יובא לאישור הוועדה?

<אייל לב ארי: זה הרשות.

<אייל לב ארי: זה לא השר.

<דודו לביא: אני מתקן, אני חוזר בי.

<בועז נגר: אני מציע, ממילא הם צריכים להוסיף את הסכום בתקנות שיבואו אליכם לאישור.

<בועז נגר: נראה את הסכום.

משה גפני: אבל מה אדע מהסכום?

משה גפני: לא אדע כלום.

משה גפני: מה הסכום יאמר לי?

<דורית גילת: לא מתכוונים ברגע הראשון לקבוע.

משה גפני: חשוב שנדבר בשפה אחת.

משה גפני: פעמים רבות שואלים אותי על עודף רגולציה, וזו שאלה לגיטימית ונכונה.

משה גפני: יש לנו עודף רגולציה, נכון, התערבות של השלטון או התערבות של הרשויות שעוסקות בעניין הזה אצל אנשים שזה עניינם, הפרטי או הציבורי.

משה גפני: פתאום אתם קובעים סכום.

משה גפני: הרי יש לכם אפשרות על-פי החוק הזה לקבוע שהסכום המרבי הוא 1,000 שקל.

משה גפני: אתם לא צריכים אישור להחלטה הזאת.

משה גפני: אני גם לא יודע להתערב בזה, אף אחד מחברי הכנסת לא יידע להתערב בזה.

משה גפני: לפי דעתי גם שר האוצר לא יידע.

משה גפני: ואז אתם קובעים סכום.

משה גפני: אני שואל: למה אתם מתערבים בזה?

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: מה, אני אפיל את הבורסה?

משה גפני: אני אפיל את השוק?

משה גפני: מה אעשה?

<דודו לביא: אני מציע שנעשה בחינה מחודשת של הסעיף הזה ובדיון הבא נעדכן.

משה גפני: או שתשנו.

משה גפני: לפעמים אני שואל שאלות ויש לי עמדה ואני מבקש שתשנו.

משה גפני: כאן אני לא מבקש שתשנו.

משה גפני: אין לי עמדה בעניין הזה.

משה גפני: אני רק מבקש שתהיו פתוחים לעניין.

משה גפני: אם אתם מגיעים למסקנה שאין צורך בסעיף הזה, שלא צריך לקבוע הגבלות מסוג כזה או אחר, אז צריך לעשות את זה.

משה גפני: לפעמים זה סתם מקשה.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: מה שר האוצר קבע?

<חגי בן ארזה: שר האוצר קובע לפי סעיף 59 נכסים שמותר להחזיק בקרן בשיעורים המרביים.

<חגי בן ארזה: זה סמכות שכוללת את כל כללי ההשקעה.

משה גפני: למה?

משה גפני: אתן לך דוגמה של שר אוצר בהיסטוריה של מדינת ישראל שלא מבין בזה.

<שרה קנדלר: אתם שואלים למה זה בתקנות?

מיכל בירן: למה זה מוסדר?

מיכל בירן: אני חובבת רגולציה אבל יש לי פה כמה שאלות.

<דודו לביא: יש כאן כמה הוראות שאולי יש להן מראית עין של עודף רגולציה אבל תכליתן להשיג את הדבר ההפוך.

<דודו לביא: היום תעשיית קרנות הנאמנות מתנהלת באופן מסוים שמוסדר על-פי החוק ועל-פי התקנות.

<דודו לביא: בין יתר הדברים, הדין מסדיר גם את כללי ההשקעה, במה מותר לקרן להשקיע ובמה אסור לה להשקיע.

<דודו לביא: בגדול, מותר לה להשקיע בניירות ערך שנסחרים בבורסה, או בנגזרים שנסחרים בבורסות.

משה גפני: במה אסור?

<דודו לביא: אסור לה להשקיע בנדל"ן, בדברי אמנות, ואסור לה להשקיע למשל בנגזרים שאינם מסחריים בבורסה.

<שרה קנדלר: כל מה שלא סחיר.

<דודו לביא: אדייק את זה.

<דודו לביא: מנהלי תעודות הסל, מעצם העובדה שהמהות של המכשיר שלהם או השירות שהם מספקים הוא עקיבה אחרי מדדים מסוימים, נוהגים בחלק מן המקרים לייצר את העקיבה הזאת באמצעים שבמהות שלהם הם אמצעים חוזיים.

<דודו לביא: הם לא נייר ערך שאתה קונה בבורסה אלא לצורך העניין זה הסכם שאתה עושה מול בנק בחוץ לארץ, מה שנקרא הסכם עסקת החלף (swap).

<דודו לביא: היום לקרנות נאמנות אסור להשקיע ב-swap והתקנות שמסדירות את הנושא הזה לא מתירות להם לעשות את הדבר הזה.

<דודו לביא: כחלק מן התהליך שאנחנו מיישמים בהמשך לשיח שקיימנו עם התעשייה – ופה גם מנהלי הקרנות שאינם תעודות סל צפויים ליהנות ממנו – אנחנו מתכוונים לפתוח את אפשרויות ההשקעה גם למכשירים חדשים.

<דודו לביא: לכן לא מדובר פה על עודף רגולציה אלא מודבר פה בדה-רגולציה.

<דודו לביא: בגדר המכשירים האלה, בין היתר, עסקאות החלף (swapping), עסקאות forward.

משה גפני: איפה זה כתוב?

<דודו לביא: זה לא כתוב כאן כי החוק לא יורד לרזולוציות של פרטים.

<דודו לביא: אותו מסמך שהתייחסתי אליו בפתח הדיון כן יורד לרזולוציות של פרטים.

<דודו לביא: כי גם מקום שבו ההיתר ניתן הוא לא יכול להינתן דרך כלל.

משה גפני: אבל פה כתוב "לאסור".

<שרה קנדלר: יש גם את פסקה (2) שעוד לא קראנו אותה.

<שרה קנדלר: בפסקה (2) זה להתיר.

<דודו לביא: זה לאסור או להתיר.

<דודו לביא: למשל, אם יש מוצר שהתכלית שלו סולידית מאוד, קרן כספית – זה תחליף לפיקדון.

<אייל לב ארי: (1) זה לקנות ולהחזיק, (2) זה להשאיל.

<אייל לב ארי: זה קצת שונה.

<דודו לביא: יש כאן ניסוח שנועד לתת לנו דרגות חופש, שכמובן עברו גם את הבקרה של- - -

משה גפני: מה שיש בפסקאות (2), (3) ו-(4), היום זה אסור?

<דודו לביא: פוטנציאלית.

<דודו לביא: כלומר במסגרת ההסדר שייקבע, שבו יקבעו כללי השוק- - -

משה גפני: היום מותר או אסור למנהל קרן להשאיל ניירות ערך?

משה גפני: אני שואל.

<דודו לביא: היום מותר למנהל קרן, בתנאים שקבועים בתקנות, להשאיל ניירות ערך.

משה גפני: מותר לו.

משה גפני: אז מה אתם מחדשים עכשיו?

<דורית גילת: לשנות את התנאים.

<דורית גילת: בתנאים מסוימים הוא יכול לשנות את התנאים, בתנאים שונים מאלה שנקבעו לפי אותו סעיף.

<דודו לביא: במבחן התוצאה ההסדרה אחרי תיקון מספר 27 תרחיב את אפשרויות ההשקעה של מנהלי הקרנות ולא תגביל אותן.

<שרה קנדלר: כל כללי ההשקעה של מנהלי הקרנות מוסדרים במסגרת תקנות כללי השקעה, שזה התקנות של שר האוצר והן מגיעות לוועדת הכספים.

<שרה קנדלר: אנחנו ביקשנו פה סמכות זמנית לשנות את הכללים האלה בנושאים מסוימים אם עולה צורך מיידי, ולכן זה הוראות זמניות.

<שרה קנדלר: זה גם לגבי הנכסים שמותר להם, גם לגבי אשראי שמותר להם לקחת או אסור.

<שרה קנדלר: יש פה כמה הוראות ספציפיות שנותנות לנו מין סמכות מיידית לעשות את זה בהוראה שלנו.

משה גפני: מה הם הנכסים שאסור ומותר?

<דודו לביא: מה שמותר – ימשיך להיות מותר.

<דודו לביא: אם למקד, מדובר פה בשני סוגים של פעילויות שהיום לא מותר לקרנות נאמנות ובכוונתנו, בעיקר על מנת לאפשר לקרנות הסל ולקרנות המחקות להשיג את ייעודן, לאפשר לעשות את זה.

<דודו לביא: מדובר פה בביצוע של עסקאות forward, עסקאות שמאפשרות לבצע גידורים במט"ח וחשיפות במט"ח מול חדרי עסקאות של בנקים ולאו דווקא בדרך של פעילות במסחר בבורסה.

משה גפני: אני מבקש שתסבירו לאט.

משה גפני: יש פה 4 פסקאות.

משה גפני: בפסקה (1) זה "לאסור על מנהלי קרנות לקנות ולהחזיק בעד הקרנות שבניהולם נכסים שקבע שר האוצר בתקנות לפי סעיף 59." זה אסור היום?

משה גפני: "לאסור על מנהלי קרנות".

משה גפני: היום אסור?

<דודו לביא: היום אסור.

משה גפני: אז למה אתם כותבים את זה פה?

משה גפני: אז זה אסור.

<שרה קנדלר: אנחנו רוצים שתהיה סמכות זמנית לרשות לאסור גם מה שמותר, או להתיר מה שאסור.

<אייל לב ארי: באילו נסיבות?

<שרה קנדלר: הנסיבות הן נסיבות מיוחדות, שאנחנו נראה שהשוק השתנה, שיש משהו.

משה גפני: בסדר, אני סומך עליכם.

<שרה קנדלר: זה סמכות זמנית.

<שרה קנדלר: אם אנחנו רואים שזה מתמשך אנחנו צריכים לבוא לפה ולעשות את זה בתקנות.

<דודו לביא: ואם לא נבוא, הסמכות תפקע.

משה גפני: יש לכם עכשיו בחוק הזה סמכות נוספת לאסור וסמכות נוספת להתיר.

<חגי בן ארזה: לא נוספת.

<חגי בן ארזה: הסמכות היא רק של שר האוצר.

<חגי בן ארזה: אנחנו מבקשים סמכות.

<חגי בן ארזה: כרגע אין לנו סמכות.

<שרה קנדלר: סמכות ישירה לרשות לאסור ולהתיר.

<דודו לביא: אחת המגבלות שרשות ניירות ערך מתמודדת איתה היא שדה פקטו אין לה rulemaking power, בשונה מרגולטורים אחרים.

<דודו לביא: כאן אנחנו מדברים על כניסה לתחום חדש.

<דודו לביא: אין את האפשרות לקבוע הסדרים מהותיים מבלי לעבור דרך ועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: עזוב את זה.

משה גפני: כולנו יחד.

משה גפני: יש לך בחוק הזה אפשרויות לאסור דברים נוספים שלא היו לכם קודם.

<דודו לביא: היום הכלי שמסדיר ביחס לתחום קרנות הנאמנות במה מותר להשקיע ובמה אסור להשקיע הוא תקנות בלבד.

<דודו לביא: כאן אנחנו מבקשים מפאת המאפיינים הייחודיים של הפעילות הזאת, החדשנות שלה, החשיפות שגלומות בה, הדינמיות שמאפיינת את התחום הזה, ההסדרה שלו בעולם שמשתנה בכל 5 דקות, אנחנו מבקשים כלי גמיש.

<שרה קנדלר: זה דומה מאוד למה שיש לנו בחוק ניירות ערך לגבי הנחיות זמניות לגבי גילוי.

<שרה קנדלר: הרי בסעיף 36 נאמר שהרשות יכולה להוציא הנחיות זמניות ואז אפשר להאריך אותן בשנה נוספת ואז או שאנחנו מביאים לפה תקנות או שזה פוקע.

<שרה קנדלר: כאן זה הסדר דומה למה שקבוע בחוק ניירות ערך.

<שרה קנדלר: זה נותן הנחיות זמניות שיש בבורסה.

משה גפני: אתם מבקשים יותר סמכות לעומת מה שקיים עכשיו.

<דודו לביא: גמישות.

משה גפני: אתם מבקשים יותר סמכות לאסור ויותר סמכות להתיר.

<דודו לביא: אבל דה פקטו זה להתיר.

<דודו לביא: אנחנו מתכוונים לעשות שימוש בכלי הזה כדי לאפשר פעילות שהיום אסור למנהלי הקרנות לעשות, אבל זה צריך להיות כלי גמיש.

משה גפני: למה זה לא גם לאסור?

<דודו לביא: זה גם.

משה גפני: למה דה פקטו זה להתיר?

<דודו לביא: בפועל כשאנחנו נייצר את ההסדרים, במבחן התוצאה השימוש בסמכות שלנו יהיה מרחיב.

<דודו לביא: הוא יאפשר למנהלי הקרנות לעשות דברים שהם מנוּעים מלעשות.

<דודו לביא: יחד עם זה, מדובר בדברים שאופן השימוש בהם יחייב מעקב צמוד, גם בגלל שהרגולציה בעולם משתנה, תהליכים של סליקה, מאפיינים של הסדרים חוזיים.

<דודו לביא: אם לצורך העניין יש הסדרה בארצות-הברית שמשנה עניינים כלשהם שאנחנו מסדירים בתחילת התהליך, באופן שמחייב אותנו לבצע את ההתאמה, והצורך הזה מחייב זמן תגובה מהיר, ואנחנו יודעים כמה זמן לוקח לנו להעביר תהליכי חקיקת משנה במדינת ישראל, אנחנו צריכים כלי שיאפשר לנו לבצע את ההתאמות.

<שרה קנדלר: כרגע הכוונה להתיר, לשם כך זה נועד.

משה גפני: יש לי שאלה אחרונה בחלק הזה.

משה גפני: אז למה אתם מפרטים?

משה גפני: בלאו הכי יש לכם סמכות.

משה גפני: תבואו לוועדה.

משה גפני: בשביל מה הפירוט הזה ב-4 פסקאות?

<שרה קנדלר: ה-wishful thinking שלנו היה- - -

<דודו לביא: אנחנו מגיעים לוועדה אחרי שכבר קיבלנו אישור של משרד המשפטים.

<שרה קנדלר: מה שהיינו רוצים זה בדיוק מה שיש לרשות שוק ההון, ששם הכול בהוראות ממונה.

מיכל בירן: שם יש לנו בעיה.

<שרה קנדלר: אנחנו לא באים עם זה כי אנחנו יודעים את הקושי.

<בועז נגר: אנחנו מדברים על להתיר את אותו מכשיר בעסקאות החלף.

<בועז נגר: הכוונה היא להשתמש בסעיף הזה כדי להתיר?

<דודו לביא: הכוונה היא שההיתר ייעשה באמצעות כלי שנקרא הוראות, שמאפשר לרשות לתת את ההיתר הזה, שלא לעבור את ועדת הכספים, והכלי הזה יהיה קצוב בזמן ל-3 שנים.

<דודו לביא: במהלך 3 השנים הרשות תצטרך להגיע לוועדת הכספים, אחרי שההסדר יתייצב ויתבסס, כדי להפוך אותו להסדר קבוע.

<בועז נגר: התכוונתם להעביר אותן במסגרת ההוראות הזמניות האלה ולא במסגרת התקנות?

<דורית גילת: חלק וחלק.

משה גפני: אגב, פרט למה שיש פה ב-4 הפסקאות הללו, יש עוד אפשרויות?

משה גפני: הוא יכול לבקש לקנות, למכור, שאתם תתירו לו, תאסרו עליו.

משה גפני: יש עוד דברים פרט למה שכתוב פה או שמיציתם את כל האפשרויות?

<חגי בן ארזה: מבחינת כללי השקעה, לא.

<חגי בן ארזה: אלה הסעיפים.

משה גפני: אין אפשרות נוספת, למשל שהוא יקנה את המאדים?

<חגי בן ארזה: לא.

<חגי בן ארזה: אסור לו לקנות נדל"ן.

משה גפני: הכול כתוב כאן?

<שרה קנדלר: כן.

<חגי בן ארזה: ברירת המחדל של קרנות היא שהכול אסור, פרט למה שמותר.

משה גפני: שאלתי למה אתם מפרטים.

משה גפני: הרי הכול כתוב פה.

משה גפני: אם היה משהו שלא כתוב ואין לכם גם אחרי החוק הזה סמכות, אני מבין.

<שרה קנדלר: לא נותנים לנו סמכות כללית, משרד המשפטים, מי שקובע את כללי החקיקה.

משה גפני: מישהו ממשרד המשפטים נמצא כאן?

<שרה קנדלר: לא.

<שרה קנדלר: הם התנצלו על כך שהם לא יכלו להגיע.

<טמיר כהן: הם לא התנצלו בפני הוועדה.

משה גפני: אני חולק על זה, אבל מקבל את עמדת היועץ המשפטי של הוועדה.

משה גפני: לא את עמדת משרד המשפטים.

משה גפני: זה סתם.

משה גפני: אם היו אופציות נוספות – אני מבין.

משה גפני: אין אופציות נוספות.

משה גפני: היה צריך להיות כתוב, וזה היה מגביל אתכם, בגלל שאם היה כתוב את האמת – כך מי שרואה את זה אומר:

משה גפני: הכול מפורט, זה בסדר.

משה גפני: אם היה כתוב שיש לכם את מלוא הסמכות להתיר או לאסור הייתם עומדים מול זכוכית מגדלת, היו מסתכלים עליכם.

משה גפני: ככה לא יסתכלו.

משה גפני: זה מתוחכם.

<שרה קנדלר: זה ממש לא בא מהמקום הזה.

משה גפני: את אומרת שזה משרד המשפטים.

משה גפני: הם לא מתוחכמים.

משה גפני: הם נגד וזהו.

משה גפני: אני לא מבין את זה.

משה גפני: תכתבו ואז זה יעמוד בביקורת ציבורית.

<בועז נגר: בהקשר לדיון החשוב שאדוני עורך, זה חידד לי משהו שאולי פספסתי.

<בועז נגר: יש לכם בסעיף אחר בחוק סמכות להתיר את אותן עסקאות בחלופה או שאתם יכולים- - -?

<שרה קנדלר: יש שתי אפשרויות, או לעשות את זה בתקנות כללי השקעה, או לעשות את זה בהוראות זמניות ואחר-כך לכוונן את זה בתקנות.

משה גפני: כמו בניירות ערך.

משה גפני: מה הבעיה שלך?

<בועז נגר: לאסור זה לתמיד ולהתיר זה זמני.

<בועז נגר: זה מה שהטריד אותי.

<שרה קנדלר: לא, גם לאסור וגם להתיר זה זמני, שניהם זמניים.

<בועז נגר: אותו סיפור שהוא מקרי מאוד, כי אנחנו יודעים מה זה זמני, שזה לא יהיה היתר זמני אלא שזה יוסדר- - -

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: לא רלוונטי אם זה זמני או לא זמני.

משה גפני: הרשות רשאית על-פי החוק הזה לאסור ולהתיר, היא רשאית בכל האופציות.

משה גפני: אין פרט אחד שהם לא רשאים.

משה גפני: הם רשאים.

משה גפני: אז יש לזה מגבלות, שזה יהיה באופן זמני וכולי.

משה גפני: אתה, או אנשים כמוך שעוסקים בעניין הזה כשהם רואים את הסעיפים האלה לא מוטרדים בגלל שיש דברים מוגדרים שמותר או אסור להם לעשות באופן זמני.

משה גפני: אם היה כתוב פה שהכול נמצא בסעיף, שיש סמכות לרשות להתיר או לאסור, היית מסתכל בעין בוחנת על כל מה שהם עושים.

משה גפני: זו דעתי, אבל אני לא מתעקש.

משה גפני: יש לכם אפשרות עד לישיבה הבאה להגיד שאתם חוזרים בכם.

משה גפני: אני לא מסית אתכם.

משה גפני: אני רוצה שתדעו.

משה גפני: אני לא צודק?

<בועז נגר: בגלל זה היה חשוב מאוד הדיון בהתחלה.

<בועז נגר: בגלל זה היה חשוב מאוד אותו מסמך שהוצג לוועדה שבו הם אומרים מה הם מתכוונים לאסור ולהתיר ולנמק בצורה מקצועית כי זה נותן איזו מסגרת.

<בועז נגר: אתה צודק שללא אותו מפרט הייתי מוטרד מאוד מן הסעיף אבל מכיוון שגילו את הדברים וכתבו אז אני לא מוטרד.

משה גפני: כתבו הכול, לא השאירו שום דבר בחוץ.

<בועז נגר: הם כתבו במפרט איך הם מתכוונים ליישם את הסעיף הזה באופק הקרוב.

<בועז נגר: זה אמירה חשובה מאוד.

<דודו לביא: קודם כול, חייבים לשים את הדבר הזה בפרופורציה.

<דודו לביא: היום יש תקנות שמסדירות במה מותר ובמה אסור לקרנות להשקיע.

<דודו לביא: המנגנון הזה לא יכול להתנות, לבטל או למנוע את מה שמותר היום.

<דודו לביא: מה שמותר היום ימשיך להיות מותר בלי קשר להוראות האלה.

<דודו לביא: להוראות האלה יש סמכות שיורית, שבהגדרה נועדה להסדיר את מה שאסור היום ואנחנו רוצים לאפשר.

<דודו לביא: לכן מדובר פה בסמכות מרחיבה.

<דודו לביא: כדי לאפשר את הגמישות המתבקשת היא חייבת להיות מנוסחת בצורה כזאת שביחס לחלק השיורי- - -

<שרה קנדלר: הסמכות היא גם לאסור וגם להתיר.

משה גפני: מה אתה רוצה להגיד לי?

<דודו לביא: השימוש בסמכות הזאת בהגדרה משפר את המצב הקיים היום.

<דודו לביא: זה לא סמכות שיכולה להרע את המצב שחל היום.

משה גפני: לכל דבר טוב יש גם צד לא טוב.

<דודו לביא: אם הסמכות הזאת לא הייתה קיימת המצב לא היה טוב כי אי אפשר היה לעשות דברים שהיום אסור לעשות אותם.

<דודו לביא: השימוש בסמכות הזאת הוא רק לחלק השיורי שמתייחס לפעילויות שהיום אסור לעשות ואנחנו רוצים להתיר.

משה גפני: לפעמים עודף הסמכות גורם נזק.

<דודו לביא: לכן יש כאן מנגנונים שמרסנים את השימוש בסמכות הזאת.

<שרה קנדלר: זה סמכות גם לאסור וגם להתיר, צריך להגיד את זה.

<שרה קנדלר: בועז נגר אמר נכון, הוא לא מוטרד.

<שרה קנדלר: אני מבינה את החשש, שזה סמכות מכאן ועד עולם, עד שישנו את החוק.

<שרה קנדלר: לכן עשינו את כל המנגנונים של הזמניות, של האישור, שאנחנו חייבים להוציא את זה להערות ציבור.

<דודו לביא: השימוש בסמכות קצוב בזמן.

משה גפני: עכשיו נראה מה ההוראות הזמניות.

משה גפני: זה יכול להיות 3 שנים?

<דודו לביא: מקסימום 3 שנים.

משה גפני: 3 שנים זה הרבה זמן.

משה גפני: אתה יודע כמה ממשלות אני יכול להפיל בזמן הזה?

משה גפני: איך מאריכים את זה בעוד שנה?

משה גפני: מה התהליך?

<שרה קנדלר: אין פה תהליך.

משה גפני: שום דבר, לא צריך אישור מאף אחד, סתם מאריכים את זה בעוד שנה?

<שרה קנדלר: כן.

משה גפני: כמה זה בניירות ערך?

<שרה קנדלר: שנה, ועוד שנה.

<שרה קנדלר: אצלנו יותר.

<שרה קנדלר: אם תשים לב, אנחנו עושים שימוש מועט בסמכות כי היא באמת קצרה מאוד.

משה גפני: יכול להיות שזה בגלל שחשבתם שאני אהיה בבחירות להסתדרות ואז לא אשים לב?

משה גפני: תחשבו על "שנה ועוד שנה".

משה גפני: למה זה צריך להיות שונה מרשות ניירות ערך?

<דורית גילת: זה ההסכמה שהצלחנו לקבל ממשרד המשפטים.

משה גפני: משרד המשפטים לא מעלה ולא מוריד.

משה גפני: הבאתם את הדוגמה של רשות ניירות ערך.

<דודו לביא: גם כדי שזה יהיה מסונכרן עם זמני התגובה של המחוקק ביכולת שלו להתאים לנסיבות משתנות.

<דודו לביא: הרי בסופו של דבר הסדר הקבע יצטרך להיות מעוגן בתקנות שיגיעו לוועדה.

<דודו לביא: אם אנחנו נקבע פרק זמן קצר מדי- - -

משה גפני: לא קצר.

משה גפני: שנה ועוד שנה זה לא קצר.

<דודו לביא: אתה יודע כמה שנים אנחנו מנסים להעביר את החוק הזה?

<דודו לביא: "שנה ועוד שנה" זה כלום.

<דודו לביא: יש מקרים שבהם אנחנו לא מצליחים להגיע לדיון בוועדה בקצובי זמן של שנה.

משה גפני: אבל אחרי שכבר הגעתם, אתם כבר מחוקקים את החוק, אז למה לא לקבוע "שנה ועוד שנה"?

<דודו לביא: כי אז ההסדר יפקע.

<דודו לביא: אציג דוגמה.

<דודו לביא: אם ההסדר הוא פוזיטיבי- - -

משה גפני: באותה הזדמנות תביא גם את התיקון בניירות הערך.

משה גפני: אני מציע שתחשבו על זה שוב.

משה גפני: באותו כלל שאמרתי קודם, לא ייהרג ובל יעבור, אם תתעקשו אז זה יאושר ל"שנתיים ועוד שנה", אם תתעקשו על זה.

משה גפני: אני לא מציע להתעקש מכיוון שהמציאות היא שיש לכם פה הרבה מאוד סמכות.

משה גפני: אני סומך עליכם, אתם לא תעשו סתם דברים כדי להשתמש בסמכות הזאת ככוח משחית, להיפך, תעשו את מה שלפי דעתכם הוא טובת העניין.

משה גפני: אבל לפעמים בהמשך הדרך, כאשר יש לכם עודף סמכות והזמן הוא יותר מאשר במקום מקביל או דומה אחר, זה לא שנתיים אלא 3 שנים, זה יכול לגרום נזק.

<דודו לביא: אצל רגולטורים אחרים זה נצח.

<דודו לביא: אצל רגולטורים אחרים זה שיטת העבודה: רשות שוק ההון, בנק ישראל, הפיקוח על הבנקים בבנק ישראל.

משה גפני: לא הוספת עכשיו שום דבר בזה שאמרת לי שאצל הרגולטורים זה נצח.

<דודו לביא: רשות ניירות ערך נמצאת כאן בעמדת נחיתות.

משה גפני: אין סמכות כזאת.

משה גפני: זה סמכות משמעותית מאוד.

<דודו לביא: סמכות שקצובה בזמן.

משה גפני: שנתיים.

משה גפני: לא 3 שנים.

<דודו לביא: אם נקבל הבטחה מן הכנסת- - -

משה גפני: הבטחה של הכנסת אפשר לשים על הקרח.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שלכם יש קדנציה מסוימת אבל בכנסת מתחלפים מהר.

<שרה קנדלר: נחזור עם תשובה לדיון הבא.

<שרה קנדלר: יש לנו עוד כמה שאלות.

משה גפני: יש לכם הרבה כוח, הרבה סמכות.

משה גפני: לא צריך את זה.

משה גפני: העובדה שמשרד המשפטים מאפשר לכם – זה לא אומר לי שום דבר.

משה גפני: משרד המשפטים אומר עוד הרבה דברים שאני חולק עליהם.

משה גפני: זה לא המקרה הדרמטי.

<דודו לביא: דרך אגב, הסיבה היחידה שביקשנו את הסמכות הזאת באופן ייחודי במקרה הזה היא בגלל מאפייני הפעילות, המורכבות והדינמיות, שמחייבים כלי שמאפשר זמני תגובה קצרים.

משה גפני: אבל בגלל זה אפשר להגיד בדיוק להיפך, לא לתת לכם כל-כך הרבה סמכות, בגלל המורכבות, בגלל כל הדברים האלה.

משה גפני: יש גם אנשים בצד השני שכפופים לרגולטור.

משה גפני: זה כסף שלהם, זה עבודה שלהם.

משה גפני: אנחנו רוצים שתהיה עבודה חופשית, שתהיה אפשרות לעשות.

משה גפני: יש פה הרבה דברים שלא הייתי משאיר אותם כרגולציה.

משה גפני: תחשבו על זה.

משה גפני: נמשיך הלאה.

<דודו לביא: נבחן את זה.

משה גפני: אני אומר למוזמנים, אתם לא יכולים לשבת כל הזמן בשקט.

משה גפני: יש גבול עד כמה אגן עליכם.

משה גפני: אני אומר את זה מקצועית.

משה גפני: אין לי שום עניין לכאן או לכאן.

משה גפני: יכול להיות שנאשר את הנוסח כפי שהוא.

משה גפני: אני גם לא רואה שאתם מתרגשים כל-כך מהעניין הזה אז כנראה שזה בסדר.

משה גפני: המציאות תהיה כזאת, שמגיע המועד, לאחר שנתיים או 3 שנים, מה שיוחלט, ולא קרה שום דבר, אז ההוראות פוקעות, כמו בניירות ערך.

<שרה קנדלר: כן.

<חגי בן ארזה: גם אם לא עברה התקופה אבל הנסיבות השתנו אז ההוראה פוקעת.

<שרה קנדלר: אם היא תפקע לפני תום התקופה נצטרך להודיע על זה.

<דודו לביא: לכן אנחנו צריכים מספיק זמן כדי לתקף את ההוראה במסגרת תקנות.

משה גפני: אין ויכוח שאתם צריכים מספיק זמן.

משה גפני: יש רק שאלה קטנה אחת, האם הזמן המספיק הוא שנתיים או 3 שנים, זה הכול.

<דודו לביא: אנחנו חושבים שזה 5 שנים.

משה גפני: אפשר גם להגיד שהרשות לא תשתנה לנצח וההוראות יישארו לנצח.

משה גפני: אפשר הרבה דברים לעשות.

משה גפני: כפי שהכנסת החליטה שכדור הארץ מרובע היא יכולה גם להחליט כאן.

<דודו לביא: אלא ככל שההוראות של הרשות יתבררו כבלתי סבירות הרי הן יפקעו ממילא, במקרה הכי גרוע בתוך 3 שנים.

משה גפני: תחזרו עם תשובה בעניין הזה.

משה גפני: זה פוקע אחרי שנתיים או 3 שנים, כפי שכתוב פה בסעיף קטן (ג).

משה גפני: אתם יכולים לבוא למחרת ולהביא אותן הוראות.

משה גפני: מי מונע את זה?

<שרה קנדלר: כללי מינהל ציבורי תקין וסבירוּת.

משה גפני: למה זה קשור למינהל ציבורי?

<דורית גילת: אפשר לתקוף את זה בבית-המשפט.

<חגי בן ארזה: כמו הסמכות שניתנת בחוק ניירות ערך.

משה גפני: אני שואל גם על מה שקורה שם.

משה גפני: תבוא הרשות ותאמר: לא הספקתי לבדוק את העניין הזה, לראות את הסבירות וכולי, וההוראות פקעו, אבל בדקתי את השוק שבוע, שבועיים, חודש, 4 חודשים והתברר לי שאותן סיבות שהיו באותה עת, שבשלן החליטו שצריך לעשות את ההוראות האלה, תקפות גם עכשיו.

<שרה קנדלר: אם זה יעמוד בתנאים שהסעיף קובע, "אם מצאה כי מתקיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות הסדרה מיידית", אז גם אם זה יידרש שוב אז כן, תהיה לנו סמכות, אבל נצטרך שוב להראות את זה, שיש נסיבות מיוחדות, ולעמוד בתנאים שקבועים בסעיף.

<דודו לביא: בהחלט יכולות להיות נסיבות – אציג דוגמה.

<דודו לביא: הדוגמה הכי טריוויאלית, שיש הסדר חיובי, שיש ביחס אליו קונצנזוס מקיר אל קיר, כפי שמתקיים בדיון כרגע, ואנחנו מגיעים לתום 3 השנים ומבקשים לעגן אותו כהסדר של קבע בכנסת, אבל אין כנסת.

משה גפני: לא הבנתי.

<דודו לביא: לצורך העניין, נניח שבמסגרת ההסדר אנחנו קובעים הוראה חיובית שמתירה.

<דודו לביא: הרי יש פה סימטריה מלאה.

משה גפני: או אוסרת.

<דודו לביא: לא, אני מדבר כרגע על הצד המתיר, לצורך העניין.

<דודו לביא: אנחנו מתירים משהו.

<דודו לביא: ההיתר הזה, אלא אם כן נעגן אותו בתקנות בחלוף 3 שנים, יפקע.

<דודו לביא: אנחנו מגיעים לקראת תום פרק הזמן של 3 שנים.

משה גפני: או שנתיים.

<דודו לביא: אנחנו רוצים לייצר רציפות להסדר הזה ואפילו לעגן אותו בהסדר של קבע.

<דודו לביא: אבל לוחות הזמנים של הרשות המחוקקת לא מאפשרים לנו בקצובי הזמנים האלה לאשר תקנות ולהפוך אותן להסדר של קבע.

<דודו לביא: הדבר המתבקש, כפוף כמובן להנמקות הראויות וכן הלאה, זה להגיד: הנסיבות מצריכות להאריך את ההסדר הזה לפרק זמן קבוע עד למועד שידונו בו כהסדר של קבע.

משה גפני: אסכם את מה שאמרת.

משה גפני: אם לא אמרת אז אני מוסיף על מה שאמרת.

משה גפני: אתה אומר: עובר המועד ואתם לא הפכתם את זה להוראת קבע, ללא סיבה, ואז אתם באים אחרי שבועיים ומבקשים לחדש את ההוראה הזאת.

משה גפני: אז ישאלו אתכם ואתם תצטרכו לענות תשובה: אם אכן הנסיבות המיוחדות האלה קיימות למה לא הפכתם את זה להוראת קבע?

משה גפני: ואז אתה אומר: לפעמים יש לי תשובה, שאני פניתי, הנה הנייר, ביקשתי להפוך את זה להוראת קבע.

משה גפני: הכנסת לא התכנסה, זה היה בתקופת בחירות, או שהיושב-ראש היה עצבני, כמו עכשיו, על דברים אחרים.

<דודו לביא: אנחנו משתדלים לא לעצבן את היושב-ראש.

<דודו לביא: אני מניח שהשאלה תישאל בכל מקרה אבל ההנמקה הזאת, סביר להניח שיהיה לה משקל והיא תהיה הגיונית.

משה גפני: אם תהיה פנייה שלכם בכתב.

<דודו לביא: אבל אם ההנמקה, כפי שצוין קודם, תבטא שימוש בלתי סביר בסמכות של הרשות אז היא תעמוד למבחנים המקובלים וסביר להניח שהיא לא תתקבל.

משה גפני: הנחתם את דעתי.

<בועז נגר: אני רוצה לחדד אגב הדיון החשוב הזה, דברים קיימים היום בפעילות, שאנחנו יודעים שהם קיימים, שמותרים לנו ואסורים לקרנות, שסוכם אתנו שיתירו לכולם ושהם לא יוסדרו בהוראות זמניות.

<בועז נגר: ההיתר שלהם מהותי בפעילות.

<בועז נגר: זו הייתה ההבנה שלנו.

<בועז נגר: אין לי בעיה שתוכלו לאסור, שתהיה לכם סמכות לאסור, אבל דברים שקיימים, שאנחנו מכירים אותם כבר שנים- - -

משה גפני: החוק מאפשר להם לעשות את זה זמני.

משה גפני: להיפך, הם מציעים לאפשר להם, מכיוון שיש גם היגיון בזה, הם לא רוצים לעשות את זה כקבוע.

משה גפני: במה זה מפריע לך?

<בועז נגר: הרעיון של החוק הזה הוא ליצור רצף פעילות.

<בועז נגר: במסגרת רצף הפעילות יש בתוך תעודות הסל שימוש במכשיר מסוים בהיקפים גדולים מאוד.

<בועז נגר: אם הוא נאסר – תיגרם פגיעה משמעותית מאוד.

<בועז נגר: במסגרת הרצף השימוש במכשיר הזה יימשך כדי למנוע את הפגיעה הדרמטית.

<בועז נגר: מה שהתחדד לי תוך כדי הדיון שהכוונה היא להתיר את השימוש במכשיר לפרק זמן מוגבל.

<בועז נגר: תיאורטית אני יכול למצוא את עצמי אחרי 3 שנים בלעדיו.

משה גפני: אחרי שנתיים.

<בועז נגר: זה דבר שאני לא לקחתי בחשבון.

משה גפני: החוק מאפשר להם את זה גם היום.

משה גפני: אתם לא יכולים לאסור היום באופן זמני?

<שרה קנדלר: לא, רק אם זה נעשה בתקנות.

<שרה קנדלר: זה סמכות חדשה.

משה גפני: למשל לאסור להשתמש בנדל"ן.

<שרה קנדלר: אסור לנו.

<שרה קנדלר: היום כל דבר כזה צריך להיות בתקנות של שר האוצר.

משה גפני: אתם מתחייבים לו שלא תביאו בתקנות?

משה גפני: נניח שאין חוק.

<שרה קנדלר: לא, אנחנו לא מתחייבים לשום דבר.

משה גפני: החיים דינמיים.

משה גפני: אתה לא יכול לבקש להגיע אל המנוחה ואל הנחלה.

משה גפני: זה לא עובד כך, במיוחד לא בתחום שבו אתה עוסק.

משה גפני: הם אומרים שהם יעשו כל מאמץ.

משה גפני: הם אמרו את זה גם בתחילת הישיבה, שמה שנקבע יהיה קבוע.

<דודו לביא: אנחנו עושים הסדרה בתום-לב.

<בועז נגר: אני מתמקד במשהו מהותי מאוד בפעילות, שסוכם שהוא מותר.

<בועז נגר: כאן נאמר שההיתר הוא זמני, לא העיסוק, שנתנו סמכות לאסור את ההיתר.

משה גפני: תענו לו מה אתם עושים במקרה שההיתר זמני.

<בועז נגר: משהו שהוא בליבת הפעילות לא יכול שיינתן לו היתר זמני.

<דודו לביא: קודם כול, הצורך לבצע הסדרה של הפעילויות הנוספות במסגרת הכלי הזה ולא בתקנות נובע גם משיקולים פרקטיים מעשיים.

<דודו לביא: מדובר פה בתחום חדש, שלגביו לא נצבר עדיין ניסיון.

<דודו לביא: הוא תחום דינמי שמשתנה באופן רציף.

<דודו לביא: לקחים נלמדים כל הזמן.

<דודו לביא: יש כאן גם עניין של רגישות של כלי.

<דודו לביא: זה לא אפס או אחד, להתיר או לאסור.

<דודו לביא: לפעמים מדובר בהיתר שצריך לעדכן את נסיבותיו ותנאיו.

<דודו לביא: זה חייב להיות כלי גמיש.

<דודו לביא: לכן יושב-ראש הרשות גם הדגיש, ואנחנו מדברים כאן על אופק של 3 שנים- - -

<דודו לביא: בואו לא נגזים לגבי ליבת הפעילות.

משה גפני: לא אני אמרתי "ליבת הפעילות", כך הוא אמר.

<בועז נגר: כמה מיליארדים טובים.

משה גפני: מיליארדים זה לא הרבה כסף.

<דודו לביא: בסופו של דבר הלכנו למהלך שפותח אפשרות להשקיע בתחום הזה, דרך אגב, גם בקרנות שאינן קרנות סל, כי הגענו למסקנה שהדבר כרגע אפשרי.

<דודו לביא: לגבי התנאים, אנחנו זקוקים לאותן דרגות חופש שהכלי הזה מאפשר לנו.

<דודו לביא: אבל נעשה חשיבה, אולי אפשר לעשות כוונון עדין לדברים האלה.

<דודו לביא: מעבר לאמירה של יושב-ראש הרשות- - -

משה גפני: שיהיה לכם ביטחון עצמי בגלל שאני אתכם.

משה גפני: אבל צריך באמת לדאוג להם, שלא תיפגע הפעילות, בגלל שזה גם אינטרס שלכם.

<חגי בן ארזה: סעיף 67 עוסק בהגבלות על עסקה עם גורם מעורב.

<חגי בן ארזה: אנחנו רוצים להחריג מהתחולה של הסעיף את העסקאות שבין עושה השוק לבין מנהל הקרן.

<חגי בן ארזה: עושה השוק יוכל להיות חברה קשורה שהיא חברה-אחות.

<חגי בן ארזה: בעיקרון, הסעיף חל על עסקאות בין מנהל הקרן לבין חברה-אחות.

<חגי בן ארזה: כאן אנחנו רוצים להתיר להם לערוך התחשבנות שכוללת עסקאות, אבל רק אם מדובר בחברה-אחות ולא בחברה שולטת או חברה נשלטת.

<חגי בן ארזה: בעצם יש פה הסמכה נוספת לקבוע חובות דיווח.

משה גפני: למה אתם לא כותבים את זה בחוק?

<שרה קנדלר: זה סמכות לדברים יותר מיידיים שעולים כאשר יש צורך דחוף בתיקון בפרטים מסוימים.

<שרה קנדלר: הרי רוב ההסדרה היא בתקנות.

<שרה קנדלר: אנחנו רק רוצים פה סמכות לדברים מיידיים.

משה גפני: זה ממש חוק מסגרת.

משה גפני: לא בטוח שזה נכון.

<שרה קנדלר: רוב הסמכות היא לקבוע תקנות.

<שרה קנדלר: הוראות הרשות זה החריג.

<חגי בן ארזה: סעיף 73 עוסק בפרסום שמותר לקרנות לבצע.

<חגי בן ארזה: כאן מחילים את ההוראות שחלות על קרן סל, למרות שיחולו עליה הוראות של קרן פתוחה ולא הוראות של קרן סגורה, מכיוון שהסיכונים שקיימים בפרסום של קרנות סגורות לא קיימים כאן בקרנות סל, כי זה קרן שיש לה benchmark ברור מאוד, קרן שעוקבת אחרי נכס ייחוס, והאפשרות למניפולציה במסחר קטנה מאוד, אנחנו בעצם מחילים פה הוראות פרסום שחלות על קרן פתוחה גם על קרן סל ומחריגים אותה מן ההוראות שחלות על קרן סגורה.

משה גפני: תחשבו עד הישיבה הבאה על מינוח אחר במקום "קרן סגורה" ו"קרן פתוחה".

משה גפני: כפי שאתם רוצים, אבל זה לא מינוח עכשווי.

<שרון אופיר: המונח הזה מופיע אחרי כן גם בעשרות תקנות שיש לנו.

<דודו לביא: הוא מופיע גם בדינים אחרים, למשל בתקנון הבורסה.

<דודו לביא: זה מינוח שגור.

משה גפני: מתי קבעו את זה?

משה גפני: באיזו שנה?

<דורית גילת: ב-1994.

<דודו לביא: ב-1994, אבל המונח "קרן סגורה" הופיע בדין עוד לפני כן.

משה גפני: היום לא היו עושים את זה בחוק, המילים משתנות.

משה גפני: אתם לא כל-כך מתרגשים מזה אבל זה נשמע לא יפה.

משה גפני: אם תמצאו – טוב, אם לא – אז לא.

<חגי בן ארזה: זה בעצם החרגה שמאפשרת לגופים מוסדיים שמחזיקים יחידות של קרן סל.

משה גפני: אמר לי היועץ המשפטי של הוועדה, שבכל מקום פה שכתוב "שר האוצר" זה "באישור ועדת הכספים".

<שרה קנדלר: כן, לפי סעיף 131.

<חגי בן ארזה: אלה סעיפים שהם יותר תפעוליים, יותר לצורך המסחר ביחידות של קרן הסל בבורסה.

<חגי בן ארזה: הם דרושים לצורך ניהול המלאי.

משה גפני: יש הערות למישהו?

משה גפני: הלאה.

<חגי בן ארזה: סעיף 100 עוסק במיזוג של קרנות.

<חגי בן ארזה: הוא חל רק על קרנות פתוחות.

<חגי בן ארזה: אנחנו רוצים לאפשר שהוא יחול גם על קרנות סל, בגלל הדמיון במאפיינים בין המסרים.

<חגי בן ארזה: סעיף 102 עוסק בהפיכה של קרן פתוחה לקרן סגורה והוא קובע הוראות שמגבילות, מכיוון שקרן סגורה ממילא אין בה אפשרות לפדיון ולכן האפשרות לצאת מהשקעה בקרן היא רק באמצעות המסחר.

<חגי בן ארזה: זו מגבלה מבחינת הקרן.

<חגי בן ארזה: לכן יש חובה לקבל אישור של בית-משפט כדי להפוך קרן פתוחה לקרן סגורה.

<חגי בן ארזה: ההוראות האלה לא רלוונטיות לקרן סל.

משה גפני: לפי זה לא יצטרכו בית-משפט.

<חגי בן ארזה: ההוראות האלה רלוונטיות לקרן סגורה שהיא לא קרן סל.

<חגי בן ארזה: לקרן סל יש פדיון יומי.

משה גפני: בית-המשפט זה מגבלה ולכן צריך לעשות התאמה בחוק.

<חגי בן ארזה: צריך לאפשר הקלה כי אנחנו מניחים שיהיו גם קרנות פתוחות שירצו להפוך לקרנות סל בגלל שזה מוצר שמתאים להן יותר.

<חגי בן ארזה: סעיף 104א מדבר על מחיקה של קרן בעלת שווי נכסים נמוך.

<חגי בן ארזה: יש תקופת "גרייס", תקופה שבה ההוראות האלה לא חלות, כדי לאפשר לקרן לצבור גובה.

<חגי בן ארזה: כאן אנחנו רוצים לאפשר גם לקרן שהפכה לקרן סל את התקופה הזאת של שנה מיום השינוי.

<חגי בן ארזה: לא מיום ההצעה הראשונה אלא מיום השינוי.

<חגי בן ארזה: ההוראות שמדברות על פירוק קרן סל יהיו שונות מהוראות שחלות על פירוק של קרן אחרת.

משה גפני: איך אתה יודע?

<חגי בן ארזה: זו הכוונה שלנו.

<אייל לב ארי: למה?

<חגי בן ארזה: מכיוון שקצובי הזמן שנכללים בסעיפים האלה ארוכים מדי.

<חגי בן ארזה: בקרן סל, מכיוון שהיא קרן מאוד נזילה והנכסים שלה סחירים אז אנחנו מעריכים שקצובי הזמן יהיו קצרים יותר.

<חגי בן ארזה: נצטרך לאפשר שהפירוק יהיה בזמנים קצרים יותר מאשר בקרנות אחרות.

משה גפני: אתם לא אומרים שזה ארוך מדי ואתם רוצים לקצר את זה.

משה גפני: אתם אומרים: שינויים שהוא יחליט.

<חגי בן ארזה: נכון, אבל זאת הכוונה שלנו.

<חגי בן ארזה: גם זה יהיה חלק מן התקנות הייעודיות.

משה גפני: למה אתם לא אומרים שזה יהיה בקצובי זמן קצרים יותר?

משה גפני: אני לא מבקש את זה אבל נראה כאילו אתם פה מהאו"ם.

<דודו לביא: קודם כול, זה יהיה בתקנות.

משה גפני: הכול בתקנות?

משה גפני: אנחנו לא אומרים פה את הכוונה.

משה גפני: שאל אייל לב ארי למה, למה אתם מבקשים את זה.

משה גפני: אמרת: בגלל שזה משך זמן ארוך מדי, אתם רוצים לקצר.

משה גפני: אז למה אתם לא כותבים את זה?

<שרה קנדלר: כי אנחנו לא יודעים מה עוד יעלה בהמשך הדרך.

<דודו לביא: מעבר לזה, החוק בנוי בצורה כזאת, שהעקרונות קבועים בחוק והפרטים קבועים בתקנות.

משה גפני: זה בריחה מהחלטה.

משה גפני: הרי אם לא הייתם רוצים לקצר את משך הזמן לא הייתם מביאים את הסעיף הזה.

<אייל לב ארי: "יקבע הוראות נוספות לעניין פירוק קרן כאמור, לרבות מועדים".

<שרה קנדלר: אפשר "לרבות", אבל שלא יהיה "רק".

<אייל לב ארי: לא יהיה "רק".

<אייל לב ארי: אמרתי "לרבות".

זה תיקון טכני: התוספת הראשונה מדברת על הפרות שאפשר להטיל עליהן עיצום כספי.

זה תיקון טכני: כאן אנחנו מכניסים שינויים בהוראות שרלוונטיות לקרן סל.

זה תיקון טכני: מדובר בהכנסה של הוראות שיחולו על קרן סל לתוך התוספת הראשונה, שתאפשר להטיל עיצום כספי על מישהו שהפר אותן.

זה תיקון טכני: התוספת מכילה את ההוראות שצריך לאכוף אותן והיא מאפשרת להטיל סנקציות.

משה גפני: תסביר מה מחקתם.

<חגי בן ארזה: את המילה "פתוחות", כדי שזה יחול על כלל הקרנות.

<חגי בן ארזה: את פרט (7) העברנו לחלק א'.

<חגי בן ארזה: הסעיף הזה מחריג את תעודות הסל מתעודות המטבע, שהן סוג של תעודת סל, מחוק ניירות ערך וכך בעצם חוק השקעות משותפות בנאמנות יחול עליהן.

<חגי בן ארזה: זה בעצם הלב של הרפורמה.

<חגי בן ארזה: הסעיף מאפשר למנהל תיקים להחזיק בעצמו יחידות של קרן סל כמו קרן פתוחה.

משה גפני: אתם מסכימים למועדים שנקבעו בתחילה?

<בועז נגר: כן, אבל יכול להיות שנצטרך לבדוק.

משה גפני: תבדקו.

משה גפני: אנחנו עוצרים כאן את הדיון.

משה גפני: לישיבה הבאה אבקש לקבל תשובות לכל השאלות ששאלתי.

<שרה קנדלר: נרצה גם להביא כמה שינויים.

משה גפני: והשינויים שאתם רוצים לעשות.

משה גפני: תהיו ערים לנושאים שהעליתי מכיוון שפעמים רבות יש ביקורת.

משה גפני: לא תמיד אתם נמצאים בעין הסערה.

משה גפני: זה דבר שאם אפשר צריך למנוע אותו.

משה גפני: אבקש שגם אתם תבדקו את הדברים אצלכם, גם לגבי מועד התחילה והוראות המעבר.

משה גפני: זה הולך להיות קשה כי הסעיף הזה לא פשוט.

משה גפני: אני מודה לכם על הסבלנות ועל ההקשבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.