ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 374, 2017-03-07 11:10

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מציאת חלופה למתחם דהמש השוכן בגבול מועצה אזורית עמק לוד.

דוד אמסלם: אני רוצה לתת רקע לדיון.

דוד אמסלם: קיבלתי פנייה מראש מועצת עמק לוד לבוא ולסייר שם ואכן סיירתי במקום.

דוד אמסלם: כשהיינו בלוד, הסיור היה עם אוסאמה וזוהיר, באנו גם מהצד השני.

דוד אמסלם: בסוף הסיור הגענו לדהמש מהצד של לוד.

דוד אמסלם: אני קיבלתי מסמך מהוועדה עצמה.

דוד אמסלם: אני יודע שהנושא נמצא בבית המשפט ולכן גם דחיתי את הדיון, על פי עצתו של תומר, עד לפחות הגשת העמדה של המועצה בנושא הזה.

דוד אמסלם: בסופו של עניין החלטתי לקיים את הדיון כי אני חושב שסיפור דהמש מדהים אותי, איך יכול להיות שיתפתח דבר כזה.

דוד אמסלם: איך יכול להיות שבמדינת ישראל 2017 זה קורה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא שני בתים אלא ישוב שהוא ישוב.

<דוד יפרח: אני מבקש לתקן.

<דוד יפרח: הוא עדיין לא ישוב אלא מתחם.

<דוד יפרח: אני מבקש לא לקרוא לו ישוב אלא מתחם.

דוד אמסלם: אני מקבל את ההערה של דוד אבל אני כרגע לא בא להגדרות הפורמליסטיות.

דוד אמסלם: זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אני כרגע בא להגדרות היותר אזרחיות, מה האזרח מבין.

דוד אמסלם: אני חושב שסדר גודל כזה של מתחם לא יכול להתפתח במדינת ישראל במרכז הארץ.

דוד אמסלם: זה לא אי שם אחרי הרי החושך.

דוד אמסלם: מתפתח לו מתחם כזה בין לוד לרמלה וזה לא הגיוני.

דוד אמסלם: יש שם תעשייה, סוסים, כבשים, חיבורים שאני לא יודע מהיכן מחברים מים וחשמל.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא משלמים ארנונה אבל ראש המועצה שיש לו מועצה עם אנשים שמשלמים את הארנונה אבל קשה למועצה מבחינה תקציבית, כמובן נדרש על ידי בית המשפט להסיע אותם לבתי הספר על חשבון הארנונה.

<קריאה: יש להם תקציב.

דוד אמסלם: ראש המועצה יאמר.

דוד אמסלם: הוא אמר לי.

דוד אמסלם: יש שם איזשהו משהו אבסורדי.

דוד אמסלם: לכן בדיון הזה הייתי רוצה להתייחס לשני היבטים.

דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע איך הגענו למצב הזה.

דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע את משרד הפנים, את מינהל מקרקעי ישראל ואת משרד המשפטים.

דוד אמסלם: איך יכול להיות שהגענו לאן שהגענו?

דוד אמסלם: זה חמור כשלעצמו.

דוד אמסלם: אני לא ראיתי תופעה כזאת במרכז הארץ.

דוד אמסלם: לא מכיר, בטח לא במגזר היהודי.

דוד אמסלם: בנוסף הייתי רוצה לשמוע את ראש המועצה.

דוד אמסלם: הנושא בבית המשפט ולכן לא נתחיל להביא את הפתרון אבל לפחות את הפתרון הזמני מבחינה תקציבית ומה קורה מבחינת המועצה.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר הוא צריך לעשות שם פעולות.

דוד אמסלם: אני לא בטוח שמפנים שם אשפה.

דוד אמסלם: אני קיבלתי תלונות מתושבים ע כך ששורפים אשפה ויש שם גם שריפה של ברזל כי יש שם תעשייה.

דוד אמסלם: מישהו שם שורף ברזל ומתיך אותו ואנשים שם נושמים ריחות, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: אם אין מישהו שאמור גם לפקח על כל הדברים האלה, יש שם כאוס.

דוד אמסלם: יש מובלעת שהיא כאוטית.

דוד אמסלם: ברשותכם, הייתי רוצה לשמוע את ראש המועצה שאני מבין שגם הכנתם מצגת קטנה ואחרי כן נתייחס לנושא.

זוהיר בהלול: לפני כן, אם זה אפשרי, הערה

דוד אמסלם: אפשר.

דוד אמסלם: בבקשה.

זוהיר בהלול: אני חושב שהדיון הזה הוא בעליל דיון לא חוקי כי הנושא נמצא בהתדיינות, וציינת זאת, בבית המשפט העליון לצדק.

זוהיר בהלול: יש מושג שהלך והתאייד בתקופת הימין הישראלי שקרוי סוב יודיצה.

זוהיר בהלול: איך יכול להיות שאנחנו פוגעים בהליך?

זוהיר בהלול: יש הפרדת רשויות במדינה ואנחנו ביודעין, אדוני היושב ראש, אני כמובן רוחש לך כבוד רב אבל בעניין הזה לדעתי יש כישלון קולוסלי.

זוהיר בהלול: אני גם נדהם מתדהמתך על כך שיש ישוב במצב הזה ואתה גם מקבל בהכנעה את הגדרתו של מר יפרח, יושב ראש המועצה האזורית עמק לוד.

זוהיר בהלול: מה זה מתחם?

זוהיר בהלול: זה ישוב.

זוהיר בהלול: תגיד לי, הישוב הוא תכלית הטרמינולוגיה שלכם?

זוהיר בהלול: זה ישוב קיים.

דוד אמסלם: אתה ביקשת הערה קטנה.

זוהיר בהלול: אני אומר רק דבר אחד ואסיים את ההערה המקדמית.

זוהיר בהלול: בית המשפט ביקש מכבוד ראש המועצה להגיש חלופות.

זוהיר בהלול: החלופה האופרטיבית היחידה שהוא מגיש זה למחוק את הכפר.

זוהיר בהלול: למחוק את הכפר, זו הפכה להיות מדיניות בעיני רוחם של אנשים רשמיים במדינה, במקום למצוא את השכל הישר עליו דיברת לפני כמה דקות.

זוהיר בהלול: במדינה בה מגדירים אדם כאזרח ללא אזרחות, בזיקה למה שהיה אתמול, היום אומרים שהאנשים האלה חיים ללא אישור.

דוד אמסלם: זוהיר, חשבתי שתהיה לך הערה קטנה.

זוהיר בהלול: סיימתי אותה.

<נאסר קייס: אדוני, אני מבקש לומר משהו.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני נתתי לך רשות דיבור?

<נאסר קייס: אני הגשתי בקשה.

<נאסר קייס: איך אתם בכלל עושים דיון?

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו החוצה.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו החוצה.

<נאסר קייס: איך אתה עושה דיון?

דוד אמסלם: אדוני, אני מבקש שתצא החוצה, רק על החוצפה שלך.

<נאסר קייס: למה שאני אצא?

דוד אמסלם: כי אני החלטתי.

דוד אמסלם: תראה את החוצפה שלך ואתה גם שואל למה אתה תצא.

<נאסר קייס: התושבים לא הוזמנו.

<נאסר קייס: איך בכלל אתה עושה דיון?

דוד אמסלם: החלטתי.

<נאסר קייס: משחק מכור.

<נאסר קייס: זה ידוע.

דוד אמסלם: העורך דין שלהם הוזמן והוא שואל למה התושבים לא הוזמנו.

דוד אמסלם: אני מזמין את כולם.

דוד אמסלם: איך הוא הגיע?

דוד אמסלם: דרך אגב, אין לי כתובת להזמין אותם.

<דוד יפרח: אני אומר לחברי זוהיר משפט אחד.

דוד אמסלם: לא, לא צריך.

דוד אמסלם: אני לא שם.

<דוד יפרח: כי אני לא בא להתנגח.

<דוד יפרח: חברים, אני אומר כמה משפטים לפני שאנחנו מתחילים על מתחם דהמש.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אפשר להתייחס להערה של זוהיר שאמר שיש תיק תלוי ועומד?

יוסף ג'בארין: האם משרד המשפטים יכול לומר משהו?

דוד אמסלם: יש לי יועץ משפטי לוועדה ואני לא צריך את משרד המשפטים.

דוד אמסלם: הכנסת סוברנית לקבל איזה החלטות שהיא רוצה.

דוד אמסלם: אני עושה דיונים גם בנושאים שהם בבתי משפט.

דוד אמסלם: אנחנו לא נכנסים לסוג הדיון בבית המשפט.

דוד אמסלם: אתם מעירים הערות ומושכים כי אתם לא רוצים את הדיון וזה בסדר אבל יש לי עניין בדיון ואני מכבד אתכם.

דוד אמסלם: זה בכלל לא קשור לעניין ואני לא נכנס לשיקולי בית המשפט.

זוהיר בהלול: אנחנו מדברים לגופו של עניין.

דוד אמסלם: אני אומר שאני לא שם.

דוד אמסלם: אני החלטתי לקיים את הדיון בעקבות מה שראיתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, החלטתי עליו לפני שידעתי שהנושא בבית המשפט.

דוד אמסלם: כשאתם פניתם אלי, אני אמרתי לכם.

עבדאללה אבו מערוף: כשהיינו בסיור.

דוד אמסלם: גם כשהיינו בסיור וגם כשהייתי שם לפני כשבעה-שמונה חודשים.

דוד אמסלם: הרי אני לא נכנס לאירוע לפני שאני בודק אותו.

דוד אמסלם: אני משקיע בו זמן, קראתי חומרים, בדקתי, ישבתי עם ראש עיריית לוד ואחרי כן ישבתי שוב עם ראש המועצה.

דוד אמסלם: אני מכיר את המטריה ואני מבין.

דוד אמסלם: אותי מעניינים שני דברים.

דוד אמסלם: לא שאלתי את ראש המועצה איך זה התפתח כי זה לא הוא.

זוהיר בהלול: אבל הליכים תקינים הם נר לרגליך.

דוד אמסלם: אבל זה תקין.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

זוהיר בהלול: הוא אמר שהתושבים לא הוזמנו.

זוהיר בהלול: זה תמוה.

דוד אמסלם: ראשית, אמרתי, אני לא מזמין לוועדה.

דוד אמסלם: זה לא אני.

דוד אמסלם: יש מנהלת ועדה שהיא מזמינה ואנחנו מודיעים את זה באינטרנט.

זוהיר בהלול: השאלה אם התושבים הוזמנו.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אנחנו לא יודעים להזמין בלי כתובת.

דוד אמסלם: אנחנו מפרסמים את זה.

דוד אמסלם: כשאני עושה דיון על מפרץ חיפה, אני לא מזמין את התושבים במפרץ חיפה.

דוד אמסלם: כשאנחנו עושים דיון על המפחמות, אני לא מזמין את התושבים.

דוד אמסלם: אנחנו לא יושבים ופותחים דפי זהב ורואים מי גר שם.

דוד אמסלם: עורך הדין עצמו הוזמן?

<לאה קריכלי: כן.

דוד אמסלם: הוא עצמו הוזמן והוא הנציג שלהם.

דוד אמסלם: לכן לא הבנתי מה הטענה.

עבדאללה אבו מערוף: אולי נחזיר אותו כי הוא הנציג היחיד.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אני הוצאתי אותו בגלל החוצפה שלו.

דוד אמסלם: הוא גם לא הבין למה הוא צריך לצאת.

דוד אמסלם: בסדר, תחזיר אותו, שיתנהג כמו כל בן אדם, אין לי בעיה עם זה.

דוד אמסלם: אני אומר שאנחנו לא מתכוונים להיכנס להחלטות בית המשפט למרות שהכנסת יכולה להיכנס לשם.

דוד אמסלם: אני בודק.

דוד אמסלם: אמרתי שאני רוצה לבדוק שתי נקודות.

דוד אמסלם: הראשונה, אני רוצה לשאול את הגופים הממשלתיים איך הגענו בכלל למצב הזה.

דוד אמסלם: בית המשפט יתייחס למה עושים ואני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: שנית, אני רוצה לדעת בשלב הביניים איך ראש המועצה מתמודד עם המצב ברמה הכספית.

דוד אמסלם: אם המדינה לא משפה אותו בכסף, אם מישהו שם שורף אשפה ועכשיו עושה זיהום אוויר בגלל שאף אחד לא משפה אותו, אז יכול להיות שנגיד למדינה שתשפה אותו ושהוא יפנה את האשפה.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה להביא את זה למקום טוב אבל אתם כרגיל כמעט בכל נושא שקשור בערבים, אתם נמצאים כאן כאילו יש כאן נגד ובעד.

דוד אמסלם: לא כך.

זוהיר בהלול: זה לא מדויק.

דוד אמסלם: לא לגביך אבל לגבי אחרים, לפעמים כך אני מרגיש.

<דוד יפרח: לפני שנתחיל אני אומר כמה משפטים על מתחם דהמש כי אני בטוח שלא כולם מכירים.

<דוד יפרח: מתחם דהמש נמצא בצומת הקרח בין לוד-רמלה לעמק לוד.

<דוד יפרח: מתחם דהמש יושב על שטח של 1,307 מטרים.

<דוד יפרח: מתחם דהמש יושב כל כולו על שטח חקלאי.

אוסאמה סעדי: 1,307 מטרים או דונם?

<דוד יפרח: מטרים.

דוד אמסלם: יש לכם כאן מצגת.

<דוד יפרח: אני אומר כמה משפטים לפני שנתחיל עם המצגת.

<דוד יפרח: חבריי, שלא תהיה אי הבנה, חבריי, אני לא בא להתסיס ואין לי כוונה לעקור.

<דוד יפרח: להפך.

<דוד יפרח: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות את זה ביחד.

<דוד יפרח: זה גם לטובת התושבים.

<דוד יפרח: פתרון לדהמש חייב להיות.

<דוד יפרח: להפך, אתם צריכים להיות בצד שלי ולא נגדי.

<דוד יפרח: אם תשמעו אותנו, ואם הייתם שומעים אותי, יש לי שם חברים ואני בטח לא בא נגד חלילה וחס.

<דוד יפרח: אני לא גזען ואני לא בא לעקור נטוע ואני לא בא לעקור ישוב כי הוא לא ישוב.

<דוד יפרח: פתרון לדהמש חייב להיות והפתרון צריך להיות עם כל היושבים כאן.

<דוד יפרח: אנחנו לא באים עכשיו להתנגח ולהתסיס.

<דוד יפרח: זאת לא הכוונה שלי.

<דוד יפרח: אני מבקש להרגיע.

<דוד יפרח: אם אתם חושבים שבאתי להתסיס או לגרום לאיזושהי מלחמה – יש לכם טעות.

<דוד יפרח: תרגיעו.

<דוד יפרח: הפתרון צריך להיות של כל היושבים ליד השולחן הזה, ביחד ולטובת התושבים.

<דוד יפרח: בתנאים האלה, התושבים במתחם הזה לא יכולים לחיות ואתם יודעים זאת בדיוק כמוני.

<דוד יפרח: לא ניתן לעשות שום דבר – לא תשתיות, לא ביוב, לא כבישים, לא מדרכות, לא תאורה – עד שלא יימצא פתרון.

<דוד יפרח: כדי למצוא פתרון צריך לעקור את מה שיש ולבנות משהו אחר.

<דוד יפרח: נבנה משהו אחר, לאן הוא יהיה שייך?

<דוד יפרח: זאת שאלה.

<דוד יפרח: אני חושב שגם אתם תסכימו אתי שלערים המעורבות כמו לוד ורמלה יותר קל מאשר לעמק לוד אבל זו שאלה אחרת.

<דוד יפרח: במתחם הזה גרים ה-750 עד אלף נפשות שמבחינתנו כולם יושבים על כתובת אחת, החשמונאים 11, רמלה.

<דוד יפרח: מבחינת הלמ"ס הם יושבים ברמלה וההיגיון לא מתקבל כשבית המשפט מחייב את עמק לוד – היות והם יושבים על אדמת עמק לוד – לתת להם שירות של רווחה וחינוך.

דוד אמסלם: אלה שני השירותים היחידים שאתה נותן להם?

<דוד יפרח: אלה שני השירותים היחידים שבית המשפט חייב אותי לתת ואני נותן אותם והם עולים לי המון כסף.

דוד אמסלם: מה זה המון כסף?

<דוד יפרח: כשני מיליון שקלים בשנה.

דוד אמסלם: לשני הנושאים האלה.

<דוד יפרח: כן.

<דוד יפרח: זה המון כסף.

דוד אמסלם: בכמה משפה אותך המדינה?

<דוד יפרח: זה בטל בשישים וחבריי יודעים.

<דוד יפרח: מה שהמדינה משפה, זה בטל בשישים.

<דוד יפרח: אפילו לא חמישים אחוזים.

דוד אמסלם: מה קורה שם עם האשפה?

דוד אמסלם: מי מפנה להם זבל?

<דוד יפרח: לא ניתן כי אין כבישים ואין מדרכות.

דוד אמסלם: אני לא שואל מי אלא אני שואל מה קורה.

דוד אמסלם: תאר לנו את המצב.

<דוד יפרח: אני מתאר לך את המצב.

דוד אמסלם: תראה לנו את המצגת.

<דוד יפרח: אני אתחיל במצגת ואני אראה לך בדיוק מה קורה שם.

<דוד יפרח: הייתי חייב לומר כמה משפטים כדי להרגיע את חבריי שאנחנו לא באים חלילה וחס לעקור אלא רוצים פתרון ביחד לטובת התושבים האלה.

<דוד יפרח: יש לי שם חברים.

<שאול צבעוני: נמשיך עם המצגת ברוח הדברים שראש המועצה אמר.

זוהיר בהלול: שני השירותים שניתנים הם חינוך ומים?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: חינוך והסעות לילדים.

<דוד יפרח: חינוך ורווחה.

<שאול צבעוני: אני מנכ"ל המועצה.

<שאול צבעוני: המועצה היא מועצה אזורית עמק לוד.

<שאול צבעוני: בגבולות שלה נמצאת העיר לוד וחלב מודיעין במזרח.

<שאול צבעוני: בדרום יש את רמלה ובאר יעקב.

<שאול צבעוני: במערב נמצאת בית דגן.

<שאול צבעוני: בסך הכול 15,400 תושבים.

<שאול צבעוני: את ששת הישובים אתם רואים לפניכם.

<שאול צבעוני: מרבית התושבים הם בעלי אופי חרדי.

<שאול צבעוני: כפר חב"ד, יושב כאן סגן ראש המועצה, עם כ-7,000 תושבים.

<שאול צבעוני: יש ישובים דתיים נוספים כמו צפריה, חמד, אחיעזר וכולי.

<שאול צבעוני: מתחם דהמש, כמו שאתם רואים אותו בשקף הוא סמוך לצומת הזאת.

<שאול צבעוני: זאת צומת הקרח.

<שאול צבעוני: לימינכם רמלה, לשמאלכם לוד ועמק לוד מתחת כולל המתחם עצמו.

<שאול צבעוני: המתחם עצמו מהווה 137 אלף מטרים רבועים.

<שאול צבעוני: קרקע פרטית, 101 אלף מטרים רבועים.

<שאול צבעוני: רשות הפיתוח, 36 אלף מטרים רבועים.

<שאול צבעוני: יעד הקרקע – חקלאית, מוכרזת חד משמעי.

<שאול צבעוני: האוכלוסייה מונה בין 700 לאלף נפשות, פחות או יותר, עם חלוקה לכתשעים בתי אב שנראה בהמשך.

<שאול צבעוני: ההתפתחות לפי ציר הזמן.

<שאול צבעוני: אם אתם רואים את השטח המתומן, 1949, זה השטח המתומן שב-1949 הוא ריק.

<שאול צבעוני: ב-1965 החלק המתומן ריק.

<שאול צבעוני: בשנת 1975, שוב, זה השטח והוא ריק.

<שאול צבעוני: שנת 1995 מתחילים לצוץ שני בתים.

<שאול צבעוני: בשנת 2010, עיניכם רואות.

<שאול צבעוני: בשנת 2015, ראיתם בתמונה הקודמת, מתחם.

<שאול צבעוני: המתחם פי שאתם רואים הוא מבנים.

<שאול צבעוני: כל המבנים האלה בלי יוצא מן הכלל נבנו ללא היתר.

<שאול צבעוני: גם תעשייה וגם מסחר ללא רישוי עסקים.

<שאול צבעוני: כמובן שאין כאן קווים ברורים של התנהלות מינימלית בטיפול בעניינים האלה.

<שאול צבעוני: נכון להיום יש במתחם כ-55 מבני מגורים.

<שאול צבעוני: מתקיימים בו כ-12 עסקים.

<שאול צבעוני: עיקר הבנייה, כפי שאמרתי, בין 1995 ל-2003 – אני שוב חוזר, קרקע חקלאית מוכרזת ללא היתר.

<שאול צבעוני: אני בסך הכול נצמד למציאות ולא מעבר לזה.

<קריאה: קרקע פרטית.

<שאול צבעוני: חלקה פרטית וחלקה בבעלות המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: הבנייה על קרקע פרטית.

<שאול צבעוני: וחקלאית.

עבדאללה אבו מערוף: פרטית.

דוד אמסלם: הוא אמר את זה.

<שאול צבעוני: אמרתי את זה בהתחלה.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מדגיש את הקרקע החקלאית.

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, זאת קרקע פרטית.

<דוד יפרח: אם אתה רוצה לדייק, יש קרקע חקלאית.

<שאול צבעוני: תנו לי לסיים את הנתונים שאני מכיר אותם.

<שאול צבעוני: במספר מצומצם של מקרים ניתנו היתרים למבנים חקלאיים בלבד כגון בית אריזה או חווה וכדומה, מה שלא נמצא היום בפועל.

<נאסר קייס: יש בתי מגורים בהיתרי בנייה?

<נאסר קייס: של .... יש היתר בנייה.

<שאול צבעוני: אני לא מכיר את זה.

דוד אמסלם: עורך דין קייס, החזרתי אותך אבל אתה לא מדבר עד שאתה מקבל זכות דיבור.

דוד אמסלם: כאן זאת לא ישיבת המועצה.

דוד אמסלם: כאן מדבר רק מי שאני נותן לו זכות דיבור.

דוד אמסלם: קייס, אם אתה רוצה לדבר, תירשם ואני אתן לך את זכות הדיבור.

<נאסר קייס: אני כבר נרשמתי.

דוד אמסלם: נרשמת, אז תקבל את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: אל תדאג.

<שאול צבעוני: המצב נכון להיום שמשרד הבינוי מגיש כתבי אישום ובקשות לצווי הפסקה כנגד שמונה עסקים.

<שאול צבעוני: הוגשו כתבי אישום וצווי הריסה מינהליים כנגד 19 בתי מגורים.

<שאול צבעוני: כפי שאמרתי בפתיח, עומדים היום שמונה צווי הריסה בנושא של בג"ץ.

<שאול צבעוני: אגב, אומדן העלויות להריסה מסוג זה – מיליון שקלים שלכאורה המועצה אמורה לספוג ולא ברור למה.

<שאול צבעוני: קיים מתחם נוסף, וזאת רק הערת אגב, מתחם אבו לבדה.

<שאול צבעוני: מי שמכיר את בית חולים אסף הרופא, ממש מול, וגם שם התחילה סוג של התנחלות כאשר יש היום כמאתיים אנשים במתחם הזה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: מתפתח עוד מתחם כזה?

<שאול צבעוני: כן.

<שאול צבעוני: מתפתח עוד מתחם כזה.

<שאול צבעוני: יושבת לצדי רות יוסף מהוועדה המחוזית רמלה שמכירה את הנושא.

דוד אמסלם: את מכירה את הנושא?

<רות יוסף: כן.

<שאול צבעוני: מתפתח שם מתחם נוסף.

<שאול צבעוני: כמו שאמר יושב ראש המועצה, הבתים האלה שבנויים שם, חלקם מטרים ספורים ממסילת הרכבת.

<שאול צבעוני: אין תשתיות ראויות.

<שאול צבעוני: צריך להבין שנמצאת מטמנה שסמוכה למתחם וההערכה היא שהופנו לשם כשלושים אלף משאיות.

<שאול צבעוני: אין שם שום שטח טופוגרפי לשום מבנה, גם אם רוצים ויצטרכו לעשות שם עבודה מסוג אחר לגמרי.

<שאול צבעוני: מרבית הבתים נמצאים בקרבת מפעלים מזהמים ואנחנו יודעים את זה וליבנו עם אותם תושבים שסובלים את זה יום יום וגרים שם.

<שאול צבעוני: מפגעים סביבתיים.

<שאול צבעוני: קודם כל, הריח.

<שאול צבעוני: יש שם שריפות לא רק של האשפה של התושבים אלא יש גם שריפות מסחריות ויודע זאת מי שגר שם כי בסופו של דבר מגיעות לשם משאיות שבמקום לשפוך את האשפה או איך שלא נקרא לזה במקומות מותרים כי זה עולה כסף, מגיעים לאזור לשם – ואני כרגע לא מאשים אף אחד חלילה – שופכים את זה ומישהו שורף את זה בלילה.

<שאול צבעוני: רעש, משאיות, תנועה כל הלילה וכל היום.

<שאול צבעוני: חברים, רק תבואו ותראו מה קורה באמצע היום.

<שאול צבעוני: אלה באמת לא דברים הזויים.

<שאול צבעוני: כמובן זיהום הקרקע.

<שאול צבעוני: הקרקע שם מזוהמת ברמות מאוד מאוד גבוהות.

<שאול צבעוני: השפעות על המועצה.

<שאול צבעוני: כפי שאמר ראש המועצה, ב-2004 עיריית רמלה הרימה את הראש וראתה שברחוב החשמונאים 11 יש לה מספר תלמידים בלתי סביר.

<שאול צבעוני: היא הלכה ובדקה את העניין ומצאה שזאת פיקציה.

<שאול צבעוני: מצאה שתושבי מתחם דהמש רשומים ברחוב החשמונאים 11 ברמלה.

<שאול צבעוני: היא עתרה לבית המשפט לעניינים מינהליים ובית המשפט לעניינים מינהליים, מאחר והילדים האלה גרים בתחום שיפוט המועצה האזורית עמק לוד, חייב את עמק לוד לשלם אגרות חוץ, הסעות ולטפל ברווחה של הילדים האלה ואנחנו עושים את זה אחת לאחת ללא כחל וסרק ומטפלים בילדים האלה כילדים שלנו.

<שאול צבעוני: אנחנו עושים זאת כאשר אנחנו לא גובים שם ולו שקל אחד.

דוד אמסלם: אני מבין שבתחום החינוך אתם משלמים שני דברים, גם את ההסעות וגם אגרות חוץ.

<שאול צבעוני: נכון.

דוד אמסלם: הרוב הן אגרות חוץ?

דוד אמסלם: רובם לומדים בחוץ?

<דוד יפרח: כולם.

<שאול צבעוני: כולם מוסעים.

<שאול צבעוני: כמובן יש את העניין של הרווחה כי באופן טבעי אתם יכולים להניח שבמתחם הזה מקרי הרווחה הם רבים וגם בהם אנחנו מטפלים.

אוסאמה סעדי: מה משלמות המשפחות?

<שאול צבעוני: כלום.

דוד אמסלם: אתה קיבלת זכות דיבור?

דוד אמסלם: לא.

אוסאמה סעדי: יש שאלות הבהרה.

אוסאמה סעדי: האם מקבלים תקציבים עבור זה או לא מקבלים.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אשאל אותם.

דוד אמסלם: אני שאלתי בכמה הוא משופה והוא אמר חמישים אחוזים.

אוסאמה סעדי: הוא מקבל כסף מהמשפחות?

<שאול צבעוני: לא.

דוד אמסלם: הוא אמר לא.

דוד אמסלם: הם לא משלמים ארנונה.

אוסאמה סעדי: לא ארנונה.

אוסאמה סעדי: הסעות תלמידים.

אוסאמה סעדי: המשפחות אמרו לי שהן משלמות 450 שקלים.

<שאול צבעוני: עזוב, אני לא רוצה להיכנס לזה.

<שאול צבעוני: לא משלמים.

דוד אמסלם: אני שואל את השאלות ואתם עונים.

שרן השכל: הערה קטנה.

שרן השכל: זה פשוט נראה כמו הרבה מאוד עבירות על החוק, עבירות בנייה, עבירות סביבתיות, ואני שואלת איפה הרשויות נמצאות לאורך כל התהליך הזה.

דוד אמסלם: על זה היה אומר הגשש תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: על זה הדיון.

<שאול צבעוני: אני רוצה לסיים.

<שאול צבעוני: ראש המועצה, מאז נכנס לתפקידו, חושב שהנושא הזה בר פתרון וקודם כל, מכיוון שהתושבים שם לא יכולים לחיות בתנאים האלה, פנינו למשרד הפנים.

<שאול צבעוני: אני מצטט לכם מפרוטוקול מנכ"ל משרד הפנים דוקטור שוקי עמרני: "לאור אי יכולתה של המועצה להתמודד עם היקף הבנייה הבלתי חוקית, הביצוע ייעשה על ידי היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה".

<שאול צבעוני: לאחר מכן אנחנו ממשיכים להתגלגל עם הנושא הזה הלאה ואני מצטט ממכתבו של שר הפנים אריה מכלוף דרעי לראש הממשלה אפרופו אותו דיון בבג"ץ והוא כותב: "לפיכך הנני רואה צורך בהתערבותך לאלתר ואבקש לקיים בדחיפות ישיבה רחבה בנושא בהקדם עם כלל השרים והפקידים הרלוונטיים כדי לאפשר הצגת הנושא וקביעת המענה הנדרש והאמצעים ליישומו".

<שאול צבעוני: דהיינו, אם מנכ"ל עם משרד הפנים ושר הפנים אומרים שזה גדול עליהם, אז אנחנו כמועצה אזורית עמק לוד עם תקציב שוטף?

דוד אמסלם: קטן עליכם.

זאב בנימין בגין: היה דיון כזה אחרי ההודעה הזאת?

<שאול צבעוני: כן, היה דיון.

אוסאמה סעדי: היה דיון ב-2017.

<שאול צבעוני: למועצה אין כלים להתמודד עם הנושא הזה.

<שאול צבעוני: עמדת שר הפנים ומנכ"ל משרד הפנים מעידה על הצורך בהחלטת מדיניות כוללת.

<שאול צבעוני: מתקיים הליך בג"ץ תלוי ועומד בו ביקשו תושבי המתחם כי המדינה תכיר במתחם כישוב עצמאי.

<שאול צבעוני: מעמדת המדינה שנמסרה בבג"ץ עולה כי החלופה נבחנה על ידי המדינה ולא התקבלה.

<שאול צבעוני: זה נאמר בפירוש.

דוד אמסלם: זה פחות חשוב לי עכשיו.

<שאול צבעוני: בסדר.

<שאול צבעוני: לפי דעתי בזה סיימנו.

דוד אמסלם: תודה.

אוסאמה סעדי: אדוני, היה דיון בינואר 2017?

אוסאמה סעדי: הוא דיבר על ישיבות מ-2016.

אוסאמה סעדי: ף

דוד אמסלם: עוד מעט אני אדבר על זה.

אוסאמה סעדי: אבל הוא נתן סקירה מקפת.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: תן לי לנהל את הדיון.

דוד אמסלם: עיריית לוד, בבקשה.

<אהרון אטיאס: שלום לכולם.

<אהרון אטיאס: אני מנכ"ל העירייה.

<אהרון אטיאס: אני רוצה להגיד שאני מתייחס לדיון הזה במורכבות.

<אהרון אטיאס: מצד אחד באמת אנחנו מסתכלים על ההתמודדות של מועצה מקומית עמק לוד ואנחנו מבינים את גודל המשימה.

<אהרון אטיאס: בשוטף, אנחנו היום כעירייה סובלים מהשריפות.

<אהרון אטיאס: כשאתה עובר היום ברחבי העיר, במרחק קילומטר מדהמש, אתה מרגיש שאתה מתהלך בתוך ענן של עשן.

<אהרון אטיאס: יש לנו את שכונת חב"ד הסמוכה לשם ושכונות נוספות שכל יום אנחנו כעירייה מקבלים תלונות על שריפות ועל מפגעים אחרים.

דוד אמסלם: גם אני קיבלתי ללשכה שלי מכתבים.

דוד אמסלם: תתקדם.

<אהרון אטיאס: העיר לוד במשך 25 שנים חוותה זעזועים קשים.

<אהרון אטיאס: כ-15 שנים מתוך 25 השנים האחרונות היא לא נוהלה על ידי ועדה או מועצה דמוקרטית.

<אהרון אטיאס: מי שניהל אותה, זאת בעצם מדינת ישראל, קרי, משרד הפנים על ידי פקידים ממונים.

<אהרון אטיאס: באותה תקופה כ-3,000 בתים לא חוקיים נבנו בעיר לוד.

<אהרון אטיאס: אנחנו כעירייה קיבלנו ירושה להתמודד עם 3,000 בתים אתם אנחנו צריכים להתמודד בדיעבד, חלק להכשיר, חלק להרוס, והכי גרוע – להתמודד עם תרבות של בנייה בלתי חוקית.

<אהרון אטיאס: אנשים מבינים שאם זה השטח שלי, אני יכול לבנות.

<אהרון אטיאס: אין להם במודעות שזה שהשטח שלך, זה לא אומר שאתה יכול מחר בבוקר לבנות.

אוסאמה סעדי: הם יכולים לקבל היתר?

<אהרון אטיאס: ודאי שכן.

אוסאמה סעדי: מה פתאום?

אוסאמה סעדי: בשכונת הרכבת יש תכנית מתאר?

אוסאמה סעדי: יש תכנית מפורטת?

אוסאמה סעדי: למה אתה מדבר על תרבות?

דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה לצאת, צא לבד אבל אל תפריע.

<אהרון אטיאס: אפשר לבנות.

<אהרון אטיאס: אנשים יכולים להגיש תב"ע מפורטת.

<אהרון אטיאס: עיריית לוד משקיעה עשרות רבות של מיליוני שקלים לצמצום פערים.

דוד אמסלם: רגע, עצור.

דוד אמסלם: הדיון כאן הוא על דהמש.

זוהיר בהלול: המנכ"ל צריך להיות פתוח אבל הוא חי בחשכה.

זוהיר בהלול: חי בחושך.

זוהיר בהלול: דודו, זה לא יאמן.

<אהרון אטיאס: אני לא יודע לדבר בפאתוס כמוך.

דוד אמסלם: אהרון, אתה מדבר אלי.

דוד אמסלם: זוהיר, תפסיק להפריע לי, בבקשה.

זוהיר בהלול: סליחה.

דוד אמסלם: תן לי שתי דקות להתייחסות בפריזמה של דהמש.

דוד אמסלם: הבנו שאתה אומר שיש זיהום אוויר.

דוד אמסלם: תמשיך.

<אהרון אטיאס: היכולת להתמודד עם בנייה בלתי חוקית ברמה כזאת גדולה - - -

דוד אמסלם: שקשור לדהמש.

<אהרון אטיאס: שקשור לדהמש.

דוד אמסלם: זה תחום השיפוט שלכם?

<אהרון אטיאס: לא.

דוד אמסלם: אז למה אתם צריכים להתמודד עם זה?

דוד אמסלם: אתם רוצים לעזור לדוד?

<אהרון אטיאס: אנחנו רוצים לומר, בלי להתייחס לעמק לוד, שאנחנו לא יכולים לקבל את המקום אלינו.

<אהרון אטיאס: זאת האמירה מבחינתנו כעירייה.

דוד אמסלם: זה לא הדיון.

<אהרון אטיאס: לא, אבל יצאה חוות דעת של שר הפנים שאומרת שהנושא נשאר פתוח.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור למדינה.

דוד אמסלם: משרד הפנים, שני דברים.

דוד אמסלם: הדאיג אותי מה שאמר המנכ"ל שיש מתחם שמתפתח.

<קריאה: זה מדאיג גם אותנו.

דוד אמסלם: אם זה מדאיג אתכם, מה אתם עושים?

דוד אמסלם: אני מניח שאתם אמורים לטפל בזה.

<קריאה: לא לגמרי.

<קריאה: אני אסביר.

דוד אמסלם: ספרו לי איך התפתח דבר כזה.

דוד אמסלם: איך אתם הרשיתם במשרד הפנים לדורותיהם שזה יקרה.

זוהיר בהלול: זאת אבולוציה.

זוהיר בהלול: אי אפשר לעצור אבולוציה.

דוד אמסלם: לא, לא הבנת.

זוהיר בהלול: אנשים מתרבים.

דוד אמסלם: אני מבין שבמדינת ישראל מותר לעשות כל דבר, עבירות, אסור לעצור כלום, אסור לשאול איך זה נעשה אבל אני חושב שבמדינת ישראל יש סדר, צריך להיות סדר, ומטריד אותי איך הרשויות עובדות.

דוד אמסלם: אין לי תלונה כרגע כלפי התושבים אבל יש לי תלונה כלפי הרשויות.

דוד אמסלם: אני אחבר את זה לחוק התכנון והבניין ובזה אני מסיים.

דוד אמסלם: אחת ההערות הכי מקסימה ונכונה שהייתה כאן היא מראש עיריית רמלה שאמר: רבותיי, כשאתם רוצים לאכוף - בשלב של היסודות ולא כשיש בניין.

דוד אמסלם: תבואו בהתחלה.

דוד אמסלם: הוא צודק.

דוד אמסלם: אני שואל על ההתחלה.

דוד אמסלם: הנה, היו כאן צילומי אוויר, ראינו בניין אחד ועכשיו יש כבר שמונים וזאת כבר שאלה אחרת.

דוד אמסלם: אני שואל לגבי הבניין הזה למה אף אחד לא בא.

<רות יוסף: מכיוון שלא הזמנתם את נציג הפיקוח על הבנייה שהוא מאוד מהותי לשאלה הזאת, אני אנסה לענות אבל התשובה לא תהיה שלמה ואני אומרת זאת מראש.

<רות יוסף: ברמת העיקרון, כל הזמן נעשו ניסיונות.

<רות יוסף: עובדה שעמק לוד ניסתה בכוחות שלה ולא כל כך הצליחה והיא אמרה את זה די בגלוי, שהם לא הצליחו.

דוד אמסלם: בגדול את אומרת שזה בעצם התפקיד של המועצה.

<רות יוסף: התפקיד של המועצה המקומית.

<רות יוסף: מסורתית.

<רות יוסף: אלה השטחים שלה ומסורתית היא צריכה לעשות את זה.

<רות יוסף: הם באו למשרד הפנים ואמרו שהם לא מסוגלים להתמודד עם הבעיה הזאת.

דוד אמסלם: באיזה שלב?

דוד אמסלם: כשהיה מבנה אחד או שניים או בשישים-שבעים?

דוד אמסלם: מתי הם באו?

דוד אמסלם: לפני שנתיים-שלוןש שנים או לפני שלושים שנים?

<רות יוסף: הם באו לפני כמה שנים.

<קריאה: לפני שלוש שנים.

<קריאה: שבע-שמונה שנים.

<קריאה: אני כבר שש שנים בתפקיד.

דוד אמסלם: זאת אומרת, ראש המועצה ומנכ"לו באו ואמרו שהם לא יכולים להתמודד עם זה ושר הפנים אומר שגם הוא בעצמו לא יכול להתמודד עם זה.

<רות יוסף: זה הגיע לוועדה המחוזית להתמודד עם זה.

<רות יוסף: אנחנו ניסינו להתמודד.

דוד אמסלם: מה עשיתם?

<רות יוסף: צווי הריסה.

<רות יוסף: פנייה לבתי משפט וכל הדברים מהסוג הזה.

<רות יוסף: אגב, לכל המבנים שם יש צווי הריסה.

זאב בנימין בגין: שמומשו?

<רות יוסף: לא.

דוד אמסלם: אם הם מומשו, לא היה מצולם הצילום.

<נאסר קייס: חלק מומש.

<רות יוסף: פעלנו לגבי כולם אבל ההצלחה הייתה מאוד מינורית.

דוד אמסלם: מה זה הצלחה?

דוד אמסלם: מה המשמעות של הצלחה?

<הרות יוסף: הריסה של מבנים לא חוקיים.

דוד אמסלם: למה?

<רות יוסף: האמת היא שההתכתשות הייתה בבתי משפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה נהרסו בשנתיים האחרונות?

<רות יוסף: אני לא יודעת.

<רות יוסף: אני לא מהפיקוח על הבנייה.

<רות יוסף: אני לא רוצה לתת נתונים שאני לא יודעת.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את התהליך העקרוני ולא רק לגבי המתחם אלא משם אני רוצה לצאת החוצה, למדינת ישראל.

דוד אמסלם: נניח שיש מועצה שמתפתחת אצלה עבירת בנייה.

דוד אמסלם: נגיד אפילו שהיא מעודדת את עבירת הבנייה והיא רוצה אותה כי זה מתאים לה.

דוד אמסלם: נניח בא המחוז ורואה שמתפתח כאן משהו שלא נראה לו.

דוד אמסלם: פונים לראש המועצה אבל מצפצפים עליכם ולא עושים כלום.

דוד אמסלם: מה אתם עושים?

<רות יוסף: אנחנו מנסים להיכנס באמצעות הפיקוח על הבנייה בוועדה המחוזית.

דוד אמסלם: אתם אומרים שאם המועצה לא תתפקד, אחרי כן תטפלו בראש המועצה.

דוד אמסלם: אתם מוציאים צווי הריסה שיפוטיים או צווי הריסה מינהליים.

<רות יוסף: מה שאפשר.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: הוצאתם אבל הם לא הורסים.

<רות יוסף: לא.

<רות יוסף: הם מגיעים לבתי משפט.

דוד אמסלם: הגיעו לבתי משפט.

<רות יוסף: בתי המשפט נותנים אורכות למיניהן.

דוד אמסלם: יש שם צווי הריסה שהם חלוטים?

<רות יוסף: יש צווי הריסה ואני יודעת, לפחות בתקופה שלי עת הייתי אחראית על הפיקוח על הבנייה, שנהרסו שם שלושה מבנים גדולים אבל גם הבעיה היא עם המשטרה וגם הבעיה היא בבתי המשפט שהם פחות משתפים פעולה.

דוד אמסלם: כמה שנים הדיונים האלה מתנהלים בבתי משפט?

<רות יוסף: הרבה שנים.

דוד אמסלם: מה זה הרבה שנים?

דוד אמסלם: הרבה זה שנתיים, שלוש, ארבע, שלושים?

<רות יוסף: עשר שנים, 15 שנים.

דוד אמסלם: 15 שנים בית משפט במדינת ישראל מנהל דיונים?

דוד אמסלם: השופטים יודעים שהם מנהלים או שהנושא עובר משופט לשופט?

<רות יוסף: את זה תשאל אותם.

דוד אמסלם: אולי כמה יצאו לפנסיה ומעבירים מאחד לשני.

<רות יוסף: יש עוד עתירה ועוד עתירה ועוד עתירה ברמה גבוהה יותר.

דוד אמסלם: דרך אגב, החיבור של החשמל, המים והביוב, לאן זה זורם?

<רות יוסף: אין לי מושג.

דוד אמסלם: לאן זורם הביוב?

דוד אמסלם: מי מטפל בביוב?

<דוד יפרח: לרחוב.

דוד אמסלם: איך הם מחוברים לחשמל אם אין להם טופס 4?

<דוד יפרח: אם תרשה לי עוד משפט, אני אומר לגבי צווי הריסה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<דוד יפרח: ב-2016 נהרסו שלושה מבנים ובאותו יום הפכתי להיות מאוים ותוך כמה ימים נבנו המבנים בחזרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך הוא מאוים כשהוא לא הרס?

<דוד יפרח: זה האבסורד.

<דוד יפרח: גם לא הרסתי וגם אני מאוים.

<דוד יפרח: הגיעו אלי הביתה פעמיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את המקום.

דוד אמסלם: אני מבין שגם האבטחה שלך היא על חשבון המועצה.

<דוד יפרח: הייתה.

דוד אמסלם: מה עושה משרד הפנים?

דוד אמסלם: יש ראש מועצה שנגיד הוא לא רוצה לתפקד.

<רות יוסף: לא.

<רות יוסף: ראש מועצה מתפקד.

דוד אמסלם: לא במקרה הזה.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העיקרון.

דוד אמסלם: מה אתם עושים?

דוד אמסלם: הם עדיין יושבים במקום, מוציאים להם צווים, יוצאים לנופש, חושבים שהכול בסדר?

<רות יוסף: אתם לימדתם אותנו שיש דמוקרטיה ובדמוקרטיה מי שנבחר, הוא צריך להיות חמש שנים.

<רות יוסף: אין הדחה עצמאית כמו בממשלה.

<רות יוסף: אין מושג כזה.

דוד אמסלם: אני שואל מה אתם כמשרד הפנים עושים.

<רות יוסף: הדבר היחידי שניתן לעשות זה בעצם להדיח ראש מועצה.

דוד אמסלם: לא, עזבי את הסיפור של ראש המועצה.

<רות יוסף: אין באמצע.

דוד אמסלם: את לא אתי.

דוד אמסלם: תעני לשאלה שלי.

דוד אמסלם: יש ראש מועצה, בו נטפל אחר כך.

דוד אמסלם: הוא לא רוצה לטפל בבעיה.

דוד אמסלם: אני מדבר באופן כללי.

דוד אמסלם: מה משרד הפנים עושה?

דוד אמסלם: הוא מהאו"מ?

דוד אמסלם: כאילו אין ראש מועצה ואנחנו רק מייעצים?

דוד אמסלם: איפה המדינה כאן?

<רות יוסף: אנחנו לא מהאו"מ.

<רות יוסף: באמת הוועדה המחוזית בפיקוח על הבנייה נכנסה לנעלי הרשות המקומית יחד אתה.

<רות יוסף: היא לא נכנסה לנעליה אלא היא עשתה עבודה בשיתוף פעולה עם המועצה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: את לא אתי.

דוד אמסלם: המבנים האלה, לפי האבולוציה שהמועצה הראתה, התפתחו במשך כארבעים שנים, פלוס-מינוס.

<רות יוסף: לא.

דוד אמסלם: מ-1998.

דוד אמסלם: עשרים שנים.

דוד אמסלם: יש למשרד הפנים אחריות.

דוד אמסלם: אמרתי, אני שם את המועצה בצד ואני לא בוחן אם זה בסדר או לא.

דוד אמסלם: נניח שהמועצה לא פעלה נכון, אני שם את זה בצד.

דוד אמסלם: המדינה, אתם – אולי תגידו לי שזה לא אתם ואני צריך להביא את משרד המדע כדי שיטפל בנושא או אולי את משרד הבריאות – והראש שלי אומר משרד הפנים.

<רות יוסף: לא.

<רות יוסף: היום זה באוצר.

דוד אמסלם: אני עוד לא שם.

דוד אמסלם: אני שואל באבולוציה.

דוד אמסלם: אני מניח שאם בישוב שלי, נניח בעיר שלי, אנחנו נתחיל לבנות מבנים בלי אישורים ובלי כלום וראש העיר כל היום יחגוג אתנו ולא יעשה כלום, אני מניח שהמדינה תבוא ותפעיל את האמצעים שלה ותעשה כל מיני פעולות כדי שזה לא יקרה.

<רות יוסף: אני חייבת לומר דבר אחד.

<רות יוסף: התשובה לשאלה הזאת היא היחידה לפיקוח על הבנייה.

<רות יוסף: אני לא מטפלת בזה אלא הפיקוח על הבנייה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: יחידת הפיקוח על הבנייה היא כפופה אליך?

<רות יוסף: לא.

<רות יוסף: היא במשרד האוצר.

דוד אמסלם: זה היה אצלך?

<רות יוסף: חלק מהתקופה.

<רות יוסף: זה גם לא אצלי אלא במינהל של הפיקוח על הבנייה.

<רות יוסף: זאת מחלקה נפרדת.

דוד אמסלם: אני מבין שיש לכם עוד יחידות אצלכם.

דוד אמסלם: כל הנושא של התכנון והבנייה עבר למשרד האוצר לפני שנתיים ואנחנו לא מדברים על השנתיים האחרונות.

<רות יוסף: בכל זאת, הפיקוח על הבנייה הוא יחידה נפרדת.

דוד אמסלם: את אומרת שלמחוז אין יחידה שפועלת.

<רות יוסף: היחידה המחוזית כפופה קודם כל מקצועית, בעבודה המקצועית, למינהל הפיקוח על הבנייה.

דוד אמסלם: מי מנהל אותו?

<רות יוסף: אבי כהן.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על האבולוציה.

דוד אמסלם: הוא היה גם לפני שנתיים-שלוש?

<רות יוסף: לפני כן היה מישהו אחר.

דוד אמסלם: את אומרת שהוא כפוף ליחידה הארצית.

<רות יוסף: כן.

דוד אמסלם: הוא מתייצב בבוקר ואת לא נותנת לו הנחיה?

<רות יוסף: לא.

דוד אמסלם: שום דבר?

דוד אמסלם: מה שהם אומרים לו?

<רות יוסף: כן.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אתה היועץ המשפטי של משרד הפנים.

דוד אמסלם: איפה אתם בעניין?

<רון אלמוג: אני רוצה להבהיר את חלוקת הסמכויות.

דוד אמסלם: או שאתם מתעסקים רק במשכורות של העובדים והפנסיות שלא נתנו להם בסדר?

<רון אלמוג: לא.

<רון אלמוג: אני אתייחס.

<רון אלמוג: אני מהלשכה המשפטית של משרד הפנים.

<רון אלמוג: הנושא הזה של בנייה בלתי חוקית הוא באמת מאוד מורכב ומערב הרבה מאוד.

דוד אמסלם: ומה אחר כך?

<רון אלמוג: גם היחידה לפיקוח על הבנייה שהיום היא במשרד האוצר, הוועדה המחוזית, היחידה הארצית לאכיפת דיני תכנון ובנייה שהיא במשרד המשפטים, וזאת הסיבה ששר הפנים פנה לראש הממשלה כגורם על מתכלל כי באמת משרד הפנים לא הגורם המתאים שיכול לפעול.

דוד אמסלם: אני לא שאלתי כרגע איך מתקדמים מכאן.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת והיא איך הגענו לזה.

דוד אמסלם: אני מספר לך עכשיו שיש ישוב שלידו מתחיל להתהוות מתחם כזה.

דוד אמסלם: מה אתה עושה?

דוד אמסלם: אתה יושב במשרד והכול בסדר?

<רון אלמוג: אני אומר שמשרד הפנים כרגולטור של הרשויות המקומיות לא עוסק באכיפה של דיני תכנון ובנייה.

דוד אמסלם: היום.

<רון אלמוג: כן.

<רון אלמוג: גם אז.

<רון אלמוג: שוב, היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה הייתה במשרד הפנים והיא עברה למשרד האוצר והיא היחידה - - -

דוד אמסלם: אבל כשהייתה הבעיה הזאת, היא התחילה לפני עשרים שנים.

דוד אמסלם: כמה שנים אתה עובד במשרד הפנים?

<רון אלמוג: שש שנים.

דוד אמסלם: לפני שנתיים היחידה עברה למשרד האוצר.

דוד אמסלם: אנחנו נזמין אותה לדיון הבא.

דוד אמסלם: אני שואל אותך, כשאתה היית יועץ משפטי לפני שלוש שנים, ואם לא ידעת, לא ידעת, אבל אני מניח שהסוגיה הזאת עלתה לפתחכם.

דוד אמסלם: היא לא הפתיעה אותנו.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: אתם במשרד לא בודקים ורואים שהפקידות למטה לא עושה את העבודה שלה ואתם לא נכנסים לאירוע?

<רון אלמוג: כמו שהממונה על המחוז אמרה, זה התחיל בטיפול של המועצה האזורית שפנתה למשרד הפנים.

<רון אלמוג: היה עירוב של היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה.

<רון אלמוג: היו כתבי אישום והיו צווי הריסה שחלקם התנהלו וחלקם לא.

דוד אמסלם: לא זה.

דוד אמסלם: אומרת לי מנהלת המחוז שבתי המשפט דנים בזה עשרים שנים.

דוד אמסלם: לא נראה לך סביר שצריך להזמין דיון אצל שרת המשפטים עם יכול להיות נשיא בית המשפט העליון ולהגיד לו שאצלו במערכת כנראה משהו לא זז?

דוד אמסלם: או שכל אחד אומר, עזוב, לא אני, בית המשפט וכולי.

דוד אמסלם: אף אחד לא רואה את התמונה ואומר שקורה כאן משהו לא נורמלי?

<רון אלמוג: כשיש פסק דין, הוא צריך להתבצע.

דוד אמסלם: אני לא בא לפסק דין.

דוד אמסלם: אני שואל על התהליכים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אתה מתייחס רק לדהמש?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: בכל הארץ.

אוסאמה סעדי: ראית כמה ישובים אחרים שגם נבנו ולא שמעתי שהיה דיון עליהם.

דוד אמסלם: למה לך להפריע לי?

דוד אמסלם: אל תפריע לי כרגע.

דוד אמסלם: אני אמרתי לך שאני אתן לך את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: בגדול אני מקיים דיון עקרוני כאשר דהמש כרגע הוא הטריגר.

דוד אמסלם: אני מדבר על כל מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: על העקרוני, יש עשרות ישובים שנבנו כך ולא הרסו אותם אלא הסדירו אותם.

דוד אמסלם: אני עדיין לא בא להסדרה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר שום דבר שהסדירו, אבל לא חשוב.

דוד אמסלם: אתה מכיר, תן לי את הרשימה.

<רון אלמוג: כל השאלות שנוגעות לאכיפת דיני תכנון ובנייה, לא אנחנו הכתובת.

<רון אלמוג: כל הנושא הזה יצא ממשרד הפנים.

דוד אמסלם: אתה אומר לי שאין לך תשובה לגבי התקופה שזה היה באחריות משרד הפנים כי היית חדש ועכשיו זה משרד אחר ושאשאל אותו.

<רון אלמוג: לא.

<רון אלמוג: אני אומר שגם גורמי המקצוע והגורמים המשפטיים שעסקו בתחום הזה עברו יחד עם הסמכויות למשרד האוצר.

דוד אמסלם: אתה אומר שגם האנשים שצריכים לתת תשובה עברו.

<רון אלמוג: כן.

דוד אמסלם: היועץ המשפטי של המשרד אז, מר יהודה זמרת, היה אחראי כמשרד גם על היועצים המשפטיים ההם?

<רון אלמוג: כן.

דוד אמסלם: אלה שעברו?

<רון אלמוג: כן.

דוד אמסלם: תשובה הייתה לו לגבי הנושא?

דוד אמסלם: הוא שאל משהו?

<רון אלמוג: שוב, אני אומר, כמו שהממונה על המחוז תיארה, המשרד טיפל עד כמה שהוא יכול.

דוד אמסלם: אני אומר לך מה מטריד אותי.

דוד אמסלם: אותי מטרידות התשובות שלכם כי כך נראית המדינה.

דוד אמסלם: בגלל התשובות שלכם, כך הדברים נראים.

דוד אמסלם: אם אני הייתי בצומת הזאת, לא הייתי נרגע עד שיהיה פתרון.

דוד אמסלם: לא יודע מה, אני הופך את חצי המדינה ובמשמרת שלי זה לא יקרה, בדיוק כמו שאני עושה את הדיון הזה על דהמש למרות שאני לא חייב אבל אני מבין שקורה משהו לא הגיוני והוא לא יקרה כשאני כאן.

דוד אמסלם: זה מה שאני מצפה מפקיד על ולא מפקיד שמשתכר 5,000 שקלים שמקבלת המזכירה שלך או הפקידה שלך.

דוד אמסלם: יועץ משפטי של המשרד?

דוד אמסלם: הוא איש גדול, חכם וחשוב.

דוד אמסלם: אני מצפה ממנו שלא ייתן לי תשובה שהפקיד עבר למשרד אחר.

דוד אמסלם: אדוני, הנושא במשרד כבר עשרים שנים ואני שואל איך זה התפתח במשמרת שלך ואיך זה יכול להיות.

<רון אלמוג: הכלים של משרד הפנים בנושא הזה מוגבלים והיום הם כבר לא בתחום שלנו.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: רונן, משרד ראש הממשלה.

דוד אמסלם: מה קורה בעניין הזה?

<רונן פרץ: ראש הממשלה קיים שני דיונים בנושא הזה, אחד ב-2016, והוא הנחה את מינהל מקרקעי ישראל להכין חלופות למתחם המגורים שנמצא שם.

<רונן פרץ: בחודש נובמבר 2016 המינהל הגיש חלופות, מסמך חלופות מסודר, ובחודש ינואר התקיימה ישיבה נוספת עם כל הגורמים הנוגעים בדבר.

<רונן פרץ: כתוצאה מהישיבה הזאת ראש הממשלה הנחה את רשות מקרקעי ישראל לקדם תכנון על החלופה הזאת והיא שהוצגה שמשמעותה למעשה הסדרה חלקית של המתחם, מה שאפשר להסדיר מבחינה תכנונית, יחד עם תוספת שטחים שהם אדמות מדינה בעיקר.

<רונן פרץ: מה שלא ניתן להסדיר, לפנות.

<רונן פרץ: צריך להבין שמבחינה תכנונית יש התנגשות בין מה שבנוי היום לבין מה שאמור להיות בתכניות קיימות, רכבות או אזור תעסוקה במקום.

<רונן פרץ: לגבי השאלה של השיוך המוניציפאלי, עדיין אין הכרעה בעניין הזה.

<רונן פרץ: המינהל צריך להגיש את התכנית עד סוף 2017 ולאחר שהיא תוגש, גם שאלת השיוך תוכרע.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל אותך שאלה מהזווית של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אתה רואה את הכאוס שקורה כאן, מי לדעתך צריך לטפל בזה?

דוד אמסלם: אני עכשיו לא דואג לדהמש, עזוב, אני דואג לדהמש שעוד לא נבנה.

דוד אמסלם: אם זה קרה היום, למה שלא יקרה מחר ישוב כזה קטן שאנחנו עכשיו לא יודעים עליו?

דוד אמסלם: יכול להיות שמישהו בנה צריף קטן באיזה מקום ויבוא לכאן יושב ראש ועדת פנים בעוד 15 שנים ויעשה דיון כזה ויגיד, איך יכול להיות שמישהו לא ראה את זה.

דוד אמסלם: אני שואל מי לדעתכם הגורם שאמור לבוא ובשרשרת של הפיקוד, נניח שהמועצה לא מטפלת, העיר לא מטפלת, אבל מישהו צריך לבוא ולומר זוזו הצידה, אחרי כן אני אטפל בך כי אתה לא עושה את העבודה שלך אבל כרגע אני אפתור את הבעיה.

<רונן פרץ: קטונתי מלומר מה היה בעבר.

<רונן פרץ: אני יכול לומר שבשנתיים האחרונות אני כן רואה ושם לב לעבודה יותר רצינית של היחידה לאכיפה במשרד האוצר.

<רונן פרץ: נעשית עבודה.

<רונן פרץ: אי אפשר להגיד שלא נעשית עבודה.

<רונן פרץ: אם מספיק או לא מספיק, תמיד אפשר לדרוש יותר.

דוד אמסלם: אני לא רואה את זה בכיוון של האכיפה.

דוד אמסלם: רות יוסף אומרת שיש כאן דיונים משפטיים עשרים שנים.

דוד אמסלם: לדעתי זה כבר אירוע מדינתי שלא קשור לתיק ספציפי כזה או אחר.

דוד אמסלם: דיונים משפטיים לא יכולים להתנהל עשרים שנים במדינת ישראל באירועים כאלה.

דוד אמסלם: כך איבדנו את המדינה.

דוד אמסלם: יש מערכות משפטיות, קוראים להן ויושבים אתן ובודקים למה.

דוד אמסלם: אם אני יושב עם שרת המשפטים והיא מספרת לי כמה תיקים יש לכל שופט, אני כמעט נפלתי מהרגליים.

דוד אמסלם: אולי אלה עשרים השנים.

דוד אמסלם: אבל אם יש לך שופט אחד על כל המדינה, זה לא יהיה גם אחרי מאה שנים.

דוד אמסלם: משהו כאן לא מתנהל נכון.

דוד אמסלם: משהו לא בסדר.

<רונן פרץ: אני מסכים אתך.

<רונן פרץ: אני חושב שאתה מכיר טוב מאוד את העמדה של ראש הממשלה כפי שבאה לידי ביטוי בתקופה האחרונה ובחודשים האחרונים, באופן כללי, שחוקי התכנון והבנייה צריכים להיאכף בכל המדינה באופן שווה.

<רונן פרץ: אנחנו כן מקפידים על זה יותר.

<רונן פרץ: דיונים בנושא הזה איך להקל על ההליכים המשפטיים באים לידי ביטוי גם בהצעת החוק החדשה שעומדת בפני הכנסת כרגע.

<רונן פרץ: הנושא הזה נמצא בטיפול אבל הוא לא באחריות משרד ראש הממשלה.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: בגדול זה נכון שאנחנו דנים על זה בחודש האחרון אבל זה לא מספיק.

דוד אמסלם: זאת אומרת, זה לא רק בהיבט הזה.

דוד אמסלם: אני חושב שגם בהיבט של בתי המשפט יכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב מחוץ לקופסה.

דוד אמסלם: יכול להיות שבכל הנושא של עבירות בנייה צריך להקים בית משפט כמו שעשו לגבי עבירות תנועה, משהו שיהיה זריז ומהיר בדברים האלה ויהיו בו אנשים שמתמחים בנושא הזה.

דוד אמסלם: יש כאן בעיית מדינה.

דוד אמסלם: אני מזהה אותה כבעיית מדינה שצריך לפתור אותה כי אם כבר הגענו אליה, אנחנו נמצאים היום בסיפור של דהמש.

דוד אמסלם: עכשיו לך תהרוס להם כאשר מדובר בבני אדם, במשפחות, והם יגידו לך למה באת היום ואלה טענות מן העניין.

דוד אמסלם: הם צודקים.

דוד אמסלם: לכן אני שכדי שלא נגיע למצב הזה וכפי שאמרתי בדיון הקודם, בפני עיוור לא תשים מכשול, אתה לא מאפשר לו להגיע בכלל למכשול והוא לא מגיע אליו.

דוד אמסלם: אבל ברגע שהוא הגיע לשם, זה כבר אירוע אחר.

דוד אמסלם: תבקש מראש הממשלה, תגיד לו שאני מבקש שיעשה איזשהו דיון בנושא הזה ברמת המדינה כי אני מזהה אותה.

דוד אמסלם: הבעיה היא לא דהמש אלא היא קורית בהרבה מקומות.

דוד אמסלם: זה נכון שיש את הסיפור של האכיפה ובאמת אני מברך על כך שהיחידה הארצית עושה.

דוד אמסלם: אני חושב שבחוק התכנון והבנייה בו אנחנו דנים, אנחנו נביא אותו לאיזשהו מקום בו יהיו גם הגדרות של זמנים בטיפול - על זה אנחנו מדברים ומתווכחים מהבוקר - וגם האמצעים המשטרתיים.

דוד אמסלם: לפני שאני אסיים את החוק הזה, אני אסגור אותו גם ברמת האמצעים כי לפעמים אנחנו מחוקקים חוק אבל שוכחים שמישהו צריך לעשות אותו ואז לא מביאים את השוטרים ולא מביאים את הפקחים ושואלים למה זה לא עובד.

דוד אמסלם: כשאני אסגור את החוק, אני אביא את זה גם לרמת האמצעים.

דוד אמסלם: אני חושב ששווה לעשות דיון בממשלה בנושא הזה כי אני רואה את זה כבעיה לאומית.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לנושאים היותר אופרטיביים שמעניינים אותי בהיבט הזה של הדיון הזה.

דוד אמסלם: אנחנו דיברנו על כך שלמועצה יש שלושה דברים בהם היא מטפלת: הנושא הראשון הוא חינוך, אגרות חוץ והסעות, הנושא השני הוא רווחה והגדלתם לעשות והם אמורים לטפל בעבירות הבנייה שעולות כמיליון שקלים וכל זה אמור לשבת על הארנונה.

דוד אמסלם: בואו נתחיל בחינוך.

דוד אמסלם: משרד הפנים, איך הוא אמור לקבל את זה ממשרד החינוך?

דוד אמסלם: משרד החינוך כאן?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא הזמנו אותם.

דוד אמסלם: אני שואל מה קורה בישובים כמו דהמש שראש המועצה לא מצליח לגבות אגרה.

<נאסר קייס: אני מבקש לשמוע את הצד שלי.

<נאסר קייס: אני רוצה להשמיע את הצד של התושבים.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: בבקשה.

<נאסר קייס: אני מודה לך.

<נאסר קייס: אני מייצג את התושבים של כפר דהמש.

<נאסר קייס: אני חוזר על מה שאמרתי גם בכתב וגם היום בעל פה.

<נאסר קייס: התושבים עצמם לא הוזמנו.

<נאסר קייס: מצאתם לנכון להזמין את תנועת רגבים שפועלת מזה שנים להרוס את הכפר ולא מצאתם לנכון להזמין את בעלי הבית.

דוד אמסלם: עורך דין קייס, דבר לעניין.

דוד אמסלם: אל תטיף לנו מוסר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו לא מזמינים אף תנועה.

<נאסר קייס: זה רשום בהזמנה שלכם.

<נאסר קייס: הם הוזמנו.

<נאסר קייס: התושבים לא היו צריכים להיות?

אוסאמה סעדי: הזמנה לישוב.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אם אני לא אוהב אותך, אני מוציא אותך עכשיו.

דוד אמסלם: אל תבדוק אותי שוב.

דוד אמסלם: אף אחד כאן לא מוזמן.

דוד אמסלם: אני מודיע לך שמי שמוזמן אלה המשרדים ומי שמבקש להיות מוזמן.

דוד אמסלם: לכן עזוב את ההזמנות.

דוד אמסלם: אל תבוא לצד הטכני ותגיד שלא הזמינו ואל תגיד שאתה מקופח בגלל שלא הזמינו אותך.

דוד אמסלם: דבר לעניין.

דוד אמסלם: עזוב.

<נאסר קייס: אתה עושה דיון על הבית שלי.

דוד אמסלם: אדוני, אני עושה דיון על מה שאני רוצה.

דוד אמסלם: אתה רוצה להתייחס לעניין?

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: אם לא, אני עובר.

<נאסר קייס: אתה שאלת שאלה והיא איפה הרשויות.

<נאסר קייס: התשובה היא לא בגלל שאין אכיפה ואף אחד לא מתעסק בכפר הזה אלא בגלל שאין שום רשות שלקחה את המושכות לתכנן את הכפר, התושבים בעצמם כבר 15 שנים מקדמים תכנית והיא מתגלגלת ממשרד למשרד.

<נאסר קייס: אני רוצה להסביר.

<נאסר קייס: האנשים האלה לא נפלו מאיזשהו מטוס לתוך הכפר הזה אלא אלה אנשים שהמדינה עקרה אותם מישובים ערביים לפני 1948, ישוב גדע, מכירים אותו?

<נאסר קייס: היום חדרה.

<נאסר קייס: אותם תושבים, המדינה פיצתה אותם בהסכמי חליפין לבוא להתיישב כאן.

<נאסר קייס: כל השטח הזה הוא קרקעות פרטיות נטו לתושבים.

דוד אמסלם: חקלאיות.

<נאסר קייס: התכנית שהייתה חלה שם היא תכנית מנדטורית ואפשרה לתת היתרי בנייה.

<נאסר קייס: זה שהמועצה לא רוצה לתת היתרי בנייה, זאת בעיה שלה.

דוד אמסלם: ראינו כאן

דוד אמסלם: את צילום האוויר מלפני עשרים שנים ויש שם בניין ורבע.

דוד אמסלם: לדעתך עיר שלא נותנת היתר בנייה, התושב צריך לבנות לבד?

דוד אמסלם: נניח יש לי חצר שלי בבית שלי.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש לי בית, אני הגשתי היתר בנייה לבית שלי ולא נתנו לי, אז לא בניתי.

דוד אמסלם: רציתי להוסיף מחסן אבל לא בניתי.

דוד אמסלם: לפי השיטה שלך אני צריך לבנות.

דוד אמסלם: את התושב אני מבין אבל אתה הרי איש חוק, אתה עורך דין.

<נאסר קייס: אני איש חוק.

דוד אמסלם: אתה מייצג אותם.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה.

<נאסר קייס: העובדה היא שבתי המשפט הם אלה שמצאו מקום.

דוד אמסלם: לא, זאת לא עובדה לשום דבר.

<נאסר קייס: אני רוצה להגיד לך משהו אדוני היושב ראש.

<נאסר קייס: בעצם אנשים במשך 15 שנים הגישו תכנית.

<נאסר קייס: אמרו שהמדינה לא רוצה לתכנן, המועצה רוצה לזרוק אותנו, אנחנו נגיש תכנית.

<נאסר קייס: הגשנו תכנית.

דוד אמסלם: על מה, על הקרקעות החקלאיות?

<נאסר קייס: להסדיר את הכפר.

<נאסר קייס: כן.

<נאסר קייס: על הקרקעות.

דוד אמסלם: אתה בעצם מגיש תכנית תב"ע?

<נאסר קייס: הגשנו תכנית תב"ע להסדיר את הכפר.

<נאסר קייס: איפה זה נתקע?

דוד אמסלם: מה זה נתקע?

<נאסר קייס: משרד הפנים, הוועדה המחוזית בראשה בזמנה ישב דוקטור שוקי עמרני, אמר שהוא לא יכול לדון בתכנית משום שאישור התכנית, משמעותו הקמת ישוב חדש.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מהרגע שאתה מגיש תכנית, אתה הולך לביצוע?

דוד אמסלם: איך זה הולך אצלך?

דוד אמסלם: מגישים תכנית והולכים לביצוע או מחכים לאשר אותה?

<נאסר קייס: אני מבקש להסביר את התמונה כי מה שנאמר כאן, הכול עובדות לא נכונות.

<נאסר קייס: אז, עת הגשנו את התכנית להסדיר את הכפר, תקעו את זה בטענה שאישור התכנית משמעותו הקמת ישוב חדש.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: תקעו.

דוד אמסלם: הלאה.

<נאסר קייס: אז הלכנו למשרד הפנים.

<נאסר קייס: משרד הפנים יזם ועדת גבולות.

<נאסר קייס: את כל העובדות האלה לא סיפרו לך.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

דוד אמסלם: כל התהליך צודק.

<נאסר קייס: יזמו ועדת גבולות.

<נאסר קייס: ועדת הגבולות אמרה שהישוב יישאר בינתיים במועצה האזורית עמק לוד ואז לא המשיך דבר.

<נאסר קייס: הגשנו בג"ץ ובית המשפט העליון נתן צו על תנאי להכיר בכפר.

<נאסר קייס: עד היום כל משרד זורק את העניין הזה למשרד השני.

<נאסר קייס: נדהמתי לשמוע את גברת רות יוסף שאמרה שבית המשפט הוא הבעיה.

<נאסר קייס: בית המשפט אף פעם לא הבעיה.

<נאסר קייס: חבל שבכנסת ישראל מציגים את בית המשפט כבעיה.

<נאסר קייס: בית המשפט קבע בגלל חוסר המעש של המדינה.

דוד אמסלם: את הנתונים האלה למדתי ואני מכיר אותם.

דוד אמסלם: אני מכיר את הכול.

דוד אמסלם: יש לי רק בעיה אחת אתך.

דוד אמסלם: אזרח רגיל במדינת ישראל, גם אני אזרח פשוט מן המניין, כשאני מגיש בקשה לעירייה לבנות את המחסן שלי והעירייה לא מאשרת לי או לא עונה לי, אני לא בונה אותו.

דוד אמסלם: זאת הבעיה שלי עם הסיפור הזה.

דוד אמסלם: כך זה גם כשאני קונה קרקע לבנייה, קרקע לא חקלאית.

דוד אמסלם: אם חקלאי אחד במדינה יבנה בית על הקרקע החקלאית, למחרת יהרסו לו את הבית.

<נאסר קייס: אני חושב שעובדתית זה לא נכון.

<נאסר קייס: סטטיסטית זה לא נכון.

<נאסר קייס: אתה לא תשמע ממני קריאה כזאת.

<נאסר קייס: אתה תשמע ממני תשובה שאנשים לא מתאדים.

<נאסר קייס: אדם שאין לו חלופה ומתחנן בפני הממשלה שלושים שנים, וזאת הקרקע שלו, אז דוחקים אותו לפינה לבנות ללא היתר.

<נאסר קייס: אדם, זכותו לגור.

<נאסר קייס: זכות הדיור היא זכות יסוד במדינה שלנו.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך שזכות הדיור היא זכות יסוד אבל זכות הדיור, דרך אגב, היא זכות יסודית לפי החוק.

דוד אמסלם: יש במדינת ישראל עוד עשרות אלפי חקלאים.

דוד אמסלם: הבן שלו עכשיו מתחתן, ילך שם לשטח באמצע הפרדס ויבנה לו איזו וילה ויגיד זכות יסוד של הבן שלי לבנות.

דוד אמסלם: למה לא?

<נאסר קייס: אתה מציג כאילו במגזר היהודי אין שום עבירות בנייה.

<נאסר קייס: יש בנייה לתעשייה, למסחר ולחקלאות.

<נאסר קייס: לא שמעתי שתנועת רגבים מגישה שם תלונות.

<מאיר דויטש: אתה לא שומע טוב.

דוד אמסלם: אני רוצה לקדם את הדיון.

דוד אמסלם: ראשית, בבנייה היהודית אני בעמדה לאכוף את כל עבירות הבנייה ולהרוס.

דוד אמסלם: זאת העמדה שלי.

<נאסר קייס: לא ביקשתי להרוס.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רק אומר בגדול, רק כדי שתבין מה העמדה שלי.

דוד אמסלם: חוק הוא חוק, אזרח הוא אזרח.

<נאסר קייס: אני לא רוצה שתצא כאן עם החלטה כך שיעשו שימוש בוועדה לצורך הדיון בבג"ץ.

<נאסר קייס: כל מה שהעלית נדון בבג"ץ.

<נאסר קייס: תן לבג"ץ להחליט.

דוד אמסלם: מה חשבת שאני אעשה?

דוד אמסלם: אני יכול לעצור אותו?

<נאסר קייס: כל הדיון הזה ניזום על ידי המועצה מתוך תקווה להשיג איזה שהם דברים.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני חוזר לנושא השיפוי שמעניין אותי בדיון הזה.

דוד אמסלם: משרד המשפטים כאן?

<רוסלאן עותמאן: כן.

<רוסלאן עותמאן: אני נציג משרד המשפטים.

דוד אמסלם: מה תפקידך בכוח?

<רוסלאן עותמאן: אני בייעוץ וחקיקה אזרחי.

דוד אמסלם: ראש המועצה כאן אומר שהוא משלם מהארנונה עבור החינוך, אגרות החוץ וההסעות, והרווחה במצ'ינג שהוא צריך לתת.

דוד אמסלם: אבל בדרך כלל יש הסכם או בעצם יש איזה חוזה בלתי כתוב בין התושב לבין העירייה לפיו התושב משלם את הארנונה, המדינה משפה את העיריות בגין המצ'ינג שלה וכך בעצם נוצר הסכום כדי לתת את השירות.

דוד אמסלם: אתם מכירים את הנושא הזה?

<רוסלאן עותמאן: לא.

<רוסלאן עותמאן: אני פעם ראשונה שומע.

<רוסלאן עותמאן: אני אצטרך לבדוק את הדברים.

דוד אמסלם: משרד הפנים, אתם מכירים את זה?

דוד אמסלם: ראש המועצה פנה אליכם?

<רון אלמוג: ודאי שהוא פנה אלינו לכיסוי ההוצאות.

דוד אמסלם: ומה התשובה שנתתם לו?

<רות יוסף: שר הפנים היה בסיור לפני כחודש.

<רות יוסף: הם הציגו את זה.

דוד אמסלם: זה דבר חדש שעלה עכשיו?

דוד אמסלם: אני מדבר היסטורית.

דוד אמסלם: מרגיז אותי שהפקיד של אתמול, הרי הסיפור הזה קיים כבר עשרים שנים.

אוסאמה סעדי: מתי הם פנו?

דוד אמסלם: הוא לא צריך לפנות, גם אם הוא לא פנה.

דוד אמסלם: אני שואל מה התשובה שנתתם לראש המועצה.

<רות יוסף: מכיוון שלמשרד הפנים יש תקציב סגור ורשות מקבלת מענק איזון, היא מקבלת גם כיסוי, במקסימום האפשרי ביכולות של המשרד, מענקים מיוחדים עבור העניין.

<רות יוסף: לכן הוא דיבר על כך שזה בטל בשישים וזה פחות מחצי.

<רות יוסף: על זה הוא דיבר קודם.

<רות יוסף: על רקע המצוקה הזאת החליט שר הפנים בסיור במקום לבדוק מה הן ההוצאות האמיתיות.

<רות יוסף: אנחנו שלחנו את זה לבדיקה ובשבוע הבא או בשבועיים הבאים נקבל תשובה ואני מניחה ששר הפנים יטפל בזה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם תשפו אותו.

דוד אמסלם: אני מבקש שתשבו עם ראש המועצה, בלי קשר לפתרון הבעיה.

דוד אמסלם: בסוף הוא צריך לייצר לעצמו קופה לתת את השירות.

דוד אמסלם: הוא צריך להסיע את הילדים.

דוד אמסלם: אני מבקש לשבת אתו.

דוד אמסלם: זאת כבר בעיה שהיא מחוץ לקופסה, מחוץ למסגרת שלו.

דוד אמסלם: זאת כבר בעיה מדינתית.

דוד אמסלם: היות והמדינה החליטה שהוא נותן את השירות, אני מבקש לשפות אותו עבור השירות הזה.

<רות יוסף: קודם כל, אנחנו יושבים אתם ויושבים אתם הרבה.

<רות יוסף: אסור לשכוח שהמענקים שמחולקים על ידי משרד הפנים, הם מחולקים על פי נוסחה.

<רות יוסף: זה לא ששר הפנים יכול לבוא ולתת.

דוד אמסלם: אני מכיר את הכול.

<רות יוסף: זה בלתי אפשרי.

<רות יוסף: לכן אנחנו הולכים לבדוק.

<רות יוסף: אנחנו עושים עבודה לא גדולה, עבודה של שבוע-שבועיים, כדי לבדוק מה הן ההוצאות האמיתיות כולל המתחם השני שאנחנו לא מתעלמים ממנו.

<רות יוסף: ברגע שיהיה לנו את הסכום, שר הפנים יחליט אם הוא רוצה לצמצם ברשויות אחרות או הוא רוצה לפנות לאוצר.

דוד אמסלם: דוד, כתוב לי מסמך.

דוד אמסלם: אני אעשה את העבודה.

דוד אמסלם: כתוב לי במסמך כמה זה רווחה, מה החלק שלך, מה החלק שלך בהסעות, כמה עולה לפנות שם את האשפה, כמה עולה לבנות שם תשתיות אפילו זמניות כי בסוף אנשים חיים שם והם צריכים לקבל שירות.

דוד אמסלם: אם אין לו פינוי אשפה, הוא ישרוף את האשפה כי אין לו ברירה.

אוסאמה סעדי: אין לו פינוי אשפה.

דוד אמסלם: זה מה שאני אומר.

אוסאמה סעדי: אתה אומר שייתן לך הערכה כמה זה עולה, אבל אין לו את זה.

דוד אמסלם: שייתן לי הערכה תקציבית ואני אזמן את האוצר, את משרד הפנים, את משרד המשפטים ואת כל העולם ואשתו ואקיים דיון אצלי, דבר אותו היה צריך לעשות המחוז.

דוד אמסלם: יש לי עוד שאלה אחת למשרד המשפטים.

דוד אמסלם: יש שם עבירות בנייה.

דוד אמסלם: אני מניח שכל הבנייה שם היא בעבירות בנייה כי אין להם רישיונות.

דוד אמסלם: אבל אין קשר בין תשלום הארנונה לעבירת הבנייה.

דוד אמסלם: אני מספר לך שארנונה גובים גם כשיש עבירת בנייה.

דוד אמסלם: למה אתם לא גובים ארנונה?

<נאסר קייס: הם לא רוצים.

<נאסר קייס: אנחנו הצענו והם לא רוצים.

דוד אמסלם: אתם רוצים לשלם ארנונה?

<נאסר קייס: כן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חלק מהתושבים משלמים ארנונה.

<דוד יפרח: אף תושב לא משלם ארנונה.

<נאסר קייס: אל תפריחו סיסמאות.

<דוד יפרח: אף תושב לא משלם אגורה.

אוסאמה סעדי: אני אביא לך ראיות.

<דוד יפרח: תביא.

<דוד יפרח: אף אחד לא משלם אגורה אחת.

אוסאמה סעדי: מה עם ה-450 שקלים שהם משלמים?

<דוד יפרח: אף אחד לא משלם אגורה אחת ולאף אחד אין היתר בנייה, גם לא לאיסמעיל.

<נאסר קייס: יש לו היתר בנייה.

<דוד יפרח: אין לו שום היתר.

דוד אמסלם: דוד יפרח, אתה לא מדבר כאן יותר בלי אישור שלי.

דוד אמסלם: אתה תיתן לי את מסמך העלויות ואני אטפל בזה.

דוד אמסלם: אם לך יש מסמכים אחרים, תן לי אותם ואני אטפל בזה.

דוד אמסלם: אני אהיה כאן הפיבוט של המדינה בעניין הזה.

דוד אמסלם: למה אתם לא גובים מהם ארנונה?

<דוד יפרח: כי הכתובת שלהם היא החשמונאים 1.

דוד אמסלם: אתה אומר שאתה לא יכול.

<דוד יפרח: אני לא יכול.

דוד אמסלם: למה הכתובת שלהם יושבת על חשמונאים 11?

<נאסר קייס: כי לא מכירים בזה במשרד הפנים.

דוד אמסלם: למה משרד הפנים לא מעביר אותם כתובת?

<נאסר קייס: זה ישוב לא מוכר.

<רות יוסף: ישוב לא מוכר לא יכול לשבת על חשמונאים 11 כי הרי הוא לא מוכר.

<רות יוסף: אם הוא צריך לעבור כתובת כדי שדוד יגבה ארנונה, למה אתם לא עושים את זה לפחות?

<קריאה: לצורך רישום בלבד.

דוד אמסלם: אני שואל איזו כתובת.

<רות יוסף: אני לא יודעת איזו כתובת.

דוד אמסלם: לא עלה אצלכם הרעיון?

<רות יוסף: לי לא עולה שום רעיון.

<רות יוסף: אני לא קובעת איזה כתובות רושמים ואיפה.

<רות יוסף: אם הם תושבים של עמק לוד, שייתנו להם כתובת.

דוד אמסלם: אני חושב שהרעיון צריך לעלות גם אצלך.

דוד אמסלם: הרי מדובר בתחום שיפוטך.

<רות יוסף: לא, זה לא תחום שיפוטי.

<רות יוסף: זאת רשות האוכלוסין.

דוד אמסלם: בסוף מינהל האוכלוסין יושב במשרד הפנים.

דוד אמסלם: את רוצה שאני אביא את שר הפנים?

דוד אמסלם: הרי מנהל המחוז במשרד הפנים לא יודע לדבר?

דוד אמסלם: אני עבדתי שנים רבות בעירייה.

דוד אמסלם: כל אירוע עירוני כלל לרוב עוד אגפים עירוניים ולפעמים גם עוד יחידות לא עירוניות.

דוד אמסלם: אבל אם רוב האירוע יושב אצלי, אני מסנכרן את הכוחות.

דוד אמסלם: אני לא אומר זה לא שלי, זה לא שלי, ההוא לא שם אלא זה אתה.

דוד אמסלם: מה שמרגיז אותי בכל הדיון הזה הוא שאני מבין שהפקידות בעצם הביאה אותנו לנקודה הזאת כי אף אחד לא הרים את הדגל ואחד אמר שזה לא הוא אלא זה ההוא.

דוד אמסלם: כך התגלגל כל האירוע הזה שעשרים שנים משרד הפנים - - -

<רות יוסף: אני לא מסכימה עם מה שאתה אומר.

<רות יוסף: אני לא חושבת שזה הגון לומר את זה.

דוד אמסלם: במבחן התוצאה, זה המצב.

<רות יוסף: לא.

<רות יוסף: אני חייבת לומר שהפקידות עשתה את מרב היכולת שלה במסגרת הכללים המקובלים.

דוד אמסלם: אבל אני שואל אותך שאלה.

<רות יוסף: אני עונה לך.

דוד אמסלם: עכשיו מתפתח כאן דיאלוג אחר.

דוד אמסלם: עזבי.

דוד אמסלם: ברגע שיש ישוב כזה לא חוקי אחרי עשרים שנים, יש בעיה של פקידות.

דוד אמסלם: אני לא מצפה ששר יבוא בבוקר ויתחיל להפעיל את המערכות אלא לשם כך יש פקידים שמקבלים משכורות גבוהות כשהם בדרגים הבכירים.

דוד אמסלם: לשם אני מכוון.

דוד אמסלם: דבר שני.

דוד אמסלם: יש לי כאן דיון אחר שלא קשור.

דוד אמסלם: עם זה סיימנו.

דוד אמסלם: אני שאלתי שאלה פשוטה והיא למה ראש המועצה לא גובה ארנונה.

דוד אמסלם: ראש המועצה אומר שהם לא רשומים אצלו.

דוד אמסלם: אני שואל איפה הם רשומים, ברחוב החשמונאים 11 ברמלה.

דוד אמסלם: אני שואל למה אתם לא מעבירים את הכתובת ואז אתם אומרים שזה לא ישוב מוכר.

דוד אמסלם: אנחנו מגיעים לחד גדיא.

דוד אמסלם: את השמה לב מה קרה כאן.

<רות יוסף: אני אגיד לך.

דוד אמסלם: אני מתחיל להסתובב בתחנות ואני חוזר לאותה נקודה.

<רות יוסף: זה מהגיע לבית משפט ובית משפט החליט שהם צריכים לקבל חינוך ורווחה.

דוד אמסלם: למה בית משפט.

דוד אמסלם: אני לא מבין.

<רות יוסף: אני אענה לך.

<רות יוסף: הרשות המקומית לא רוצה לתת שירות לישוב לא מוכר.

<רות יוסף: הישוב עצמו הלך לבית המשפט ובית המשפט החליט שהוא צריך לתת חינוך ורווחה.

<רות יוסף: איך נותנים חינוך אם הם לא רשומים בשום מקום?

<רות יוסף: אמרו, טוב, נרשום את כולם ברמלה ואז הם נותנים את השירות של חינוך ברמלה.

דוד אמסלם: למה רמלה לא נותנת להם את החינוך?

<רות יוסף: היא נותנת להם.

דוד אמסלם: למה הוא צריך להסיע אותם?

דוד אמסלם: , למה רמלה לא נותנת את ההסעות?

<רות יוסף: אני לא יודעת.

<רות יוסף: זה הסכם.

דוד אמסלם: אבל אני שואל.

דוד אמסלם: אם אתה רושם אותו כאן ואתה אומר להוא לשלם.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה רמלה לא גובה את הארנונה ומעבירה לדוד?

<רות יוסף: לא יודעת.

דוד אמסלם: ברור שהמשאית יושבת אצל דוד, אבל לא, נשלח אותה לרמלה, נחזיר אותה אליו וכולי.

דוד אמסלם: כל זה לא שייך למחוז.

דוד אמסלם: אם הוא לא גובה ארנונה בכלל, זאת בעיה שלך?

<רות יוסף: בעיה שלו.

<רות יוסף: לא שלי.

דוד אמסלם: אז מה התפקיד שלך?

<רות יוסף: באמת, זה לא פייר מה שאתה עושה.

דוד אמסלם: למה?

<רות יוסף: אני אומרת בשיא הכנות.

<רות יוסף: אתה מפיל על פקידים.

דוד אמסלם: על מי רצית שאני אפיל את זה?

<רות יוסף: אתה מפיל עליהם גם להיות במקום בתי משפט, גם להיות מערכת החקיקה במדינת ישראל, אבל זה לא עובד כך.

<רות יוסף: אנחנו הפקידים צריכים לעבוד במסגרת שמקובלת עלינו.

<רות יוסף: אני לא אחראית על רישום אוכלוסין ואני לא יכולה לטפל בזה.

<רות יוסף: אתה יכול להגיד שאני אשמה, בסדר אבל זה לא עובד כך.

דוד אמסלם: אני פקיד.

דוד אמסלם: זה ההבדל.

<רות יוסף: לא.

<רות יוסף: אתה לא פקיד.

<רות יוסף: אתה נבחר.

דוד אמסלם: בראש שלי אני פקיד.

דוד אמסלם: שלושים שנים אני פקיד.

דוד אמסלם: תאמיני לי שאני יודע איך עושים את הדברים כפקיד.

דוד אמסלם: אני יודע.

דוד אמסלם: כשאני רוצה לעשות משהו כפקיד, אני יודע מה קורה.

דוד אמסלם: אני יודע.

דוד אמסלם: לכן אני בסופו של דבר אספר לכם סוד קטן.

דוד אמסלם: הכנסת והשרים ברמת השטח לא יכולים לנהל את האירוע.

דוד אמסלם: הם לא שם.

דוד אמסלם: מי שמנהל את האירוע, אלה הפקידים.

דוד אמסלם: זה בא מלמטה.

<רות יוסף: לפי הסמכויות שלהם.

דוד אמסלם: יש לכם את כל הסמכויות בעולם.

דוד אמסלם: אם הוא לאן גובה ארנונה ונכנס לגירעונות, את קוראת לו אליך ושואלת אותו.

דוד אמסלם: אם הוא משלם לפקיד שלו מאה שקלים יותר, את בודקת.

דוד אמסלם: אתם יודעים היכן שאתם רוצים אבל היכן שאתם לא רוצים ולא נוח, משאירים בצד.

דוד אמסלם: יש כאן אירוע איזוטרי.

דוד אמסלם: אני מספר לך שהיה כאן דיון לפני שבועיים עם ילדים בכיתה ח'.

דוד אמסלם: אם הם היו שומעים את זה, הם היו מתים מצחוק.

דוד אמסלם: אני שואל אותו למה אתה לא גובה ארנונה.

דוד אמסלם: עזבי עכשיו בתים עזבי הריסות, כבד עליכם, שר הפנים לא יכול ואולי בסוף נביא את חיל האוויר או את חיל החילוץ האמריקאי לבצע כאן את העבודה.

דוד אמסלם: אבל אני שואל למה אתה לא גובה ארנונה, כי אני יודע שארנונה אפשר לגבות גם על עבירות בנייה ואין קשר בין הארנונה לבין התשלום.

דוד אמסלם: אומר לי ראש המועצה שהמקום לא רשום על שמו אלא על שם רמלה, שם הם לומדים.

דוד אמסלם: עורך דין קייס, אתה לא מחכים אותי בכלום.

דוד אמסלם: אני יודע הכול.

דוד אמסלם: אני מכיר את כל הנתונים, כולל מה שאמרת אבל נתתי לך את הכבוד.

דוד אמסלם: אומר ראש המועצה שהמקום רשום על רמלה.

דוד אמסלם: אם המקום רשום על רמלה, שרמלה תטפל בחינוך ובהסעות.

דוד אמסלם: אם זה רשום על שמי, אני אטפל והוא גם יודע איך לטפל והם ישלמו כמו כל אזרח.

דוד אמסלם: מה שקרה זה שעשרים שנים הם גרים שם ואומר עורך הדין שלהם שהם רוצים לשלם ארנונה אבל הם לא משלמים ארנונה אבל המדינה מסיעה את הילדים.

דוד אמסלם: היא גם לא נותנת להם את השירותים המינימליים אלא נותנת להם רק את מה שבית המשפט החליט.

דוד אמסלם: למה בית המשפט לא החליט על פינוי אשפה?

דוד אמסלם: כי בראש של אותו שופט אשפה כנראה לא מסוכנת אבל אשפה יותר מסוכנת מאשר הסיפור הזה של רווחה.

דוד אמסלם: אנשים שם חולים והם יכולים לגרום למחלות בכל הסביבה.

דוד אמסלם: אני מספר לך את זה.

דוד אמסלם: רק בשבוע שעבר קיבלתי לפחות ארבעה טלפונים מהתושבים הסמוכים בלוד כי הם שמעו על הדיון.

דוד אמסלם: הם אמרו לי שעושים שם מתכות וזה לא זבל.

דוד אמסלם: יש שם מפעלים שמפרידים מתכות ויש שם ריח.

<אהרון אטיאס: נחושת.

דוד אמסלם: נחושת.

דוד אמסלם: יש שם אדים מסוכנים לבריאות והם דואגים לילדים שלהם.

דוד אמסלם: אז זה לא מסוכן?

דוד אמסלם: לא נראה לך שכל הסיפור הזה, כמנהלת מחוז את צריכה לבוא ולומר לראש המועצה שתקיימו דיון אצלך כאשר לדיון הזה תקראו למשרד האוצר ולמשרד המשפטים?

דוד אמסלם: מה שאני עושה כאן.

דוד אמסלם: תגידו שיש כאן משהו מחוץ לקופסה, לא בשגרה, ומה נעשה.

דוד אמסלם: עושים איזה דיון טקטי, לא אסטרטגי, איך בינתיים מתנהלים.

<רות יוסף: הדיון הזה נעשה בבתי המשפט.

<רון אלמוג: היו הרבה דיונים במשרד בגלל המורכבות של כל זרועות המדינה.

<רון אלמוג: לכן שר הפנים פנה לראש הממשלה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

דוד אמסלם: בקצרה כי כבר גלשנו לדיון הבא.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, יש לי כאן את תשובת המדינה.

אוסאמה סעדי: "מכל הטעמים שפורטו לעיל, המשיבים יבקשו כי בית המשפט הנכבד יאפשר להם למצות את המהלך המקודם על ידם לבחינת המעמד התכנוני ובהמשך לכך גם את המעמד המוניציפאלי".

אוסאמה סעדי: נתנו להם עד 31 לדצמבר 2017 להשלים את זה.

אוסאמה סעדי: למה פנו ולמה עשו את זה?

אוסאמה סעדי: זה מחזיר אותנו לדיונים שקיימנו ובמהלך כל הדיונים אמרתי לך שמדוב בקרקע פרטית שהייעוד שלה הוא חקלאי ושם בנו כפי שבנו עוד עשרות אלפי בתים במגזר הערבי כי לא נותנים להם היתרים.

אוסאמה סעדי: מבחינת המועצה, אני אומר לכם שזכותכם לקבל ארנונה, התושבים רוצים לשלם ארנונה.

אוסאמה סעדי: אתה שמעת כאן עכשיו שכל אחד מטיל את הכדור על השני והתושבים מבחינתם לא יודעים לשלם.

אוסאמה סעדי: אז שלא תבואו ותאשימו אותם שכביכול הם פולשים כי הקרקע שלהם.

אוסאמה סעדי: הם לא משלמים ארנונה כי אף אחד לא רוצה שיגבו מהם ארנונה.

אוסאמה סעדי: מדובר באזרחים שרוצים להיות שומרי חוק ואתם לא מאפשרים להם.

אוסאמה סעדי: מבחינת עמק לוד, זכותכם.

אוסאמה סעדי: אם יש הוצאות, אתם צריכים לגבות אותן.

אוסאמה סעדי: משרד הפנים ומשרד האוצר, אנחנו בעדכם.

אוסאמה סעדי: אתם צריכים לקבל את מה שמגיע לכם אבל מכאן אל תזרקו את הכדור כביכול שהבעיה היא באזרחים של דהמש.

אוסאמה סעדי: אזרחי דהמש, מחר תתנו להם כתובת מגורים ותשלומי ארנונה ואז כפי שאנחנו כולנו משלמים ארנונה, גם הם ישלמו ארנונה.

אוסאמה סעדי: אל תסיטו את הוויכוח הזה מהוויכוח הכספי לוויכוח העקרוני שאנחנו רוצים להסדיר את הכפר.

אוסאמה סעדי: היינו בפגישה אצל היועץ המשפטי לממשלה שהוא בעצמו מעורב בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: הוא דיבר עם ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: בינואר 2017 התקיימה ישיבה ואומרים שאנחנו הולכים להסדרה.

אוסאמה סעדי: נושאים כספיים, אנחנו אתכם ולא נגדכם.

אוסאמה סעדי: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, בנושא הזה מבחינת הישוב דהמש, שמענו את משרד ראש הממשלה מדבר על ההסדרה, על תכנון מול המינהל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רציתי לבקש דבר אחד ופשוט, וזאת זכותם של התושבים, והוא שהם יהיו מעורבים גם בתכנית ושלא יכתיבו להם וינחיתו עליהם תכנית עליה לא ידעו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רישום נכסים אתם יכולים לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האנשים מקבלים דואר והדואר מגיע אליהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי ראש רשות ואני יודע איך רושמים נכסים ואני יודע גם איך מגיעים לארנונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם לא רוצים אותם אצלכם וכנראה שזה מהסיבה הפוליטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לגבות ארנונה אתם יכולים ואין סיבה לא לגבות אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפתרון שכל כל הבעיות שמנינו כאן, הוא ההסדרה של הישוב ואז יהיה אפשר לרשום גם רחובות, אפשר לטפל בביוב, אפשר לטפל באיכות הסביבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי מבקש שאתם במשרד ראש הממשלה תמהרו עם התכניות האלה כדי לפתור את כל הבעיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של ההסעה לרמלה של התושבים שנמצאים שם, כי בעמק לוד אין בתי ספר ערביים וברמלה ובלוד יש בתי ספר ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הם מסיעים אותם לשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל רשות מקומית משתתפת בעלויות ויש מצ'ינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם לא רציתם לגבות ארנונה ואל תגיד לי שאתם לא יכולים כי אתם כן יכולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר לרשום אותם ואם רוצים, אפשר לגבות את הארנונה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רבותיי, ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: האמת היא שאני אעשה את המהלך הבא.

דוד אמסלם: קודם כל, לגבי השאלה איך התפתח נושא כזה, אני ארצה לזמן אלי את מינהל התכנון, את יחידת האכיפה.

אוסאמה סעדי: לוועדה.

אוסאמה סעדי: לא אליך.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אלי לדיון מאוד מקצועי.

אוסאמה סעדי: בלי הוועדה?

דוד אמסלם: אתה ממשיך להפריע לי.

דוד אמסלם: תשאל אותי אחרי כן, בסוף הדיון.

דוד אמסלם: אפשר לחשוב שפעם ראשונה שאתה שומע שאני עושה את זה.

דוד אמסלם: אני אזמן אלי את מינהל התכנון, את משרד המשפטים ואת משרד הפנים כדי לראות איך מתפתח אירוע מהסוג הזה, במיוחד בדגש על המתחם החדש שהולך להתפתח.

דוד אמסלם: נושא שני בו אני רוצה לקיים דיון אצלי ואני מבקש להזמין אליו את משרד החינוך, הרווחה, ראש המועצה, ראש עיריית רמלה, מנכ"ל משרד הפנים, היועץ המשפטי של משרד הפנים בעצמו, משרד ראש הממשלה – רונן, תבואו גם אתם – משרד האוצר, מינהל מקרקעי ישראל.

<קריאה: עיריית לוד.

דוד אמסלם: עיריית לוד היא כרגע לא צד בעניין.

דוד אמסלם: כאן אני רוצה לדון על כל הנושא של רווחה, חינוך והוצאות אכיפה, מדוע המועצה צריכה לשאת בהוצאות ומי משפה אותה בעניין הזה.

דוד אמסלם: אני אקיים את שני הדיונים האלה מיד בתחילת המושב הבא ויכול להיות שאפילו בפגרה.

<נאסר קייס: אדוני, התושבים יזומנו לדיונים האלה?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: זה לא קשור לתושבים.

דוד אמסלם: אני מקבל את העמדה שלך שבית המשפט יכתיב את הסיפור של ההסדר.

דוד אמסלם: אני כרגע בא לפתור את מצב הביניים לגבי שיפוי העירייה בארנונה, כן או לא, איך ומה ולמה.

דוד אמסלם: דבר שני, אני הולך לקיים דיון עקרוני איך לא יתפתחו בעתיד עוד ישובים כאלה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.