ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 746, 2017-06-28 09:50

משה גפני: אני פותח את הישיבה בנושא תקנות הדרכונים (תיקון מס' 2).

משה גפני: היו כמה נושאים שלא נסגרו ואני ביקשתי שתהיה הנחה והמחיר יהיה מופחת ממה שהוצע: הפחתה של 20 שקלים בקיץ ו-40 שקלים בחורף.

משה גפני: אני ביקשתי גם לגבי הנושא של מי שאיננו נותן טביעות אצבעות, שהוא לא יצטרך כעבור חמש שנים...

משה גפני: זה שנותנים לו לחמש שנים זו כבר בעיה, אבל אני מבין שכעבור חמש שנים הם רוצים לאפשר לו לשקול האם הוא רוצה בכל זאת לתת טביעות אצבעות.

משה גפני: לפי טענת משרד הפנים המשמעות של העניין היא שהתעודה יותר טובה ואפשר להשתמש בה יותר בעולם.

משה גפני: אבל מי שלא רוצה, אי אפשר לקנוס אותו.

משה גפני: אני חושב שהנושא הזה בעייתי מבחינה משפטית; לוקחים בן אדם ואומרים "אתה נקנס בגלל שאתה לא נותן טביעות אצבעות", בעוד שהחוק לא מחייב אותו לתת טביעות אצבעות.

משה גפני: לכן לחייב אותו כעבור חמש שנים לשלם מחיר מלא של דרכון – אני חושב שזה דבר לא נכון וצריך לשנות אותו.

משה גפני: זהו, אני חושב שאני יכול להצביע.

משה גפני: גברתי, בבקשה.

<עירית ויסבלום: לגבי הצבעה אני לא - - -

משה גפני: על הצבעה אני מחליט.

משה גפני: אני יכול להצביע.

<עירית ויסבלום: אדוני אמר שיש פה בעיה משפטית, ולכן אני נזעקת.

<עירית ויסבלום: אני הייצוג המשפטי של רשות האוכלוסין ואני רוצה לומר שלדעתנו זו בכלל לא בעיה משפטית, משום שתשלום האגרה הוא עבור שירות.

<עירית ויסבלום: השירות שניתן הוא שירות של הנפקת דרכון, שעולה אותו דבר בין אם הוא ניתן לחמש שנים ובין אם ליותר.

<עירית ויסבלום: לרשות האוכלוסין - - -

משה גפני: יש שני אזרחים, אחד לא רוצה לתת טביעות אצבעות והשני כן רוצה לתת.

משה גפני: החוק לא מחייב אף אחד מהם, אלא מאפשר לשניהם.

משה גפני: זה שרוצה מקבל דרכון לעשר שנים וזה שלא רוצה מקבל דרכון רק לחמש שנים.

משה גפני: לא ברור למה.

משה גפני: הרי מבחינה משפטית את אותו זמן שיש לשני אני רוצה גם לעצמי.

משה גפני: דבר שני, אתם גם מחייבים אותי בכסף.

משה גפני: זאת אומרת, לא רק שאני מקבל דרכון לחמש שנים ואחרי חמש שנים אני צריך לבוא לחדש אותו, אלא גם כשאני בא לחדש אותו אז אני צריך לשלם מחיר מלא על דרכון חדש.

משה גפני: אין כאן בעיה משפטית?

משה גפני: האמת היא שאני לא כל כך יודע מה זה בעיה משפטית - - -

<עירית ויסבלום: נמצאת פה בעצם על השולחן השאלה למה אנחנו נותנים לחמש שנים ולא לעשר.

<עירית ויסבלום: הדבר הזה הוסבר באופן מפורט בדיונים בוועדה המשותפת, ואני לא זוכרת אם הסברנו את זה גם פה, אז אני אסביר את הרציונל של ההחלטה של השר.

<עירית ויסבלום: המאגר צריך לתת תוצאת זיהוי לרשות האוכלוסין האם האמצעים הביומטריים הם תקינים או שיש פה חשש להתחזות.

<עירית ויסבלום: זו בעצם המטרה של המאגר, מניעת הרכשות כפולות.

<עירית ויסבלום: מאגר שמסתמך על תמונות פנים בלבד יכול לתת תוצאות זיהוי טובות לזמן של עד חמש שנים, כי תמונות משתנות.

<עירית ויסבלום: כך שאם אדם יגיע אחרי חמש שנים, קרוב לוודאי שיהיה שינוי.

<עירית ויסבלום: מדובר בשינויים שנובעים מהזדקנות - - -

משה גפני: זה לא דבר משפטי, זה דבר טכני.

משה גפני: התמונה של בן אדם משתנית כעבור חמש שנים.

משה גפני: אני, יש לי רישיון נהיגה עם הפנים שלי עשרים שנה נדמה לי, שלא השתנה אפילו מילימטר.

<עירית ויסבלום: עכשיו המאגר לא צריך לזהות שאתה זה אותו אחד.

<עירית ויסבלום: אבל התפקיד של המאגר הביומטרי הוא לתת לרשות האוכלוסין תשובה האם האדם הוא אותו אדם או האם הוא מתחזה, ולכן זה שונה לגמרי מהתמונות בכל המסמכים הקודמים.

משה גפני: אז זה חמש שנים, וטביעות האצבע עושות את זה לבטוח יותר.

<עירית ויסבלום: כן.

<עירית ויסבלום: טביעות האצבע נשארות יציבות, ולכן במקרה הזה המאגר - - -

משה גפני: לפי דעתי זה לא עומד בבג"ץ, אם בג"ץ יתנהל נורמלי.

<עירית ויסבלום: המשפט שעמד לי על קצה הלשון הוא להגיד שהגישו עתירה לבג"ץ נגד התיקון בחוק, ודווקא הנקודה של קיצור התוקף לחמש שנים לא נתקפה בבג"ץ, כי כל המומחים מסכימים עם הקביעה הזאת.

משה גפני: תעזבי אותי מהוועדה שם, אני מדבר על עכשיו.

משה גפני: אם אנחנו נאשר פה שמי שלא נותן טביעות אצבע יצטרך לשלם כפול, זה לא יעמוד בבג"ץ, אם בג"ץ יתנהל נורמלי.

<עירית ויסבלום: אז אני מגיעה לעניין המשפטי ואומרת שמדובר במתן שירות.

<עירית ויסבלום: הנפקת דרכון עולה אותו דבר למדינה, בין אם זה לחמש שנים ובין אם לעשר שנים.

<עירית ויסבלום: זה לא חבילת עוגיות שיש בה קילו או חצי קילו.

<עירית ויסבלום: אגרה זה לא מחיר - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אבל מה שאנחנו דנים זה לא אותו דבר כמו עוגיות.

<עירית ויסבלום: נכון, זה מה שאני אומרת.

משה גפני: אז למה הוא משלם כפול?

<שגית אפיק: בדיוק.

<שגית אפיק: התוצאה בסוף היא שהוא משלם כפול.

<עירית ויסבלום: התשלום הוא עבור הנפקת הדרכון.

<עירית ויסבלום: הנפקת הדרכון לא עולה חצי שקל פחות כשהוא ניתן לחמש שנים.

<עירית ויסבלום: וגם הסברנו שהדרכונים הביומטריים עולים יותר ובכל זאת אנחנו לא מעלים את מחירי הבסיסי – ובכל זאת הוועדה דורשת את מה שהיא דורשת.

<עירית ויסבלום: כך שיש כאן סוג של הפוך על הפוך:

<עירית ויסבלום: אנחנו לא מעלים את אגרות הבסיס למרות שיש דרכון הרבה יותר יקר - - -

משה גפני: טוב, אנחנו לא יכולים להישאר עם המצב שמי שלא נותן טביעות אצבע ישלם בעשר שנים כפול.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לאשר דבר כזה.

<עירית ויסבלום: אני מאוד שקטה מבחינת בג"ץ.

משה גפני: אני גם מאוד שקט מבחינת ההתנהלות בעניין הזה.

משה גפני: אז אנחנו הצענו שבקיץ תהיה הנחה של 20 שקלים ובחורף תהיה הנחה של 40 שקלים.

משה גפני: אם אכן רוצים שאנשים יעברו לביומטרי ואנשים יעשו את הפעולות האלה כמו שצריך – יש מדינות בעולם שנותנות בשנה הראשונה חינם.

משה גפני: אז פה לא נותנים חינם, אני מבין שהאוצר וועדת האגרות לא מסכימים שיהיה בחינם, אבל אני מבקש, כמו שביקשנו כולנו וכפי שהציעו חברי הוועדה, להפחית את זה ל-20 שקלים בקיץ ו-40 שקלים בחורף.

משה גפני: אני גם מבקש להפחית את המחיר של הדרכון כעבור חמש שנים; לקחת מחיר מזערי, מחיר סמלי, ולא מחיר מלא.

משה גפני: אני רוצה להצביע על זה.

<אורי שיינין: כמו שאמרנו בדיון הקודם, ההפרש של 20 ו-40, אין לו מקור תקציבי, אנחנו לא יכולים לממן אותו.

משה גפני: אז מה אתה מציע?

משה גפני: אפשר לסגור את הישיבה, אתה רוצה?

מיכל בירן: אפשר לסגור את הכנסת, לא קורה כלום חודש.

משה גפני: אני מציע שבחורף תהיה הנחה של 50 שקלים, בקיץ תהיה הנחה של 10 שקלים, כמו שדיברנו אצלי בחדר, ואחרי חמש שנים הוא ישלם על חצי דרכון ולא על דרכון מלא.

משה גפני: אם אתה אומר כן אני מצביע.

<אורי שיינין: לגבי הדרכון הכפול, אני חושב בדיוק כמו ה...

<אורי שיינין: בוא נשים את הסוגיה הזאת רגע בצד - - -

משה גפני: לא, בוא נגמור, אני לא יכול לעשות כל כך הרבה ישיבות על דבר כל כך פשוט.

<אורי שיינין: יש סוגיה של כסף, שזה גובה - - -

משה גפני: בסדר, אבל אי אפשר לחייב אתה אלה שלא נותנים טביעות אצבעות לשלם בתוך עשר שנים מחיר של שני דרכונים.

<אורי שיינין: אבל כפי שאמרתי כבר בדיונים הקודמים, המחיר היום הוא הפסדי.

<אורי שיינין: ואם אתה מנפיק את אותו שירות, זה עולה לך, אין מה לעשות.

<אורי שיינין: לגבי השאלה מה מבחינתי המקום המקסימלי שאפשר ללכת אליו – יש כמה רעיונות וניסינו לבנות כמה מודלים.

<אורי שיינין: מבחינתי, אם היושב-ראש מתעקש על ההנחה בקיץ, דבר שהוא בעיניי לא נכון מבחינה מקצועית, אפשר לעשות הנחה למקסימליסטים.

<אורי שיינין: קרי, מי שמשלם את המחיר המלא, ניתן לו את ההנחה של עשרה שקלים שהיושב-ראש מבקש; ובחורף, לאינטרנט, מה שהיושב-ראש מבקש הנחה של 50, נעשה אותה הנחה של 30 שקלים.

משה גפני: לא בא בחשבון.

משה גפני: עוד לרדת גם מ-40?

משה גפני: תגיד לי, אתה באמת.

משה גפני: .. אתם בכלל הייתם צריכים שבחורף זה יהיה חינם עם כל התורים בדרכונים.

משה גפני: אני לא מקבל את זה, תגיד משהו אחר.

<אורי שיינין: אני אסביר את הרציונל - - -

משה גפני: לא, אל תסביר, אני כבר אחרי ההסברים, אני כבר מכיר את כולם, אני יכול להגיד בעל-פה.

משה גפני: את החורף אתה רוצה להוריד מה-50 שאני ביקשתי?

<אורי שיינין: כן.

משה גפני: לא מסכים.

משה גפני: ואתה עוד מוריד גם מ-40?

משה גפני: זה כבר מוגזם.

<אורי שיינין: אני מציע פה הרבה מעבר למה שהצענו במקור.

משה גפני: אתה לא מציע, אתה עושה צחוק.

משה גפני: אני לא מסכים לזה וגם לא דיברנו על דבר כזה - - -

<אורי שיינין: הפער יוצא - - -

משה גפני: אני לא מסכים לזה, אל תציע את זה.

משה גפני: עם התורים שיש בלשכות, בחורף תעשה בחינם.

<אורי שיינין: ביקשת שאני אציע - - -

משה גפני: אני מצביע וזהו.

משה גפני: אני מציע הנחה של עשרה שקלים בקיץ, אני מציע הנחה של 40 שקלים בחורף.

משה גפני: אני מסכים שזה לא יחול על ילדים; ילדים יישארו אותו מחיר, בגלל שהילדים זה לא הנחה, הילדים זה תעריף.

משה גפני: כל ההנחות האחרות - - -

<אורי שיינין: לא, זה כבר יוצא מספרים שאנחנו לא יודעים לעמוד בהם.

משה גפני: אז אל תעמדו.

משה גפני: הילדים לא ייכללו בתוך המבצעים שעליהם אתה מדבר, הילדים זה תעריף.

<אורי שיינין: תעריף מופחת ב-50%.

משה גפני: הוא לא מופחת ב-50%, זה ילדים.

מיכל בירן: אפילו במסעדה ומטוס משלמים עליהם פחות - - -

משה גפני: כעבור חמש שנים, מי שלא נתן טביעות אצבע ויבוא לחדש דרכון, ישלם על זה 50%.

<אורי שיינין: את שני הדברים האלה אנחנו לא יודעים לעשות.

משה גפני: אז אני אלמד אתכם.

<אורי שיינין: אני באתי לקראתך הכי הרבה שאני יכול - - -

משה גפני: אני אלמד אתכם.

<שגית אפיק: ועל שינוי פרטים לא משלמים.

משה גפני: על שינוי פרטים לא משלמים, זה ברור לגמרי, על זה אין דיון.

<אורי שיינין: אני אומר שוב, א', בנושא של חמש שנים - - -

משה גפני: אז לא משלמים על שינוי שם וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: מי בעד ההצעה שלי?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד

משה גפני: ההצעה אושרה, הישיבה נעולה.

משה גפני: שגית, אני מחדש את הישיבה.

מיקי רוזנטל: אדוני יכול לעדכן אותי?

משה גפני: כן, אני אעדכן אותך.

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אני מבקש להקריא את הנוסח לפי התעריפים שאני אמרתי, ואם אתם רוצים למשוך, תמשכו.

משה גפני: אלא אם כן אתם רוצים "כזה ראה וקדש", כלומר, מה שאתם מציעים – שנאשר.

<אורי שיינין: הרב גפני, אנחנו העלינו פה הצעות, לא באנו ב - - -

משה גפני: הכול בסדר, הורדתי בעשרה שקלים את ההצעה הקודמת שהייתה פה לגבי הקיץ, השארתי את ההנחה שאתם הצעתם על החורף, ורק נשארה הבעיה שמי שלא נותן טביעות אצבע, כעבור חמש שנים המחיר בשבילו יהיה חצי.

משה גפני: כי הבעיה שלו היא רק שהוא לא נותן טביעות אצבעות - - -

מיקי רוזנטל: אי אפשר להעניש אותו.

משה גפני: את זה אתה לא יכול לאשר?

משה גפני: אז אל תאשר.

<אורי שיינין: לא, אני הצעתי פה הצעה - - -

משה גפני: תעשה לי טובה.

מיקי רוזנטל: הסוגיה של שינוי השם נמצאת בנוסח שאנחנו מאשרים?

<שגית אפיק: זה יוכנס.

<אורי שיינין: גפני, משהו שהיה מוסכם לכל אורך הדרך זה הנושא שזה חל על 2017 ו-2018.

<אורי שיינין: כלומר, שזה חל עד סוף 2018 בכל אופן, אחרת זו בכלל בעיה אחרת, בעיית הנומרטור.

<אורי שיינין: על זה כבר הסכמנו.

משה גפני: תעשו מה שאתם רוצים, אני מאשר את זה - - -

<אורי שיינין: לא, הרב גפני, אתה הסתמכת על - - -

משה גפני: בשביל מה הזכרת עכשיו את הנומרטור?

<אורי שיינין: א', הזכרתי אותו מתחילת הדיון - - -

מיקי רוזנטל: מה פתאום - - -

<אורי שיינין: בלי זה אי אפשר להפחית שקל, צריך למצוא מקור.

משה גפני: אורי, תגידו אתם, אני לא אגיד.

משה גפני: זו לא תהיה הוראת שעה, לא נבלבל עוד את הפקידים של משרד הפנים, לא נבלבל אותם.

מיקי רוזנטל: כשאתם רוצים להעלות אתם באים הנה ומביאים צו, אז מה הבעיה?

מיקי רוזנטל: אם אחרי שנתיים תרצו להעלות, תביאו צו.

<אורי שיינין: אני אבהיר.

<אורי שיינין: אני לא יודע איך היועצת המשפטית.

<אורי שיינין: ..

<אורי שיינין: אולי היא תתייחס לזה, אבל אני מכיר חוק שלא מאפשר להפחית בלי שיש מקור.

<אורי שיינין: אם אנחנו עושים את זה ל-2017 ו-2018 אז כן יש אפשרות כזאת, למרות שכפי שאמרתי, אין לנו גיבוי תקציבי לזה.

<אורי שיינין: אבל אם מעוניינים לעשות את זה קבוע.

<אורי שיינין: ..

<אורי שיינין: אולי היועצת המשפטית תאיר את עיניי, אבל אני לא מכיר שיש אפשרות כזאת.

מיקי לוי: לא תהיה לנו ברירה אלא להצביע נגד ושהשר יבוא לכאן.

מיקי לוי: גפני, נצביע נגד ושהשר יבוא לכאן.

משה גפני: בסדר, אני מסכים ל-2017, 2018.

<אורי שיינין: בסדר, יש עדיין - - -

מיקי רוזנטל: לא, נגמר המשא ומתן, נגמר, אל תתחיל עכשיו, זה מעשה לא הגון.

<אורי שיינין: מה לא הגון?

מיקי רוזנטל: אתה אמרת שאתה רוצה 2017, 2018, שאתה מסכים רק לשנתיים, ועכשיו, אחרי שאמרנו כן, אתה אומר "רגע".

מיקי רוזנטל: לא, אין רגע ואין אבל.

<אורי שיינין: אני אומר שוב, זה מגרש המשחקים.

<אורי שיינין: אי אפשר, אין - - -

מיקי רוזנטל: בסדר, נגמר, הסכמנו ל-2017, 2018.

<אורי שיינין: מיקי, יש חוק - - -

משה גפני: בסדר גמור, יש חוק.

משה גפני: תקריאי בבקשה.

<שגית אפיק: למעשה בתוספת, ביחס לפרט 1, שמציין את האגרה הבסיסית, לגבי חודשים מרץ עד אוקטובר, במקום 245 יהיה 235; בחודשים - - -

<אורי שיינין: דיברנו על - - -

<שגית אפיק: אמרת עשרה שקלים, לא?

<אורי שיינין: לגבי הקיץ דיברנו רק על הלשכה.

<שגית אפיק: אתה אמרת רק לשכות?

<שגית אפיק: לא, אתה אמרת - - -

מיקי רוזנטל: מה פתאום רק לשכות.

מיקי רוזנטל: המחיר הבסיסי.

<אורי שיינין: אמרנו שנעשה הנחה למי שצריך.

<אורי שיינין: אי אפשר לאחוז את החבל בשלוש קצותיו.

<אורי שיינין: אי אפשר לומר שקטינים זה בתעריף ולכן אני נותן להם אבל באינטרנט אני גם נותן.

<אורי שיינין: אם אתה נותן לקטין אז אתה לא יכול לתת גם באינטרנט.

מיקי רוזנטל: מה?

<אורי שיינין: אני אסביר.

<אורי שיינין: אין הנחה כפולה, אין כפל מבצעים.

<אורי שיינין: יש הנחה אחת, שזה האינטרנט, שבה אנחנו לא נוגעים - - -

משה גפני: רגע, שנייה, עכשיו הצלחת לבלבל אותי.

<אורי שיינין: לא, אני לא מנסה לבלבל אותך, אני מסביר.

<אורי שיינין: אם הרציונל הוא שאני רוצה להפחית ולכן אני לא נותן כפל מבצעים.

<אורי שיינין: ..

<אורי שיינין: אני לא נותן כפל מבצעים מצד אחד, אבל מי שהוא בתעריף...

<אורי שיינין: אמרת שילדים הם בתעריף, זה לא כפל מבצעים.

משה גפני: נכון.

<אורי שיינין: סבבה, אז אין בעיה.

<אורי שיינין: אז לא יכול להיות שאנחנו נעשה גם הנחה ברגיל וגם הנחה באינטרנט, זה לא מתיישב, זה שני מבצעים שונים, כי האינטרנט זה עוד מבצע.

<אורי שיינין: ולכן אם מפחיתים, אז מפחיתים רק את - - -

משה גפני: האינטרנט זה מבצע או חלק מהבסיס?

<אורי שיינין: בעיניי זה מבצע.

<עירית ויסבלום: כתוב "אגרה מוזלת".

משה גפני: בסדר, הסכמנו שבלי המבצעים, אבל לא ילדים.

משה גפני: הלאה.

מיקי רוזנטל: רגע, לא הבנתי.

מיקי רוזנטל: המחיר הבסיסי יורד מ-275 ל-265?

משה גפני: נכון.

מיקי רוזנטל: יופי.

מיקי רוזנטל: מה עוד?

<אורי שיינין: לשיטת היושב-ראש החורף יורד מ-195 ל-155.

משה גפני: כן.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: תמשיך מסודר.

<אורי שיינין: ויש את סעיפי ההנחה, שצריך לומר שהם חלים כביכול על התעריף המקורי.

מיקי רוזנטל: רגע, אבל קטין - - -

משה גפני: קטין לא, קטין זה המחיר - - -

<אורי שיינין: קטין, אמרת, זה המחיר.

<אורי שיינין: זה בסדר - - -

משה גפני: נכון, זה המחיר הבסיסי, ועליו חלות ההפחתות אותו דבר.

מיקי רוזנטל: ההפחתות של עשרה שקלים, כן?

משה גפני: כן.

מיקי רוזנטל: בסדר, אני רק רוצה לוודא.

משה גפני: ועל האחרים לא.

משה גפני: בסדר, הסכמתי.

משה גפני: אורי, לגבי הנושא של החלפת שם והחלפת כתובת, ברור שעל זה לא משלמים.

<אורי שיינין: זה ברור, אבל במסגרת הסיכומים.

<עירית ויסבלום: חבל שהסכמנו לזה בדיון הראשון, כי אז היה לנו קלף מיקוח - - -

משה גפני: על זה לא משלמים, לא עולה על דעת אף אחד שעל דבר כזה ישלמו, ואני גם לא חושב שאתם מבקשים את זה.

<עירית ויסבלום: ביקשנו - - -

משה גפני: הבקשה שלכם בעניין הזה הייתה בטעות.

מיקי רוזנטל: הם ביקשו וחזרו בהם, בלחץ הוועדה.

משה גפני: אני מאוד מעריך אתכם ולכן אני אומר שהבקשה שלכם הייתה בטעות.

<עירית ויסבלום: היא לא הייתה בטעות - - -

משה גפני: בסדר, בסדר, אל תצפו מאיתנו, באמת, מספיק, אל תהיו כאלה... הדבר השלישי הוא שאם מישהו לא נותן טביעות אצבעות והוא מגיע כעבור חמש שנים ונדרש לשלם פעם נוספת על דרכון, בניגוד לחברו שנתן טביעות אצבעות – הוא ישלם חצי מהמחיר על הדרכון לחמש שנים.

<עירית ויסבלום: אין הסכמה וגם השר לא מסכים.

<עירית ויסבלום: אני חייבת להגיד – שוב, זה כבר לא עניין משפטי, אז אולי מישהו יסביר לי, כי אולי אני לא מבינה – שאני לא מצליחה להבין את הלוגיקה של הדרישות של הוועדה.

<עירית ויסבלום: ואני לא מתכוונת כרגע לנושא לחמש/עשר - - -

מיקי רוזנטל: אני אסביר לך אם את רוצה - - -

משה גפני: רגע, מה היא לא מבינה?

מיקי רוזנטל: היא לא מבינה למה אנחנו דורשים שאחרי חמש שנים - - -

<עירית ויסבלום: לא, לא, אני לא מדברת על זה, אני שמה את זה רגע בצד.

<עירית ויסבלום: בעצם אנחנו הגענו לפה עם נוסח מסוים שמבקש להתאים את מצב הגבייה לתקופה של הביומטרי חובה על כל התושבים.

<עירית ויסבלום: אז הוועדה מתנגדת לחמש/עשר, אוקיי, זה מובן, ענינו על זה ואני משאירה את זה בצד.

<עירית ויסבלום: אבל מה הוועדה באה עכשיו ודורשת הפחתות?

<עירית ויסבלום: אז קודם כול, כבר הסכמנו בדיון הראשון לוותר על השינויים וכו'.

<עירית ויסבלום: וזו לא טעות, הסכמנו.

<עירית ויסבלום: כי זה היה חלק מה...

<עירית ויסבלום: להגיד משחק?

<עירית ויסבלום: לא יודעת אם להגיד משחק - - -

מיקי רוזנטל: הסדר, תגידי הסדר.

משה גפני: לא משחק.

<עירית ויסבלום: בסדר, אז לא משחק.

<עירית ויסבלום: משא ומתן, מסחרה וכו'.

<עירית ויסבלום: ככה פשוט זה נראה לי.

מיקי רוזנטל: זאת גישה נורא מתנשאת שמתייחסת אל הכנסת כחותמת גומי, ואני לא מקבל אותה, גברתי, אני מבקש ממך לחזור בך מהביטויים האלה.

מיקי רוזנטל: אנחנו חברי כנסת, אנחנו דואגים לציבור לא פחות מכם, זה הכול.

מיקי רוזנטל: אז להגיד שאנחנו עושים פה מסחרה זה מעליב, זה פוגע ואני מבקש ממנה לחזור בה.

<עירית ויסבלום: אני חוזרת בי - - -

משה גפני: מאה אחוז, הניסוח לא היה מוצלח.

משה גפני: אגב, לי אין אינטרס בזה, בגלל שאין לי דרכון ואני לא נוסע לחוץ לארץ.

משה גפני: אני דואג לכל הציבור, לא לעצמי.

מיקי רוזנטל: אנחנו דואגים לחברי הכנסת שנוסעים המון...

מיקי רוזנטל: הוא לא נוסע ואני לא נוסע, אבל אלה שנוסעים המון, צריך לדאוג להם.

<עירית ויסבלום: אני רוצה להסביר שיש נקודה שלא מובנת.

<עירית ויסבלום: אם אנחנו באים עם שינויים שמחויבים לאור המעבר לתקופת חובה, על מה מבוססת הדרישה של הוועדה לעשות את כל ההפחתות של חורף, קיץ וכו'?

<עירית ויסבלום: אין לזה שום רציונל.

<עירית ויסבלום: אז מה, אז הרציונל הוא שהמדינה החליטה לעבור לביומטרי וזה לא מקובל עלינו אז נציק עכשיו במנגנון אחר?

<עירית ויסבלום: מה הרציונל של - - -

משה גפני: שאלת, בסדר, לא צריך לשאול אותנו כל כך באריכות, הבנתי.

משה גפני: מה התפקיד שלך?

<עירית ויסבלום: ייעוץ משפטי.

משה גפני: אני לא יודע אם את היית, אבל הייתה ישיבה קודמת של ועדת הכספים על מחירי האגרות.

משה גפני: הישיבה התפוצצה ולא אישרנו אותה, בגלל נתב"ג.

משה גפני: אנחנו טענו שהמחירים גבוהים.

משה גפני: גם אז דובר על שינויים בין החורף לקיץ.

משה גפני: היה דיון דומה לדיון הזה, לא קשור לביומטרי, ולא אושרו האגרות שאתם ביקשתם.

<עירית ויסבלום: אבל אז רצינו להעלות בקיץ, בעוד שפה אנחנו לא מעלים כלום.

משה גפני: בסדר, אני לא נכנס לפרטים, בגלל שאז הפיצוץ הגדול באמת היה על נתב"ג, זאת האמת.

משה גפני: אבל היה גם בתעריפים - - -

<עירית ויסבלום: לא, הסכמנו להוריד אז בנתב"ג, והוועדה לא אישרה כי היא לא הסכימה להעלות בקיץ, כמו שאנחנו רצינו.

משה גפני: נכון, נכון, אז אני אומר - - -

<עירית ויסבלום: - - -

משה גפני: למה את צריכה להתווכח איתי?

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: הפרטים לא חשובים.

משה גפני: לא אושר, בלי קשר לביומטרי.

משה גפני: שאלת האם כתוצאה מזה שהמדינה החליטה לעשות ביומטרי מתנהל הוויכוח.

משה גפני: התשובה היא לא.

משה גפני: התשובה היא שאנחנו סבורים שהמחירים בארץ הם גבוהים מדי.

משה גפני: כך אנחנו סבורים.

משה גפני: אנחנו חושבים שבעקבות הביומטרי יש עוד תקלה – הנושא של מי שלא נותן טביעות אצבעות.

משה גפני: זהו, זה הנושא שנוגע לביומטרי.

משה גפני: שאר הדברים זה אותו ויכוח שהיה כל הזמן על מחירי הדרכונים, על המציאות הזאת שבה - - -

<עירית ויסבלום: אני יכולה להגיש לוועדה מחירים בעולם ותראו שדרכון זה דבר יקר.

משה גפני: תני לי להשלים.

משה גפני: היות שאני רוצה לעזור למשרד הפנים, אני רוצה לגמור את העניין הזה.

משה גפני: הסכמתי לרדת מכל התביעות שהיו בוועדה הקודמת: לא הנחה של 20 שקלים בקיץ אלא הנחה של עשרה שקלים; לא הנחה של 50 שקלים בחורף, אלא לקבל את ההצעה שלכם, שכבר הצעתם, משרד האוצר בעיקר, שבחורף תהיה הנחה של 40 שקלים.

משה גפני: אני סבור שבחורף צריך היה לעשות חינם.

משה גפני: לאור הלחצים שיש בעקבות הביומטרי בקיץ בלשכות, שזה דבר נורא ואיום – שהבן אדם ידע שהוא יוצא מהתור הזה בחורף והוא ילך ויקבל דרכון בחינם.

משה גפני: אבל לא ביקשנו את זה, נשארנו עם ההצעה שלכם, אמרנו שזה יישאר בחורף 40 שקלים.

משה גפני: הדבר היחיד הנוסף שביקשתי זה שאם בן אדם לא נותן טביעות אצבעות והוא מבקש כעבור חמש שנים דרכון חדש, בגלל שאתם מכריחים אותו, הוא ישלם חצי מהמחיר.

משה גפני: לא להעניש אותו כל כך, זה הכול.

משה גפני: ועל זה הצבעתי.

משה גפני: אה, רגע, וביקש אורי שהיות ש – אני לא רוצה להזכיר את המילה הזאת – שזה יהיה ל-2017, 2018.

משה גפני: הרב ארבל, מה אתה אומר?

משה גפני: אני פה בעמק הבכא.

משה גפני: אורי, יש לנו בעיות יותר קשות מזה.

משה גפני: אז מה לעשות?

משה גפני: לנעול את הישיבה?

<אורי שיינין: אולי נעשה התייעצות.

משה גפני: אפשר לעשות התייעצות, אבל זה מיותר.

משה גפני: אני מבין שאתה לא יכול להסכים לדבר הזה, אז תזרוק את זה עלינו.

<אורי שיינין: אתה מכיר אותי ואני מכיר אותך, אנחנו אנשים אחראים.

משה גפני: בסדר, לפי דעתי הלכנו פה באחריות עד קצה גבול היכולת.

משה גפני: אגב, אני חוזר ואומר לפרוטוקול שאני נגד הדרכון הביומטרי, אני נגד זה.

משה גפני: עוד יותר מרגיזות אותי טביעות האצבעות.

משה גפני: אני הצבעתי נגד בקדנציה הקודמת, כשהיה הסיפור בוועדה שעסקה בעניין הזה.

משה גפני: אני נגד זה, אני חושב שזה לא נכון - - -

מיכל בירן: גם אני.

מיכל בירן: והסכמתי לעשות את הדרכון הדיפלומטי של הח"כים רק כי הם הבטיחו שזה לא יהיה במאגר.

מיכל בירן: אבל לאנשים בעצם אין ברירה.

משה גפני: נכון.

מיכל בירן: ואז גם יקנסו אותם על זה.

משה גפני: הם היו צריכים לקפוץ על המציאה.

מיכל בירן: לגמרי.

משה גפני: אני מציע פה הרבה פחות ממה שחשבתי.

משה גפני: (התייעצות של נציגי הממשלה; הפסקה בלתי מוכרזת).

משה גפני: רבותיי, אני מבקש להודיע לוועדה, בלי קשר לדרכונים, שהיות שיש מחלוקת גדולה בעולם בנושא ההתנחלויות, אני מתכוון לשבת עם הפלסטינים כדי לבדוק האם עמונה למשל מפריעה להם.

משה גפני: אם היא מפריעה להם, נשב איתם.

משה גפני: .. נראה, אני עוד צריך להחליט בעניין הזה.

משה גפני: אם זה מפריע להם אז אני, ככל הנראה, אגבש פשרה בינם לבין הבית היהודי, כדי לראות.

משה גפני: .. היות שיש מחלוקת גדולה בעם, שמגיעה ליסוד הקיום של העם בישראל.

משה גפני: ..

משה גפני: יש כאלה שמתנגדים לזה בכל תוקף, הם אומרים שזה מביא מלחמות, ויש כאלה שאומרים להפך, שארץ ישראל היא שלנו.

משה גפני: לכן אני הולך לעשות פשרה, אני אעשה איזו ישיבה עם הפלסטינים, נראה אם זה מפריע להם, ואם כן, כדי למנוע פילוג בעם וכדי למנוע את המחלוקת הקשה שיש בעם שלנו, אני אנסה לעשות פשרה בין הפלסטינים לבין הבית היהודי.

מיכל בירן: תמיד אני אומרת לך שהפרוטוקול לא מבין סרקזם, אבל פה גם אני בקושי הבנתי.

<קריאה: זה לא התחיל בוועידת "הארץ"?

מיקי לוי: מיכל, לא הסתכלת על החדשות הבוקר?

מיקי לוי: (המשך התייעצות של נציגי הממשלה; הפסקה בלתי מוכרזת).

מיקי לוי: אורי, כמה כסף חסר לך?

משה גפני: התברר שבכלל לא חסר לו.

משה גפני: בשביל עשרה שקלים?

מיקי לוי: זה לעג לרש.

מיקי לוי: בוא'נה, מצאתם כסף ל"נטו משפחה", אתה יכול להגיד לי מאיפה?

מיקי לוי: (המשך התייעצות של נציגי הממשלה; הפסקה בלתי מוכרזת).

משה גפני: זהו, הישיבה נעולה.

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: ביקש אורי שיינין שזה יהיה רק לשנתיים.

משה גפני: אני נעתרתי לבקשתו, על דעת חברי הוועדה, וזה יהיה רק עד סוף 2018.

משה גפני: כלומר, כל ההחלטה על מחיר הדרכונים שהתקבלה עכשיו היא רק עד סוף 2018, ואם רוצים אחר כך שלדרכונים יהיה מחיר, אפילו עשרה שקלים, אתם תצטרכו לבוא לפה לוועדה עם תקנות חדשות בסוף 2018.

משה גפני: בנוסף, תחילת ההחלטה הזאת היא מיום הפרסום ברשומות.

מיקי לוי: אדוני, הערה לפרוטוקול.

מיקי לוי: לפני שבוע הסתיים הזמן שהקצבת לנושא הפצועים הסורים; להסכמים בין משרד הביטחון, משרד הבריאות, משרד האוצר לבין בית החולים.

מיקי לוי: אני רוצה להתריע שבית החולים, בגלל החוב הקודם שלו...

מיקי לוי: נכון שהם הגיעו ל-1.4, שזה יפה, בגלל התערבותך - - -

משה גפני: אתה צודק, אני אבדוק את זה.

מיקי לוי: אני מבקש לדעת מה קורה עם החוב הקודם.

משה גפני: אני אבדוק את זה ואני אביא את זה לוועדה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.