ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 444, 2017-07-05 10:00

דוד אמסלם: שלום, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

דוד אמסלם: הנושא על סדר היום: זיהום חופי ישראל בביוב שמקורו בעזה, ואי הפעלתו של המתקן לטיהור שפכים שנבנה שם.

דוד אמסלם: זו בקשת דיון מהיר של חברת הכנסת שרן השכל, שלא נמצאת כאן, וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

דוד אמסלם: בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה על קיום הדיון החשוב הזה, הנושא אינו חדש.

קסניה סבטלובה: זה נושא שמאיים על בריאות הציבור במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: כל מה שמתחיל בעזה – אנחנו יודעים איפה זה יסתיים, זה יסתיים מול חופי אשקלון ואשדוד, בסופו של דבר.

קסניה סבטלובה: הבעיה ניתנת לפתרון.

קסניה סבטלובה: זה הדבר המשמעותי שאנחנו חייבים להוציא מהדיון הזה, שזו לא גזירה משמים שיהיה זיהום ליד חופי אשדוד ואשקלון, אלא אנחנו יכולים לפעול, יחד עם הארגונים והרשויות המוסמכים.

קסניה סבטלובה: בסמוך לבית להיא ברצועת עזה הוקם כבר מזה כמה שנים מפעל לטיהור שפכים בסיוע של הבנק העולמי.

קסניה סבטלובה: בנייתו של המפעל הושלמה ב-87% ו-3% הנותרים, כך אומרים לנו מהבנק הבינלאומי – יושלמו כאשר תיפתר סוגית החשמל שעד עכשיו אנחנו לא מוצאים את הפתרון לה.

קסניה סבטלובה: ברצועה הסתמכו על פתרונות זמניים, שהם לא מספקים, שהביאו בין היתר לכך שמתקן התפלת המים שבאשקלון - - -

דוד אמסלם: ה-3% הנותרים לא מאפשרים את ההפעלה?

קסניה סבטלובה: לא מאפשרים את ההפעלה, כי אין גם חשמל.

דוד אמסלם: אז הוא לא מופעל.

קסניה סבטלובה: הוא לא מופעל, אינו עובד.

קסניה סבטלובה: אפשר להשלים אותו בחודשים ספורים, כאשר תיפתר סוגית החשמל.

קסניה סבטלובה: אז ברצועה יסתמכו בינתיים על פתרונות שהם זמניים ולא מספקים.

דוד אמסלם: אי אפשר להפעיל אותו באמצעות גנרטורים?

קסניה סבטלובה: אי אפשר להפעיל באמצעות גנרטורים וגם לא פאנלים סולריים.

קסניה סבטלובה: זה מפעל עצום שעומד לפתור את רוב הסוגיות בתחום של טיהור שפכים ברצועת עזה.

קסניה סבטלובה: עד עכשיו המתקן להתפלת מים באזור אשדוד הושבת מספר פעמים בשל זיהום הים.

קסניה סבטלובה: המתקן טרם הופעל בתפוקה מלאה, כמו שאמרנו – משום שלא הועבר חשמל.

קסניה סבטלובה: עם הפחתת החשמל לפני חודש המפעל הושבת לגמרי.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: ה-3% לא מושלמים כי הם כנראה צריכים התחייבות לאיזה חשמל?

קסניה סבטלובה: הם צריכים התחייבות לכך שיוזרם חשמל.

דוד אמסלם: יש מצב בין ישראל לעזה לגבי אספקת החשמל.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה ואני מניח שמדינת ישראל - - -

קסניה סבטלובה: אני יכולה רק להשלים?

קסניה סבטלובה: זה יובהר בהמשך.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אני פשוט לא מכיר.

קסניה סבטלובה: אז כרגע תאר לעצמך שמדי יום מוזרמים 30 בריכות אולימפיות של שפכים לתוך הים.

קסניה סבטלובה: זה כרגע המצב.

קסניה סבטלובה: 90 אלף מ"ק של ביוב.

קסניה סבטלובה: זה המצב הקבוע מאז שהפתרונות הזמניים הפסיקו - - -

דוד אמסלם: מה הפתרונות הזמניים?

קסניה סבטלובה: היו פתרונות זמניים בצורה של מפעלים קטני ממדים.

דוד אמסלם: היו מט"שים קטנים שעבדו?

קסניה סבטלובה: כן, אבל הם לא מספקים את הסחורה, בעצם.

קסניה סבטלובה: בגלל שיש פחות חשמל מאי פעם עכשיו, ברצועת עזה, אז הם גם הפסיקו לתפקד.

קסניה סבטלובה: אז אי טיהור שפכים מסכן לא רק את תושבי הרצועה, זה ברור, אלא גם את ישראל, בחוף אשקלון, בעוטף עזה במיוחד.

קסניה סבטלובה: מחלות זיהומיות לא מבחינות בגבולות.

קסניה סבטלובה: יש לנו עכשיו במזרח התיכון התפרצות של מחלות זיהומיות כמו חולירע, לא עלינו, אבל אנחנו יודעים שיש קשרים בין המדינות האלה לבין רצועת עזה.

קסניה סבטלובה: חס וחלילה שזה יגיע גם למחזותינו.

קסניה סבטלובה: אציין שבאפריל 2013 פנה יו"ר רשות האנרגיה ברשות הפלסטינית, ד"ר עומאר כיתנא, למנכ"ל חברת החשמל הישראלית וביקש להרחיב את האספקה ב-10 מגה ואט שישמשו להפעלת המפעל.

קסניה סבטלובה: הדבר לא נעשה בשל סירוב החמאס להקמת קו ייעודי ודרישתו להעביר את החשמל לקו הכללי של הרצועה.

קסניה סבטלובה: הדבר האחרון שאני יכול להגיד, כי ניהלתי במהלך השנתיים מגעים נרחבים עם גורמים בצבא, עם הבנק העולמי ועם המתווכחים הבינלאומיים שכן נכנסים לעזה וכן יכולים להביא משם תשובות מספקות, שעד עכשיו, עד לא מזמן, צה"ל לא הסכים שיהיה קו ייעודי לאותו מפעל.

קסניה סבטלובה: הדבר האחרון שאנחנו שומעים מגורמי צבא שאני מנועה מלנקוט בשמם זה שיש הסכמה, בגלל שהמצב נהיה חמור מדי, יש הסכמה לקו יעודי.

קסניה סבטלובה: המצב בעזה הוא כזה שכרגע גורמים בחמאס אומרים – אנחנו היינו רוצים שיזרימו לנו את החשמל לסל הכללי של כל החשמל.

קסניה סבטלובה: הדבר הזה לא אפשרי מסיבות ביטחוניות.

קסניה סבטלובה: בהבנתנו את האזור אנחנו לא רוצים לצ'פר את החמאס בשום פנים ואופן.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת צריך לפתור את הסוגיה כדי למנוע התפשטות מחלות וזיהום בים.

קסניה סבטלובה: דווקא עכשיו, כשחמאס נמצאת בשעתה הקשה ומאבדת תמיכה בינלאומית, עולמית ואזורית, ואנחנו יודעים שגם מבחינת מדינות ערב היא "מוקצה", דווקא עכשיו זה הזמן להשתמש בכל הכוח של החברים שלנו באזור, וברוך ה' יש לנו כאלה, על מנת ללחוץ עליהם.

דוד אמסלם: אני חושב שזה נושא חשוב ואני מסכים לכל הדברים שאמרת.

דוד אמסלם: מה לדעתך צריך לעשות?

דוד אמסלם: הרי ברור שלים לא צריכים להגיע שפכים.

דוד אמסלם: זה ברור שהפלסטינאים אחראים על השפכים שלהם, ולא אנחנו.

דוד אמסלם: אבל כרגע, הסיטואציה היא שזה מגיע, זה מגיע לחופי אשקלון זה מפריע למתקן ההתפלה, וכו'.

דוד אמסלם: יש כאן שרשרת של בעיות שבסוף מקרינה עלינו.

דוד אמסלם: מה לדעתך הכיוון של הפתרון.

קסניה סבטלובה: לדעתי הכיוון היחיד שבאמת צריך להיות פה זה באמת התחלה של עבודות.

קסניה סבטלובה: אם כבר יש לנו הסכמה של אנשי הצבא שיש פתרון של הקו הייעודי, אז הגורם השני שמעורב בסיטואציה הזו של חמאס – יש לנו מספיק גורמים בינלאומיים ש - - - על מנת להשיג את ההסכמה - - -

דוד אמסלם: את מתכוונת שמה שניתן לעשות כרגע זה במישור הדיפלומטי, ללחוץ עליהם כדי שיסכימו לחבר את הקו?

קסניה סבטלובה: כן, זה הזמן לעשות את זה עכשיו, כי יותר מאוחר הם יתחזקו, ישנו את דעתם.

קסניה סבטלובה: לא אכפת להם - - למי שאיכפת גם מזיהום הים והתפרצות מחלות זה לנו, רק לנו.

קסניה סבטלובה: הצד השני לא מעוניין - - -

דוד אמסלם: ההפך.

דוד אמסלם: ככל שיותר גרוע, יותר טוב להם.

קסניה סבטלובה: אז האחריות לצערנו מונחת לפתחנו.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לחשוב היטב, בצורה פרגמטית וריאליסטית איך נגן על תושבי הדרום ואיך נגן על הים שלנו.

יעל כהן-פארן: קודם כל אני מברכת על קיום הדיון החשוב הזה ומברכת את חברתי, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שיזמה אותו.

יעל כהן-פארן: זאת דוגמה באמת מובהקת לכך שאנחנו מדברים, והנה דוגמה שסביבה לא מכירה בגדרות שאנחנו מציבים, לא בחומות.

יעל כהן-פארן: הים הוא של כולם, ואם הם שופכים או מזהמים בעזה אנחנו בסך הכל כמה קילומטרים משם, זה פוגע בנו.

יעל כהן-פארן: כמו שאמרה חברתי, כרגע הסיטואציה הפנימית שם מורכבת מאוד.

יעל כהן-פארן: אני לא נכנסת לזה, גם אין לי את הידע שיש לך, קסניה, אבל אני אומרת שאנחנו צריכים לחשוב עלינו ועל איך מוצאים פתרון לאנשים שחיים שם, מתוך הסתכלות עלינו.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא רוצים שתהיה שם חולירע, אנחנו לא רוצים לשתות את המים האלה עם כל הזיהומים וגם הם לא צריכים לשתות את המים עם הזיהומים.

יעל כהן-פארן: פניתי בנושא לשר הביטחון וקיבלתי ממנו תשובה אתמול שהבעיה - שאי מוכנותו של מתקן טיהור השפכים בצפון הרצועה אינה תלויה רק בסוגית החשמל, והפעלתו לא תבטיח את הפסקת הזרמת השפכים באופן מוחלט.

יעל כהן-פארן: אני לא בטוחה עד כמה המשפט הזה נכון כי אני חושבת שהפעלתו כן תבטיח.

יעל כהן-פארן: מדובר פה בהמון שפכים.

דוד אמסלם: זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה זה לא חשוב.

דוד אמסלם: יש מט"ש אחד גדול.

דוד אמסלם: נניח שהוא מטהר 80% - - -

יעל כהן-פארן: 90%.

דוד אמסלם: נניח אפילו 50.

דוד אמסלם: 50% עדיף מאשר 100%.

יעל כהן-פארן: ברור.

יעל כהן-פארן: אז יש מט"שים קטנים שבשבועות האחרונים אין להם חשמל ומה שהם עשו – הם הגדילו את הזרמת הביוב לים.

יעל כהן-פארן: שתיים, יש את המט"ש הגדול שצריך לפתור גם אותו, ושלוש – אני רוצה להתייחס פה לעוד נקודה כי הכל קשור.

יעל כהן-פארן: אם תושבי רצועת עזה ישתו מים שהם מי תהום מזוהמים במי שפכים, זה חולירע.

יעל כהן-פארן: משם היא מגיעה.

יעל כהן-פארן: אנחנו, צריך להיות אכפת לנו שלאנשים שם לא תהיה חולירע, בשבילנו, בסדר?

יעל כהן-פארן: אז יש שם שני מתקנים, אם אני מבינה נכון – שהוקמו על ידי המדינות התורמות, והם מטהרים את המים, עושים התפלה של מי ים.

יעל כהן-פארן: התפלה שהם מוכרים מים לשתייה.

יעל כהן-פארן: היום, כל העזתים קונים בקבוקי מים.

יעל כהן-פארן: גם להם אין חשמל.

יעל כהן-פארן: אז בואו נראה איך אנחנו מביאים חשמל לתשתיות חיוניות.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: יש לך רעיון?

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: להביא חשמל לתשתיות חיוניות - - -

דוד אמסלם: כן, אבל איך?

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לפתור את זה.

דוד אמסלם: איך, שאנחנו נשלם את החשמל?

קסניה סבטלובה: קודם כל יש התחייבות של הבנק העולמי שהוא ישתתף בהוצאות, ספציפית לגבי המפעל הזה.

קסניה סבטלובה: זה הדבר שאנחנו צריכים להישען עליו.

דוד אמסלם: את אמרת קודם שמשרד הביטחון רוצה לחבר את המט"ש לחשמל, והחמאס לא מעוניין, הוא רוצה שזה יעבור לחשמל שלו, לא למט"ש.

דוד אמסלם: אז מה את מציעה?

יעל כהן-פארן: להגיע לזה, עם המדינות התורמות.

דוד אמסלם: מה שקסניה אמרה – בואו נפעיל גורמים בינלאומיים בגלל שזה נושא שאוטוטו יגרום לאיזושהי בעיה הומניטארית בסיסית קשה, שזה חיי אדם ומחלות.

דוד אמסלם: אם החמאס משתלט ולא לוקח אחריות על האירוע, אז בואו נפעיל כל מיני גורמים בינלאומיים שילחצו עליו.

קסניה סבטלובה: עוד מדינה שיכולה להיפגע מזה זו מצרים, אני מזכירה.

קסניה סבטלובה: זו מדינה שיש לה יד, יש לה השפעה על מה שקורה שם, ברצועה.

קסניה סבטלובה: יש לנו מספיק ידידים וחברים ברחבי העולם שאפשר להפעיל אותם בתוך הסיפור.

יעל כהן-פארן: להוסיף עוד נקודה.

יעל כהן-פארן: העזתים מקבלים מישראל, מ "מקורות", מים.

יעל כהן-פארן: ישראל כבר התחייבה, להבנתי, להכפיל את כמות המים שהיא מעבירה להם.

יעל כהן-פארן: צריך להבין על כל כמות מים שישראל מביאה הם מערבבים עם מי תהום, שהם לא באיכות טובה, אבל כשזה מעורבב עם מים טובים ממדינת ישראל הם ברמה טובה לשתייה, וכך אנחנו יכולים על ידי הכפלה – ואלה לא כמויות מטורפות, אלה כמויות שיש בישראל.

יעל כהן-פארן: יש ויכוח על עלות.

דוד אמסלם: אין ויכוח.

דוד אמסלם: לדעתי כולנו מבינים את העניין שיש שם דבר שצריך לעזור, לסייע ולפתור אותו.

דוד אמסלם: אני מקווה שגם אין ויכוח גם מי אחראי על כל האירוע שם.

דוד אמסלם: אנחנו לא מעניינים את רצועת עזה, עם כל הכבוד.

דוד אמסלם: הרי מדינת ישראל היא לא המדינה היחידה בעולם.

דוד אמסלם: יש עוד מדינות בעולם שיש להן אחריות - - -

יעל כהן-פארן: אבל אתה נמצא בגבול שם.

דוד אמסלם: אני רואה את זה בשני צירים.

דוד אמסלם: ציר אחד זה איך זה משפיע עלינו.

דוד אמסלם: אבל יש פה ציר נוסף – בכל זאת זה אנשים שגרים שם, שהם לכאורה שבויים.

דוד אמסלם: הם לא אשמים כל כך, יש שם מישהו שהשתלט עליהם וגורם להם למשבר הזה.

דוד אמסלם: זו גם סוגיה שאני חושב שהיא מעניינת, מההיבט הזה.

יעל כהן-פארן: אבל אני כן מתייחסת כרגע למה ישראל יכולה, בהחלטה – והיא כבר החליטה, ועכשיו היא מתמהמהת, להבנתי, ויפרטו כאן האנשים, בגלל איזו אי הסכמה על 60 אגורות, מחיר לקוב מים.

דוד אמסלם: את רוצה עכשיו לנהל את המשא ומתן על מחיר המים?

יעל כהן-פארן: לא, אבל אני רוצה שישראל תגיע להחלטה שחשוב, בשביל שלא תהיה חולירע, שתחזור אלינו, כי היא לא תעצור בגדר.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו צריכים לדאוג שיהיו להם מים.

דוד אמסלם: להערכתי, האחריות של תושבי עזה היא על החמאס.

דוד אמסלם: ישאל כבר מזמן לא נמצאת בעזה.

יעל כהן-פארן: כן, אבל זה אינטרס שלך למנוע שלא יהיה שם - - -

דוד אמסלם: אז אנחנו יכולים לשלוח להם כל יום - - - וגם קינוח.

יעל כהן-פארן: אבל מים זה משהו מאוד בסיסי.

יעל כהן-פארן: זה לא קינוח.

דוד אמסלם: אבל משלמים.

דוד אמסלם: ישראל זו לא המדינה היחידה בעולם.

דוד אמסלם: גם אם יחליטו שצריך לתרום לעזה אז כל העולם צריך להשתתף בזה, זו לא בעיה שמתגלגלת רק אלינו.

יעל כהן-פארן: אנחנו היחידים שיש להם צינור מים לעזה.

יעל כהן-פארן: היחידים.

יעל כהן-פארן: אני אסיים בזה שאני באמת קוראת לממשלה למצוא פתרון.

יעל כהן-פארן: זה בעוכרנו.

יעל כהן-פארן: אם זה יתפוצץ, זה יתפוצץ אלינו.

אכרם חסון: אדוני, זה דיון חשוב, אבל לצערנו אנחנו לא יכולים לתת פתרון.

אכרם חסון: קודם כל יש תיאום מלא מאוד בין הצבא הישראלי לבין הרשות הפלסטינאית ובין כל הגורמים הביטחוניים, ובעיית החשמל, כפי שאתה יודע, זו לא בעיה שמדינת ישראל יצרה.

אכרם חסון: זו בקשה של הרשות הפלסטינית להוריד את אספקת החשמל ב-60% כתוצאה מהוצאות כספיות, שחמאס לא משלם ורק הרשות משלמת.

אכרם חסון: לכן אנחנו מחוץ למשחק הזה.

אכרם חסון: מכיוון שאנחנו לא יכולים לעשות שום עסקה עם החמאס, אנחנו אסירים בידיים שלהם.

אכרם חסון: אני מציע קודם כל שאנחנו צריכים לחזק את היישובים בקרבת הגבול עם עזה, להקים מט"שים שם, להשקיע כספים שעל מנת שאם יקרו בעתיד עוד מקרים דומים שיהיו לנו מט"שים שיכולים לעשות את העבודה ולהציל את הדרום מכל זיהום אפשרי.

אכרם חסון: מצד שני, בלי מעורבות בינלאומית, עם הבנק העולמי, עם מצרים ועם חלק מהמדינות התורמות כדי למצוא פתרון אתם, אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע בצד שלנו, ביישובים שלנו, כי חמאס יכולים להשתגע כל שני וחמישי.

אכרם חסון: היום הם בקשרים מאוד רעים עם הרשות הפלסטינית ולכן כל הזמן יהיה לחץ נגד מדינת ישראל בקטע הזה.

אכרם חסון: אני לא רואה פתרון שמחר יכבדו אותו, יקיימו ויעשו אותו.

אכרם חסון: לכן אני אומר – בואו נשקיע ביישובים שלנו, נפתור להם את הבעיות ונהיה לפחות חסינים - - -

קסניה סבטלובה: אבל דווקא יש פתרון וזה לא משהו שאנחנו צריכים לממן ולא משהו שעולה אפילו פרוטה אחת.

אכרם חסון: אני מכבד, אבל בינתיים לא מכבדים את הפתרון - - -, לא מקדמים אותו.

קסניה סבטלובה: לא היית פה כשהצגנו אותו.

אכרם חסון: הייתי, ודאי.

אכרם חסון: מהדקה הראשונה.

קסניה סבטלובה: אז העניין הוא שהכל אורך המון זמן.

קסניה סבטלובה: מהרגע הראשון שאני התעניינתי ושאלתי על הנושא הזה ושאלתי האם מוכנים בכלל לתת קו ייעודי, אני קיבלתי תשובה שלא.

קסניה סבטלובה: זה היה לפני שנה וחצי, ועכשיו כבר כן.

קסניה סבטלובה: זאת אומרת שעכשיו אפשר להתקדם מהנקודה הזו.

קסניה סבטלובה: זה גם לא נושא מורכב כל כך.

זוהיר בהלול: לא הייתי בתחילת הדיון.

זוהיר בהלול: יש חמאס ויש אוכלוסייה.

זוהיר בהלול: אנחנו לא תמיד עושים את האבחנה.

דוד אמסלם: אני עשיתי.

זוהיר בהלול: אם עשיתם את האבחנה אני חושב שזה מאוד חשוב.

זוהיר בהלול: אסור להעניש בשום פנים ואופן את האוכלוסייה.

זוהיר בהלול: אפשר שהמחלוקת בין ישראל לבין חמאס תהיה תחת דיונים קדחתניים.

זוהיר בהלול: אני, בניגוד לדעתו של חבר הכנסת אכרם חסון, חושב שמתנהלות שיחות בין חמאס לישראל, אבל אין מחלוקת כאן בין ישראל לחמאס.

זוהיר בהלול: יש מחלוקת בין הרשות הפלסטינאית לחמאס.

אכרם חסון: - - - אנחנו עובדים מול הרשות הפלסטינאית.

קסניה סבטלובה: הסוגיה הזו התחילה לפני המשבר הנוכחי, אני רוצה להזכיר לך.

זוהיר בהלול: בכל אופן זה אינטרס ישראלי שאסור למנוע אספקת חשמל מהאוכלוסייה בעזה.

זוהיר בהלול: אני השתתפתי בתקופה האחרונה בלא מעט דיונים בענייני מתקן ההתפלה בעזה, באמצעות האיחוד האירופי.

זוהיר בהלול: אני חושב שבחכמה ישראל איננה מתנגדת למתקן הזה, אבל אחד מהתנאים הבלתי מתפשרים שעלו בשיחות בעת הדיונים באיחוד האירופי היתה שהאיחוד האירופי מבקש מישראל שבשום קונסטלציה לא יופצץ המתקן הזה מכיוון שהוא משרת את האוכלוסייה.

זוהיר בהלול: אז הנה, כל עוד חרב המחלוקת מונחת על צוואר היחסים בין ישראל לבין עזה מי שמשלם את המחיר זו בעצם האוכלוסייה שם.

זוהיר בהלול: אני גם בעד מה שאמרה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

זוהיר בהלול: הטבע הוא לא הומוגני, אם יש בעיה של שפכים בסופו של דבר מי שישלם את המחיר זה גם הישראלים, אז באמת זה אינטרס הדדי.

זוהיר בהלול: לכן אני קורא לוועדה להוציא מכאן הודעה בעקבות הדיון הזה שהאינטרסים של האוכלוסייה צריכים להיות מופרדים באופן טוטאלי מהיחסים הלא קיימים ואדרבא המתוחים והמלחמתיים אפילו, בין ישראל לחמאס.

דוד אמסלם: המשרד להגנת הסביבה כאן?

דוד אמסלם: מה המצב שם, אתם יודעים?

<אמיר ארז: אנחנו יודעים.

<אמיר ארז: נפריד בין מרכז הרצועה - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של זיהום הים.

<אמיר ארז: אני רוצה לדבר גם על צפון הרצועה.

<אמיר ארז: צפון הרצועה – הביוב נכנס אלינו, לתוך ישראל, לתוך נחל חנון.

<אמיר ארז: אם זה ימשיך לזרום משם זה לנחל שקמה ובאגן השקמה יש אזור החדרה של מי תהום שמשתמשים בו כל יום והוא בסכנה מיידית.

<אמיר ארז: זה האקוויפר הכי רגיש שיש, אקוויפר החוף.

<אמיר ארז: אם הביוב יגיע לשם הפסדנו 12 מיליון קוב מים בשנה של מים.

<אמיר ארז: אנחנו יודעים כמה זה עולה, ואם זה ייצא מפעולה זה גם להרבה שנים.

<אמיר ארז: יש לזה מחיר.

<אמיר ארז: דבר שני – יתושים, ריחות ליישובים.

<אמיר ארז: הנחל הזה עובר 2 מ' מבתים.

דוד אמסלם: ניתן לעשות משהו בעניין הזה?

<אמיר ארז: מה שאנחנו עושים זה שני דברים – באמצעות מתאם הפעולות, שהסכרים שבנו בעזה – כל הזמן מחדשים אותם.

<אמיר ארז: דבר שני, עושים סכרים בתוך ישראל.

זוהיר בהלול: מדיניות החומות והגדרות ממשיכה ללבלב.

<אמיר ארז: אין ברירה, המים זורמים במורד.

<אמיר ארז: אם אתה לא רוצה שהם יזרמו - - - זה פתרון דחק, ברור.

<אמיר ארז: זה לא פתרון.

<אמיר ארז: זה אפילו לא אקמול.

<אמיר ארז: גם בתוך ישראל יש מערכת של סכרים שכל הסמן מחדשים אותם ושואבים עם ביוביות יום יום מאות קובים לרוקן את מה שכבר - - -

דוד אמסלם: אז זה בצפון בעזה.

דוד אמסלם: מה קורה בים?

<אמיר ארז: כמו שנאמר – עשרות מיליונים כל יום כבר - - -

דוד אמסלם: זה מגיע אלינו?

<אמיר ארז: בוודאי.

<אמיר ארז: זה מגיע אלינו.

דוד אמסלם: זה משפיע על מתקן ההתפלה באשקלון?

<אמיר ארז: אני מעדיף שמשרד הבריאות ידבר על זה.

<אמיר ארז: אני רק אגיד שבניטור לווייני שאנחנו עושים כם המכון לחקר ימים ואגמים רואים את הכתם הזה בצורה ברורה.

<אמיר ארז: לפעמים הוא מגיע עד אשדוד.

<אמיר ארז: הם מנטרלים את הכלורופיל, את האצות שגדלות מהחומר האורגני.

<אמיר ארז: אז רואים את זה בצורה ברורה איך שזה מגיע לאשקלון והלאה צפונה.

דוד אמסלם: כמה זמן זה ככה?

<אמיר ארז: שנים.

<אמיר ארז: שנים זה היה ככה, אבל אז היה טיפול חלקי בביוב.

<אמיר ארז: חלק היה מטופל וחלק גולמי.

<אמיר ארז: היום האחוז של הגולמי עלה בכמות ניכרת.

<אמיר ארז: עוד מילה אחת.

<אמיר ארז: לפני יומיים היתה תקלה בהרצליה.

<אמיר ארז: קבלן פגע בקו.

<אמיר ארז: אלף קוב זרמו לים.

<אמיר ארז: מייד סגרנו 5 חופים, אלף קוב.

<אמיר ארז: ופה אנחנו מדברים על סדרי גודל.

<דפנה זעירא: אני מנהלת מחלקת בריאות הסביבה בלשכת הבריאות באשקלון.

<דפנה זעירא: נתחיל עם צפון הרצועה.

<דפנה זעירא: כמו שנאמר פה, הביוב מצפון הרצועה זורם מנחל חנון, כשנחל חנון מהווה חלק ממפעל מי שתייה שנקרא – אגן שקמה, ששואב מדי שנה 12 מיליון קוב פלוס מינוס שמסופקים לכל האזור, לתוך המערכת הארצית.

<דפנה זעירא: המפעל הזה בנוי על זה שהמים זורמים בנחלים, נאגרים במאגר, מוחדרים לתת הקרקע ונשאבים.

<דפנה זעירא: נכון לעכשיו השבתנו קידוח אחד שנמצא הכי קרוב לאזור צפון הרצועה, כשהביוב התקרב אליו.

<דפנה זעירא: זה היה כאמצעי מניעה, כדי למנוע את החדרת המים ושאיבה של מים מזוהמים.

<דפנה זעירא: כמו שנאמר כאן קודם – אם הביוב יגיע לתוך המפעל עצמו, לתוך המאגר עצמו, ניאלץ לפסול את כל המאגר.

<דפנה זעירא: אי אפשר לעשות חיטוי של האגן עצמו, של האקוויפר, כמובן.

<דפנה זעירא: הוא ייפסל והוא ייפסל לטווח הארוך מאוד.

<דפנה זעירא: מבחינת השלכת משנה שיש כאן זה שהשפכים נשאבים כרגע כאמצעי חירום באמצעות ביוביות למט"שים שנמצאים באזור – לשדרות ואשקלון, לחילופין, אני לא יודעת בדיוק את התדירות – בעיקר לשדרות, כאשר המט"שים האלה בכלל לא בנויים לקבל את השפכים.

<דפנה זעירא: יש שם בעיה, כי המים האלה, אחרי שהם עוברים את הטיפול, עוברים להשקיה של גידולי מאכל אדם.

דוד אמסלם: למה הם לא בנויים, בגלל הגודל שלהם?

<דפנה זעירא: בעיות תפעוליות.

<דפנה זעירא: אני אגיד שלא השלימו את בניית המט"ש עד סופו.

<דפנה זעירא: הוא בנוי חלקית.

דוד אמסלם: מה המט"ש הכי קרוב לשם?

דוד אמסלם: זה שדרות?

<דפנה זעירא: שדרות.

דוד אמסלם: ובעצם – מה אורך הקו שצריך?

דוד אמסלם: נניח שהיינו רוצים לסלול קו מנקודת היציאה?

<דפנה זעירא: יש תכנון – ל 3-2 ק"מ, אולי תעדכנו אותי – אלה שהתוכנית מולם, להניח קו לסנוק את השפכים, בנו הרי סכרים לאורך הנחל ויצרו איזה מאגרון.

<דפנה זעירא: הניחו קו לתחנת שאיבה.

דוד אמסלם: מי אשם זה כרגע פחות חשוב.

דוד אמסלם: כרגע הביוב בקטע הצפוני זורם אלינו.

דוד אמסלם: עזבי גם את הים.

דוד אמסלם: את אומרת שזה אמור להגיע לאקוויפר החוף שם, למאגר, 12 מיליון קוב – להערכתי זה מתקרב ל-40 מיליון שקל שווי, של מים.

דוד אמסלם: אספר לך מה משלמים פחות או יותר בהתפלה, אבל זה לא חשוב.

דוד אמסלם: זה דבר שנמשך הרבה זמן ולא אמור להסתיים.

דוד אמסלם: אני שואל: למה שלא נתמודד כרגע עם השאלה הזו, נביא ביובית לשאוב.

דוד אמסלם: כל פעם לקחת נראה לי מסובך וגם יקר.

דוד אמסלם: למה לא יהיה נכון לצאת מהנחת עבודה שזה המצב, ועד שהוא יהיה פתיר אלוהים גדול, ולסלול קו למט"ש הכי קרוב, או שנבנה לנו אנחנו מט"ש ונתחיל לתפעל אותו ונתחיל לתפעל אותו כבעיה שלנו.

דוד אמסלם: אחר כך נראה איך אנחנו מתחשבנים אתם.

<דפנה זעירא: אז הנושאים ההנדסיים עובדים ככה:

<דפנה זעירא: כדי לשאוב מים, אתה צריך שיהיה לך נפח אגירה.

<דפנה זעירא: מה שקורה היום – רשות הניקוז הרימו סוללה ארעית, יצרו איזשהו מאגרון קטן על הנחל.

<דפנה זעירא: זה מה שעוצר את הביוב.

<דפנה זעירא: להגיד לך שזה יחזיק לאורך זמן?

<דפנה זעירא: אני בטח לא אוכל להגיד את זה.

דוד אמסלם: האם לא נראה לכם יותר סביר - - -

<דפנה זעירא: אבל זה התכנון.

<דפנה זעירא: זה מה שרוצים לעשות.

<דפנה זעירא: מצד שני - - -

דוד אמסלם: כמה זמן זה ככה?

<דפנה זעירא: בכמות הזאת זו הפעם הראשונה שאני זוכרת מזה תקופה ארוכה.

דוד אמסלם: מה כמות השפכים שאמורים שם לשאוב, ביום?

<דפנה זעירא: הנתונים בידי רשות המים או הגנת הסביבה.

<אמיר ארז: אף אחד לא יודע בדיוק.

<אמיר ארז: הפוטנציאל הוא 4,000 מ"ק.

<אמיר ארז: לא יודעים כמה מגיע.

<גדעון ברומברג: אני מנכ"ל אקו פיס, אנחנו מדברים על שליש מהביוב של עזה שנמצא - - -

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע אותך.

דוד אמסלם: הם אמורים לנטר כל יום ולראות מה קורה שם.

דוד אמסלם: אני שואל כמה קוב מגיע כל יום בממוצע.

דוד אמסלם: מישהו יודע?

<ברוך נגר: אנחנו צריכים להיכנס לפרופורציה.

<ברוך נגר: אני רוצה להתייחס למים ולשפכים, כי התייחסו גם - - -

דוד אמסלם: תעזוב אותי מים עכשיו, אני בשפכים.

<ברוך נגר: אז כמות השפכים בכל עזה בהיקף שנתי זה 48 מיליון קוב, כאשר אם אנחנו פורסים את זה להיקף יומי אנחנו מדברים על 130 אלף קוב.

<ברוך נגר: כשאתה מדבר כרגע על הגזרה הצפונית – היקף השפכים בכל הגזרה הצפונית שמהם - - - מעל 130 אלף קוב ביום שרצועת עזה מייצרת ביום, של שפכים, 30 אלף זה בצפון הרצועה, אזור בית להיא והסביבה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הפוטנציאל של אותו נחל - - -

<ברוך נגר: - - - התיאורטי זה 30 אלף.

<ברוך נגר: בפועל, מה קורה היום?

<ברוך נגר: לא ניכנס כרגע למפעל - - - המט"ש לא עובד ולכן כמעט כל ה-30 אלף קוב נשארים בבריכות החמצון הישנות של בית להיא.

<ברוך נגר: הן מחלחלות שם, בתוך בית להיא, ומתאדות.

<ברוך נגר: מה בכל זאת מפריע לנו, נכון לעכשיו?

<ברוך נגר: זה כמות השפכים של בית חנון בלבד, שזה חלק מה-30 אלף.

דוד אמסלם: כמה זה?

<ברוך נגר: גג 4,000 קוב, אנחנו מעריכים.

<ברוך נגר: ה-4,000 האלה, כשהם לא מוסלקים לאחת משתי האפשרויות – או לבריכות החמצון הישנות או לחדשות, אז הן גולשות לנחל חנון ומשם יכולות להגיע לאזור שקמה.

<ברוך נגר: מה שכרגע קורה – ביקשנו מהם, מהרשות הפלסטינית, לעשות סכר אצלם.

<ברוך נגר: זהם עשו וכרגע אין זרימה.

<ברוך נגר: אבל מה?

<ברוך נגר: בשטח שלנו ביצענו מספר חסימות, ויש עדיין את השפכים שהגיעו בימים הקודמים, מהחסימה שהפלסטינאים עשו אצלם.

דוד אמסלם: בסוף גם בחסימה יהיה overflow.

<ברוך נגר: חשבנו גם על זה.

דוד אמסלם: אלא אם כן אתה אומר שהאידוי שם כל כך גדול שאין סיכוי.

<ברוך נגר: תכף אני אגיד לך את שלושת הברירות שאנחנו הולכים עליהן כרגע.

<ברוך נגר: אחת מבוצעת כבר.

<ברוך נגר: אז ביצענו אצלנו את החסימות ואנחנו מטפלים בשפכים שהגיעו לפני שבוע.

<ברוך נגר: מה התוכנית שלנו?

<ברוך נגר: קודם כל, כרגע ביצענו משהו לחירום – גם את החסימות אצלם, שהם ביצעו, וביוביות לוקחות את השפכים האלה ודואגות שזה יגיע למט"ש שדרות.

דוד אמסלם: כל בוקר מגיעה ביובית?

<דפנה זעירא: 3 ביוביות.

<דפנה זעירא: אתמול 8 פעמים עד השעה 14:00.

דוד אמסלם: אתה עשית את החסימה.

דוד אמסלם: יש מין אגם כזה, אני מבין, כתוצאה מהחסימה, ואז - - - דרך אגב, האגם הוא אצלנו?

דוד אמסלם: אין חלחול שלנו לתוך האגם?

<דפנה זעירא: יש.

<דפנה זעירא: בדיוק בגלל זה סגרנו קידוחים.

<ברוך נגר: ליתר ביטחון.

<ברוך נגר: לא בגלל שמצאו זיהום.

<ברוך נגר: השלב השני, שלנו, שיתבצע תוך חודש ימים זה להניח צינור.

<ברוך נגר: בשלב הזה אנחנו רוצים לעצור את הביוביות, כי עם כל הכבוד לביוביות ולמאמץ, הכמויות שיכולים לטפל בהן, להתמודד אתן, היא יחסית נמוכה.

<ברוך נגר: השלב השני שאנחנו נסיים אותו תוך חודש, אני מקווה עוד פחות מזה – אנחנו פשוט מניחים צינור.

<ברוך נגר: ואז, הצינור הזה ישאב את הדברים לארז ושם יוסלק לשדרות.

<ברוך נגר: זה פתרון שעולה 3 מיליון שקל, אנחנו נעשה את זה.

דוד אמסלם: אנחנו?

דוד אמסלם: זה רשות המים?

<ברוך נגר: כן.

<ברוך נגר: זה רשות המים שמתקצבת את מי שצריך.

<ברוך נגר: אנחנו משלמים.

דוד אמסלם: אני אשאל שאלת תם, סתם: למה לא עשיתם את זה עד עכשיו?

דוד אמסלם: הרי זה לא אירוע שקרה עכשיו, אתמול, הרי הבנתי שזה שנים ככה.

<ברוך נגר: שנים ככה – זה מתייחס לים, לא לנחל חנון.

<ברוך נגר: נחל חנון זה קרה בממדים קטנים שהערכנו שנוכל להתמודד אתם - - -

דוד אמסלם: עם הביוביות.

<ברוך נגר: נכון, ונכון לעכשיו זה באמת קורה, מצליחים להתמודד אתם.

<ברוך נגר: השלב השלישי, פרויקט שאנחנו רוצים לעשות ב-30 מיליון שקל, זה למקרה יותר מסיבי ממה שאנחנו צופים לעכשיו, שמא אותו מט"ש שהוזכר קודם – שם תהיה קריסה, אז לקחנו איזשהו אגרוף ביטחון מסוים - - -

דוד אמסלם: בהקמת הצינור הזה.

<ברוך נגר: לא הצינור הקטן הזה שהזכרת, ואנחנו כבר נעשה אותו, אלא ייקח לנו סדר גודל של שנה לעשות איזשהו פרויקט שאם יקרוס באופן משמעותי - - - אם זה כל ה-30 אלף זה לא פשוט.

<ברוך נגר: לבוא ולבנות מט"ש אצלנו של 30 אלף זו אופרה אחרת.

<ברוך נגר: אין לנו שום כוונה להיענות לאיזשהו חלום שאומר - אנחנו ניתן לכם את כל השפכים שלנו ואנחנו ניתן לכם מים שפירים.

<ברוך נגר: זה לא יקרה ככה.

דוד אמסלם: מי, ה - - -?

<ברוך נגר: הצד הפלסטינאי לפעמים מציע - - - זה לא רעיון טוב, אנחנו לא צריכים את זה.

דוד אמסלם: אני תמיד בעמדה שכשמישהו מציע את ההצעה תמיד לשני יש את האופציה להגיד – בוא תיתן לי את אותה הצעה.

דוד אמסלם: כלומר, או שאתה מוכר, או שאתה קונה.

<ברוך נגר: לא מתבדחים, מדברים ברצינות.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי זה שאתם מייצרים איזושהי אופציה שאנחנו נערכים לזה, נכון?

דוד אמסלם: שאם תהיה בעיה במט"ש, עכשיו הוא ירכז אליו הרבה יותר, והיום זה פחות.

דוד אמסלם: עכשיו, אם אתה מביא את זה לאותה נקודה, בעצם כמה קוב מגיע למט"ש הזה, 30 אלף ביום?

<ברוך נגר: - - - כל צפון הרצועה, המט"ש הגדול זה 30 אלף ביום.

<ברוך נגר: חשבנו גם על הנקודה הזו.

דוד אמסלם: ואז אתה אומר – אני חייב להתארגן, שאם יש שם תקלה - - - בחשיבה זה נכון לחשוב על זה.

<ברוך נגר: כדי לסבר את האוזן – המט"ש הזה נבנה על העקרון של השפד"ן שלנו.

<ברוך נגר: לקחנו, אני אישית, את מנהל רשות המים הפלסטינאי ואת נציגי הבנק העולמי למספר מפגשים, הראינו להם איך השפד"ן עובד.

<ברוך נגר: זה אמור להיות מט"ש ברמה ממש ממש גבוהה.

<ברוך נגר: 100 מיליון דולר הסיפור הזה.

<ברוך נגר: הם השתמשו ב - - - לחקלאות.

קסניה סבטלובה: זה המט"ש בבית להיא?

<ברוך נגר: כן.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה, באמת: הרי בסופו של דבר מי שמממן את זה זה האירופאים.

דוד אמסלם: הם גם מממנים את הפתרון של הגלישה, במידה והיתה תקלה?

דוד אמסלם: הרי זה חלק מהאירוע.

<ברוך נגר: לא.

דוד אמסלם: הם לא מבינים את זה.

<ברוך נגר: שום דבר בתוך ישראל הם לא מממנים.

דוד אמסלם: לא, זה בתוך ישראל – אנחנו תורמים קרקע בשביל הפתרון שם, בתוך ישראל.

<ברוך נגר: אז בוא נגיד ככה – כל פתרון בתוך ישראל לא מעניין אותם, אבל משהו כן הם עושים – ביקשנו מהם במסגרת התוכנית, הרי בסופו של דבר יש איזה סוג של שיתוף פעולה ואנחנו עובדים מול רשות המים.

<ברוך נגר: כדי לסבר את האוזן – סגן מנהל רשות המים - - - גם בעזה.

<ברוך נגר: סגרנו אתם, ועושה רושם שזה מתבצע, גם כן.

<ברוך נגר: חברה', אם יש כשל, אנחנו עושים שני פתרונות: אחד, באזור של בית להיא תשלימו איזה מאגר, ואז לא נסניק את זה מהישן לחדש.

דוד אמסלם: זה אצלם.

<ברוך נגר: נכון.

<ברוך נגר: הרי במשך יומיים, שלושה, ארבעה אתה יכול לספוג כמות.

<ברוך נגר: גם אצלנו, במסגרת הפתרון שדיברנו עליו נדע לספוג כמות של אלפי קוב במכה אחת.

<ברוך נגר: כלומר, גם אצלם עשו משהו.

דוד אמסלם: זאת אומרת, התחלקתם בעצם, התחלקתם אתם בסיפור.

<ברוך נגר: כן, בספיגה הזאת.

<ברוך נגר: אבל שוב, לא הלכנו לבנות מט"ש של 30 אלף.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאתה אומר – אנחנו הולכים לסלול את הקו, נעשה את הפתרון הזה, כרגע, ואני חושב שזה דבר חשוב מאוד וחיוני.

דוד אמסלם: אתה אומר שגם בעתיד, אנחנו מתארגנים עכשיו למצב שתהיה הפעלה של המט"ש בפנים ואז, חלק מהפתרונות - - - דרך אגב, מה המחסנית שאתה נותן לנו – הגלישה אלינו, נניח שתהיה תקלה, בכמה אתה מעריך?

דוד אמסלם: ב-30 אלף, הרי אתה אומר שאם תהיה גלישה שם או תקלה של יומיים-שלושה או ארבעה, חלק מהביוב יכול להיות שהם יפנו למט"שים אחרים, אז אני מניח שאתה מדבר - - - אם הסניקה שלו היא 30 אלף ליום, בשלושה ימים הגענו כבר ל-100 אלף קוב.

דוד אמסלם: אז אתה אומר שהם יגלשו לאיזה בריכות איגום כאלה, ולא משנה כרגע מה הם יעשו אתם, אם יסנקו חזרה למט"ש או יאדו אותם – לא חשוב.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לפתרון, וחלק אנחנו נקלוט.

דוד אמסלם: איזה מחסנית אתה מאגן?

<ברוך נגר: אנחנו כמובן לא לוקחים בחשבון את כל ה-30 אלף.

<ברוך נגר: לקחנו בחשבון כמה אצלם יהיה, פחות או יותר, כמה יכול לגלוש אלינו, כמה ימים זה יכול להיות, והגענו למסקנה שאם הם יזרימו במשך יומיים-שלושה, אפילו שבוע סדר גודל של 10,000 קוב – אנחנו נוכל איך שהוא להתמודד עם הפתרון הזה של ה-30 מיליון שקל.

<ברוך נגר: וזה מחייב, וזה כבר בתוך ה-30 אלף – הרחבת מט"ש שדרות, ולא רק הרחבה אלא גם שדרוג של הפעילות שלהם.

דוד אמסלם: בכלל, מט"ש שדרות צריך להיות מורחב בלי שום קשר.

דוד אמסלם: הרי זה בפיקים.

דוד אמסלם: מבחינתי זו בשורה, סוג של כיוון - - -

קסניה סבטלובה: שאלה – עד כמה, אם יופעל המפעל הזה, המתקן שנמצא בבית להיא, אם הוא יתחיל לעבוד במלוא הכוח, עד כמה זה ישפר את המצב?

<ברוך נגר: זה פותר את המצב.

דוד אמסלם: אתה דיברת בצד הצפוני.

דוד אמסלם: אני מבין שבים אין לנו פתרון.

<ברוך נגר: אני מציע שהילה, שאחראית על מתקני ההתפלה שלנו, תיתן כמה מילים בנושא.

זוהיר בהלול: אתם מתואמים עם מאן דהוא בחמאס שם, באזור, כדי לקדם את כל הפרויקטים האלה שאנחנו מדברים עליהם, או שאתם עושים את זה באמצעות - - -

<ברוך נגר: אמרתי לפני רגע שאנחנו עובדים אל מול רשות המים הפלסטינית, בכל הדברים.

<קריאות: - - -

זוהיר בהלול: והוא יוצא דרך ארז ומדבר אתכם?

<קריאות: - - -

<ברוך נגר: רק אתמול דיברתי עם ה - - -באופן שוטף.

זוהיר בהלול: יש שיתופי פעולה מקצועיים?

<קריאה: סביבה זה מעבר לפוליטיקה.

קסניה סבטלובה: אנשי רשות שעכשיו מונעים מאנשים חולים לצאת מהרצועה, אני לא בטוחה שהם רוצים לפתור - - - אני לא סומכת על זה שהם - - - .

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לקדם את העניין.

<הילה גיל: מתקן התפלה באשקלון עובד כבר משנת 2005.

<הילה גיל: אנחנו מכירים איזה שהם דיבורים בתחילת 2005 שאין עליהם יותר מדי תיעוד שהיו איזשהם בעיות שנראו במט"ש, ומאז בעצם לא היו בעיות, עד 2016 בשנה שעברה, שבה, בעצם - - -

דוד אמסלם: מה הכמות שהוא מתפיל?

<הילה גיל: בכללי, 115 מיליון בשנה.

דוד אמסלם: עד שנה שעברה לא היו בעיות.

<הילה גיל: מ-2005 היו, בתחילת עבודתו של המתקן אמרו שיש בעיות.

<הילה גיל: עד 2016 לא היו בעיות בנושא הזה.

<הילה גיל: בשנה שעברה היו פעמיים שעלו – הם רואים את זה בעיקר בטיפול המקדים.

<הילה גיל: יש עליה ביכולת הסינון של הטיפול המקדים, עלייה ברמת הקוליפורמים – שזה מצביע באמת על שפכים סניטריים, והמתקן נסגר ליומיים.

<הילה גיל: שני אירועים, יום ויום.

דוד אמסלם: כשהוא נסגר, הכוונה היא שעד שהים מנקה את עצמו, בעצם?

<הילה גיל: עד שהם רואים - - - כן, עד שזה עובר.

<הילה גיל: ה-intake שלנו, תחנת היניקה של הצינור, נמצאת במרחק של 1.3 ק"מ בתוך הים ובעומק של 7 - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, הם לא שואבים עד שהים יעשה את שלו, הערכים ירדו, ואז הם ישאבו.

<הילה גיל: נכון.

<הילה גיל: החל מלפני שבוע-שבוע וחצי כשהתחיל האירוע המתקן התבקש על ידי משרד הבריאות לתדירות יותר גבוהה של הבדיקות בכניסה למתקן.

<הילה גיל: נדמה לי שהכי הרבה ראינו 12 אלף קוליפורמים?

דוד אמסלם: לא משנה.

דוד אמסלם: יש שינויים דרמטיים?

<הילה גיל: המתקן יודע להתמודד עם הדברים האלה.

<הילה גיל: לא בכל מצב, לפעמים הוא ייאלץ להיסגר, אבל גם כשהוא נסגר זה לתקופות יחסית קצרות.

זוהיר בהלול: מה הם מדדי הקוליפורמים?

<הילה גיל: בשבוע שעבר היה - - - זה שיש איזשהו זיהום.

<הילה גיל: זה היה הכי גבוה, אבל זה נעלם למחרת.

<גדעון ברומברג: הדיון הוא חשוב ומבורך, ובאמת צעדים נעשים.

<גדעון ברומברג: צעדי החירום הם חשובים אבל בוא ניקח צעד אחורה – דוח מבקר המדינה לפני חודשיים שם ביקורת חריפה והראה ששנים אנחנו יודעים שהמצב מחמיר, ועלול להחמיר הרבה יותר, ועם כל האשמה על החמאס, ובהחלט כל האשמה על החמאס, אנחנו איחרנו.

<גדעון ברומברג: איחרנו לעשות.

<גדעון ברומברג: לפני 3 שנים הבנק העולמי ביקש קו ייעודי של חשמל וישראל היא שלא ענתה.

דוד אמסלם: אבל אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: חברת הכנסת קסניה סבטלובה דיווחה לנו שעברנו את הנקודה הזו.

קסניה סבטלובה: אני חייבת לציין את הארגון "אקו-פיס" שגם לחץ ועשה רבות כדי שזה יקרה.

<גדעון ברומברג: אדוני, הבוקר אני דיברתי עם נציג הבנק העולמי.

<גדעון ברומברג: הבנק העולמי היום מבקש קו ייעודי והוא מבין שישראל לא ענתה בחיוב.

<גדעון ברומברג: את זה נציג הבנק העולמי אומר לי הבוקר, שהוא מבין שישראל לא ענתה בחיוב.

<גדעון ברומברג: ישראל רוצה לספק כמות יותר גדולה ורואה בזבוז זמן באספקת קו ייעודי.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אתה יודע מה ההתנגדות של ישראל בנושא של הקו הייעודי?

דוד אמסלם: מישהו מממן אותו?

דוד אמסלם: אלא אם כן מישהו מבקש שישראל תממן.

<גדעון ברומברג: לא, לא.

<גדעון ברומברג: ישראל היתה מעוניינת בקו של 100 מגה ואט פה, שגם יספק חשמל בעתיד - - -

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: מדינה נורמלית לא סוללת קווים יעודיים.

דוד אמסלם: יש קו, אבל פה היתה בעיה.

<גדעון ברומברג: בדיוק.

<גדעון ברומברג: אנחנו לא במצב נורמלי.

דוד אמסלם: שאלתי מה הרציונל.

דוד אמסלם: מה הסיבה שמערכת הביטחון - - - הרי אם האירופאים מממנים את הקו, ומשלמים עבור החשמל.

<גדעון ברומברג: בגלל שיש פה ביורוקרטיה.

<גדעון ברומברג: צריך להעביר במקביל שני קווים, וזה נכון - - -

דוד אמסלם: לא אידיאולוגיה, אלא אם מישהו משלם – אז אין בעיה.

דוד אמסלם: איפה הבעיה?

<גדעון ברומברג: אין פה אידיאולוגיה.

<גדעון ברומברג: הבעיה היא שהיה יותר נוח לקדם קו גדול יותר, אבל זה לא פותר את מצב החירום, ויש פה מצב חירום.

<גדעון ברומברג: עוד נקודה שלא הוזכרה פה, וחייבים להתייחס אליה, זה הסיכון – שוב, דוח מבקר המדינה מדבר על כך – של פריצה של מחלות פנדמיות.

<גדעון ברומברג: כאשר מחלה כזו תפרוץ חס וחלילה, שום דבר ממה שתוכנן פה לא יעזור למאות אלפי עזתים שיתחילו לנוע לגבול.

<גדעון ברומברג: לכן, מה שחברות הכנסת הזכירו קודם על החשיבות לא רק לטפל בחשמל אלא גם לספק מי שתיה לעזה – היא חשובה גם לאינטרס הישראלי.

<דפנה זעירא: אומר בקצרה.

<דפנה זעירא: אני חוזרת לצפון הרצועה.

<דפנה זעירא: אנחנו הסכמנו לפינוי השפכים גם בביוביות או בצינור למט"ש שדרות בתנאי שזה לא פוגע באיכות הקולחין.

<דפנה זעירא: אני רוצה להסביר שהעמסת יתר של המט"ש הזה תפגע ביכולת השבת המים, ואז הביוב יזרום אלינו מהצד השני, דרך שדרות.

<דפנה זעירא: שדרוג של המט"ש הזה בשדרות, כדי שהוא יוכל לקלוט את הכמויות שדובר עליהן, ייקח כמה שנים.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: זה המצב, ברוך?

<דפנה זעירא: אז אבהיר עוד, מעבר לזה.

<דפנה זעירא: מדובר היום בשדרות על 9,000 קוב, סך הכל.

<דפנה זעירא: המט"ש הזה נכון להיום מקבל 7,600.

<דפנה זעירא: זה אומר שה - - - נכון לעכשיו היא רק 1,400, היא לא 4,000 ליום.

<דפנה זעירא: הוא לא מסוגל לקבל כמויות כאלה.

<דפנה זעירא: אז לבנות עוד מט"ש?

<דפנה זעירא: וזה לפני השכונות החדשות ומה שצריך להיכנס גם ככה, לשדרות.

<קריאה: מה עם הדיון של 10:50?

דוד אמסלם: הודענו שבוטל.

דוד אמסלם: זה רק רביזיה זה לא היה דיון.

<קריאה: אמרו לנו אתמול, באתי ממטולה.

דוד אמסלם: הדברים דינמיים.

דוד אמסלם: זה לא דיון, זו רביזיה.

דוד אמסלם: צריך להבין, אני אמור להפסיק את הדיון ב-11:00 לפי הנהלים.

דוד אמסלם: אני כבר גולש ב-5 דקות.

דוד אמסלם: קבעתי את הדיון ב-10 ל-11:00 כי הוא היה אמור להיות חמש דקות.

דוד אמסלם: אז לא הבנתי למה הזעיקו את כל העולם.

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: מי ביקש ממך לבוא?

<קריאה: פורום ראשי הרשויות ביקש שאייצג אותו, שאבוא לדיון.

דוד אמסלם: היתה פה טעות טכנית.

דוד אמסלם: מישהו לא הבין.

דוד אמסלם: הדיון לא היה על הנושא.

דוד אמסלם: פשוט, חבר הכנסת אכרם חסון הגיש רביזיה.

דוד אמסלם: לכן רצינו לעשות הצבעה על הרביזיה.

דוד אמסלם: זהו.

דוד אמסלם: זה היה אמור להיות באותו יום - - -

<קריאה: מתי יהיה דיון שאנחנו נוכל להגיד את דעתנו, באמת?

דוד אמסלם: זה יהיה לדעתי בדיון בין השנייה לשלישית.

דוד אמסלם: יהיה לנו עוד דיון.

דוד אמסלם: שם, אז, נעשה את התיקונים.

<הילה גיל: היתירות כרגע של מט"ש שדרות היא של 1,400.

<הילה גיל: העמסת יתר תפגע - - -ומשקים שם גידולי מאכל אדם.

<ברוך נגר: לגבי שני שלבים שאמרתי, אין שום בעיה גם בכמות הזאת.

<ברוך נגר: שני שלבים, שאחד כבר בוצע, השני – תוך חודש.

<ברוך נגר: אני אדבר על המצב השלישי.

<ברוך נגר: המצב השלישי, להזכיר – אנחנו יודעים לבנות מט"שים.

<ברוך נגר: צריך לקחת את הדברים האלה בחשבון, ולא לשכוח עוד דבר אחד – חלק מהפתרון, כמו שאמרתי, שאנחנו נרחיב ונשדרג את הפעילות שלנו.

<ברוך נגר: היא צודקת, הפעילות גם בכמות הנוכחית לא מגיעה לרמה סבירה.

<ברוך נגר: רק נוסיף שלפני זה יצרנו מאגרים שאם מט"ש לא יעשה את זה אז הוא יכול לשהות כמה ימים שם, בלי לחלחל.

<דפנה זעירא: מתקן ההתפלה אכן נמצא במעקב יומי.

<דפנה זעירא: הם עושים שם דיגומים בתדירות מאוד גבוהה, כדי לראות מה המצב.

<דפנה זעירא: לפני שבוע היה יום אחד של אירוע חריג מאוד, גם ה-12 אלף שזה מצב מאוד חריג.

<דפנה זעירא: חיידקים שייכנסו למתקן ההתפלה ולממברנות עלולים לפגוע גם בו.

<דפנה זעירא: הזרמה קבועה של ביוב לאזור ההוא בהחלט תגרום להשבתה של המתקן.

<דפנה זעירא: אני לא יודעת להגיד לכמה זמן.

דוד אמסלם: הרי אני מבין שזה שנים.

<דפנה זעירא: לא ברמות האלה.

דוד אמסלם: זאת אומרת שבתקופה האחרונה זה החמיר מאוד, עד כדי כך שאת חושבת שאם זה ימשיך כך לאורך זמן, יש מצב שאנחנו ניאלץ לסגור את מתקן ההתפלה?

<דפנה זעירא: יש לנו מספר פרמטרים שאנחנו עוקבים אחריהם.

<דפנה זעירא: ברגע שנראה שיש החמרה בכל הפרמטרים, ברור שנסגור את המתקן.

<דפנה זעירא: אנחנו לא נמתין שזה יגיע לתוך המתקן.

דוד אמסלם: אנחנו לא מצפים שתסכנו את אזרחי מדינת ישראל.

<דפנה זעירא: ברור.

<דפנה זעירא: דבר אחרון שאני רוצה להגיד – חופי רחצה.

<דפנה זעירא: כרגע נתנו הוראה לסגור את חוף זיקים, הוא החוף שצמוד לרצועה.

<דפנה זעירא: יש שם זיהום צואתי לחלוטין, הצפה של מי הים - - -

דוד אמסלם: כמה זמן?

<דפנה זעירא: היום התחיל.

<דפנה זעירא: דיגום של אתמול, תוצאות התקבלו הרגע.

<דפנה זעירא: מים ירוקים, הקצפה - - -

דוד אמסלם: מהניסיון שלך, דברים כאלה - - -

<דפנה זעירא: לא קורה לנו כזה דבר.

דוד אמסלם: הרי יש לנו כל מיני התפרצויות של ביוב גם בתוך מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הרי הים, כפי שאמרנו, מנקה את עצמו.

דוד אמסלם: כמה זמן לדעתך אנחנו - - - מהניסיון שלך?

<דפנה זעירא: אני לא יודעת את זרימות הים, את הזרמים.

<דפנה זעירא: כרגע אני יכולה להגיד לך – עושים עכשיו דיגום נוסף, נקבל תוצאות שוב מחר.

<דפנה זעירא: זה פר יום.

<דפנה זעירא: אין ספק – אין שם ביוב שמגיע משטח מדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה בוודאי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה, תודה שאתה מקיים את הדיון הזה, אני חושבת שהוא מאוד חשוב.

שרן השכל: המצב הזה הוא לא רגיל, כי הפלסטינאים משתמשים בעצם גם בנשק הסביבתי, לא רק בביוב באזור יהודה ושומרון אלא גם בעזה.

שרן השכל: גם כשאנחנו באים ומנסים לתת פתרונות, מנסים ככה לעבוד בשיתוף פעולה, הם מסרבים.

שרן השכל: ממש בכוונה.

שרן השכל: אמרת שהמצב בסוף יעלה על גדותיו ואזרחים ירוצו לכיוון הגדרות – זה בדיוק מה שחמאס רוצה, בסופו של דבר.

זוהיר בהלול: אבל יש שיתופי פעולה, למה את אומרת שאין שיתופי פעולה?

שרן השכל: חמאס לוחץ, עושה סיר לחץ על התושבים, לא מטפל בתשתיות שלהם, ההפך – נותן להם לחיות במלוא מובן המילה בחרא שלהם, לא מטפל באזרחים.

שרן השכל: ההפך, ככל שהם יותר מסכנים ככה הוא יותר טוב, ואחר כך את הכל להפיל על ישראל.

שרן השכל: ברור שישראל יכולה לעשות, אבל מאיפה?

שרן השכל: להיכנס פנימה?

שרן השכל: לשלוט?

שרן השכל: נכניס את כל הכסף וכל המשאבים שלנו בשביל לטפל בבעיות שלהם, כשהם מנתבים את כל סכומי הכסף האלה אחר כך כדי לקנות רקטות, נשקים ומנהרות של טרור?

שרן השכל: זה לא הגיוני.

שרן השכל: אני שמחה לשמוע שהמשרדים הרלבנטיים עושים עבודה נהדרת, וטוב לשמוע על ההתקדמות הזו, זה משהו שלא היה לפני, מהעדכונים שהיו לפני 6 חודשים בדיונים שהיו בדיוק על הנושא הזה, דיברנו על זה גם בוועדת החוץ והביטחון בגלל מתקן ההתפלה.

שרן השכל: אני שמחה לשמוע שיש התקדמות.

שרן השכל: במידה והזיהומים האלה מגיעים לשאר החופים, אם אנחנו כישראלים צריכים לבוא ולתת פתרונות גם מבחינת מי הים והים התיכון, אפשר לבוא ולגבות את זה גם מכספי המסים של הפלסטינאים על מנת להקים תשתיות ראויות שבסופו של דבר ישרתו אותם.

שרן השכל: אני חושבת שמשם - - - צריך להגיע הכסף.

<בני אלבז: רק לעדכן את חברת הכנסת - מ-2010 לא היה קשר ולא היו ועדות עם הפלסטינאים, במסגרת ה- JWC, ולפני כחודש וחצי כבר קיימנו ישיבה ראשונה ויש שיתוף פעולה מלא בנושא.

קסניה סבטלובה: אני לא ארחיב על הדברים הרעים שעושה חמאס בעזה, אני חושבת שכולנו תמימי דעים שהם לא מעוניינים לפתור את הסוגיה.

קסניה סבטלובה: אני רק מתייחסת לצד שלנו כי אנחנו אחראים על האזרחים שלנו, על החופים שלנו ועל המים שלנו.

קסניה סבטלובה: בעיניי, למרות שאנחנו רואים התחלה של פתרון, אנחנו יכולים לגעת בו כמעט, בגלל שלצערי הרב היה חוסר תיאום בין גורמים שונים ובין הממשלה, ואנחנו כאן נמצאים בדיוק כדי לקדם את העניינים האלה, הפתרון לא התקדם.

קסניה סבטלובה: אנחנו הגענו עד הלום אחרי שהיתה עבודה מאומצת, גם של הארגונים, אני חייבת לציין את "אקו-פיס", כמובן, וגם של חברי כנסת, ואנחנו הגשנו שאילתות וקיבלנו תשובות סותרות כל הזמן ממשרדי הממשלה, אני חושבת שעכשיו כשאנחנו יכולים לזהות כיצד ייראה הפתרון הראוי שאנחנו צריכים לקדם אותו, צריך לקרוא לשיתוף פעולה מאומץ יותר של הגורמים בתוך הצבא, בתוך משרדי הממשלה האחרים ובפיקוח שלנו, על מנת לתת פתרון הולם לתושבי הדרום.

קסניה סבטלובה: הם לא צריכים לספוג את הרעה החולה הזו של המגיפות, של זיהום הים וזיהומים צואתיים.

קסניה סבטלובה: הם רוצים לחיות את חייהם ואנחנו צריכים לדאוג לכך שזה יקרה.

דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה לסכם.

דוד אמסלם: (רישום הפרוטוקול הופסק בשעה 11:20)