ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 14, 2017-02-28 12:40

עליזה לביא: אנחנו נמצאים כאן, יש לנו הרבה אורחים, אני רוצה לברך את עמותתכן שנמצאת כאן בקורס וביום לימוד והעשרה ואת בית הספר מבואות עירון.

עליזה לביא: ברוכים וברוכות הבאות לכנסת ישראל.

עליזה לביא: אתם מצטרפים אלינו לדיון בוועדת המשנה שהתפקיד שלה הוא המאבק בסחר בנשים ובמיגור הזנות.

עליזה לביא: הזנות במדינת ישראל גדלה לצערנו ואנחנו בכמה תכניות ובמערך מנסים לבוא ולבלום, למגר, לשקם ולסייע.

עליזה לביא: הדיון שלנו כאן היום, יום שלישי ב' באדר תשע"ז, ה-28 לפברואר 2017, הדיון היום יעסוק בעליה בהיקף הסחר בנשים לצרכי זנות.

עליזה לביא: אני מזכירה לכל המשתתפות והמשתתפים הקבועים שדיון נקודתי בסוגיה הזאת של סחר בנשים קיימנו כאן בדיוק לפני שנה, וכבר אז שמענו דיווחים על עלייה בהיקפי הסחר בנשים, ואנחנו רוצים לבוא ולראות גם על ההיקף וגם מה גרם לעליה הזאת.

עליזה לביא: נחשפנו כולנו לדפוס חדש של סחר לזנות.

עליזה לביא: את הדפוס הקלאסי שהכרנו אותו בעבר והועדה עוד בשנים קודמות טיפלה ומיגרה, ואני מזכירה לכולנו שאנחנו נמצאים במקום טוב במיגור של הסחר במדינת ישראל, יש חוק נגד סחר בנשים, מה שמסייע בידי הרשויות וגם בחינוך להטמיע, שלא סוחרים בבני אדם ולא סוחרים בנשים ולא סוחרים בכלל באנשים.

עליזה לביא: אבל אנחנו מגלים שקרו פה כמה דברים שהשפיעו על האופי החדש – מתחדש, של הסחר בנשים, ואת הדפוס הקלאסי שהכרנו בעבר של סחר, שימוש, כפייה, שקר לנשים שמביאים אותן לכאן לעבודות סיעוד או תמיכה בקשישים או עבודות מהסוג הזה ומתעמרים בהן, ולוקחים להן את הדרכונים וכולאים אותן, והן נאלצות לעבוד בכפיה בזנות, אז דרך כמובן כל העבודה שנעשתה בשרשרת, אם זה מכירה לסרסורים, והמעבר שהיה דרך סיני ותנאי עבדות של ממש, והיו פה ימים מאוד מאוד קשים בועדה, ההחזקה של הדרכונים ועוד נושאים שיושבים פה אנשים שהם שנים מטפלים בתופעה הזאת, שמכירים את הדפוסים הישנים.

עליזה לביא: אז מצד אחד הדפוסים הישנים, אנחנו מתמודדים איתם.

עליזה לביא: אבל לצערנו גילינו שהקלות שנעשו כאן במתן אשרות למדינות מסוימות, משפיעים על מה שחשבנו שסיימנו ובעצם מגיעים לכאן באפשרות של תיירות, אשרות תיירות שניתנות היום ללא ויזה, ומנצלים את השהות הזאת כאן, את ההימצאות במדינה שלנו ונשים עובדות, נסחרות בזנות.

עליזה לביא: בשנת 2016 נקלטו במקלט מעגן, שזה מקלט לניצולות סחר בבני אדם, נקלטו 26 נשים, מתוכן 12 נשים שנסחרו לזנות בישראל, 5 נשים אפריקאיות ניצולות מחנות העינויים בסיני ו-4 מהגרות עבודה שהועסקו בתנאי עבדות, ו-5 נשים חירשות-אילמות שהועסקו בקיבוץ נדבות.

עליזה לביא: בשנת 2016 המרכז לפליטים ומהגרים איתר 10 נשים ניצולות סחר בבני אדם והעובדה שזה מספר קטן לא מלמדת על היקף התופעה, אלא בעיקר על הקושי במעקב, אנחנו נשמע כאן מאנשים שזה תפקידם, גם על דיווח וגם על איך מתמודדים עם המספר הנמוך הזה, לא במובן שזה מעיד על המציאות, אלא על כך שלמעשה יש לנו קשיים ואולי אפילו כשל בלנסות ולאתר בגלל הדפוסים החדשים שמתקיימים פה היום.

עליזה לביא: בפשיטה שהיתה בירושלים לפני כחודש, נמצאו 15 נשים שחמש מהן לא מדברות עברית.

עליזה לביא: כלומר שבעצם אנחנו מזהים, למדים, רואים שיש כאן נשים שמגיעות לכאן מבחוץ לצרכי זנות.

עליזה לביא: בחיפה נעצר זוג שסחר בנשים במשך תקופה ארוכה, ובאתר רוסי שמשדל לזנות בישראל.

עליזה לביא: בדיווחים על צרכנים באתר שנקרא סקס אדיר, בדף של טלי קורל, הציטוט, צרכנים כותבים על נשים חדשות, טריות, ביקורת דרכונים.

עליזה לביא: כלומר, השטח מלמד אותנו על משהו חדש שקורה שמנצלים את המציאות, אם בסיור קודם שקיימתי עם המרפאה של לוינסקי באזורים חדשים של זנות, נאמר לי שם שהיום הסרסורים גומרים בית ספר למשפטים, כדי לבוא ולדעת להתמודד עם כל החוקים והתקנות וההתמודדויות, והם יודעים בעצם לנווט את דרכם גם תוך כדי.

עליזה לביא: כלומר, מכירים את המערכת, לומדים אותה ונעזרים בידע המשפטי שלהם כדי לראות איך הם מתמודדים עם המערכת.

עליזה לביא: כי שוב, גם לטובת האנשים שהצטרפו אלינו לחלק הראשון של הדיון, במדינת ישראל כן תודה לאל יש חוק נגד סחר.

עליזה לביא: לצערי עדיין אין לנו חוק נגד זנות.

עליזה לביא: יש חוקים שמדברים בדברים שנלווים, אבל זנות במדינת ישראל היא לא בניגוד לחוק ולכן כאן העבודה שלנו, בטח ככנסת ושל הגופים שנמצאים כאן, המשטרה, המשרד לביטחון פנים, הגופים, הארגונים, הפרקליטות, העבודה כאן היא הרבה יותר מורכבת.

עליזה לביא: ממה שלמדנו, ניירות העמדה שהועברו גם אלינו, השטח שמדבר, הדברים שהועברו אלינו גם על ידי דינה – שאת תפתחי את הדברים מיד – מלמדים אותנו שהמנגנון כרגע עומד על שלושה חודשים אשרה ללא ויזה, שנשים מגיעות, הן משתכנות בדירות שכורות, מסיעים אותן לדירות הללו ואחרי שלושה חודשים הן חוזרות למדינות המוצא שלהן.

עליזה לביא: לא בתהליך אלים, לא לוקחים להם את הדרכונים, לא מרביצים, המשטרה והפרקליטות לא רואה כנראה, וגם נשמע את זה עוד מעט מרחלי, ידידת הוועדה על מה קורה, גם אצלכם בפרקליטות, זה לא מקוטלג כתיק סחר אלא כהבאה של אדם, אישה לזנות, או גרימת הבאה לארץ זרה, או בקטגוריה הזאת שתיכף נשמע גם ממך.

עליזה לביא: במיוחד כשהנשים מצוטטות כאומרות "אנחנו מודעות, אנחנו יודעות למה הגענו לכאן" והן לרוב לא רוצות להעיד, ולכן גם החוק של סחר במקרים הללו מורכב ובעייתי.

עליזה לביא: אנחנו מבקשים היום לבוא ולראות איך המציאות החדשה שהולכת וגדלה פה, גם בנפח שלה וגם במיקומים שלה, מחייבת אותנו לבוא ולהתמודד, בטח ובטח כאן בבית המחוקקים של מדינת ישראל, כאן בוועדה שלנו שזה המנדט שלנו, שמצד אחד כן באים, משחררים, פותחים, שמיים פתוחים, פחות ויזות, יותר מדינות ידידותיות, מצד שני מי שפעם נכווה ברותחין, חייב להיזהר בצוננים, ואנחנו יודעים איפה היינו בנושא הזה של הסחר.

עליזה לביא: אנחנו לא רוצים לחזור לשם.

עליזה לביא: אנחנו לא רוצים שמישהו פה ינצל פתח ויבוא ויראה איך חוזרים כי זה נוח, כי לרבים מהם זה מכניס כסף ומשתמשים ומתעמרים פה בנשים.

עליזה לביא: אנחנו נפתח בקטע קצר של אשטון קוצ'ר, השחקן שנרתם למיגור הסחר בנשים.

עליזה לביא: בואו נצפה (מוקרן סרט)

עליזה לביא: אנחנו הוצאנו מכתב היום לאשטון קוצ'ר, והזמנו אותו לבוא לכאן לוועדה.

עליזה לביא: המכתב יצא דרך השגרירויות שלנו ואני מקווה מאוד שהוא יענה בחיוב.

עליזה לביא: אנחנו נשמח מאוד לארח אותו כאן בוועדה, ההרשמה אצל אנה.

עליזה לביא: אין ספק, גם משרד החוץ עוזר לנו, גם קשרי חוץ כאן בכנסת, אנחנו מאוד מקווים הוא ייעתר להזמנה, אנחנו מבטיחים לעדכן.

עליזה לביא: אני חושבת שהאמירה שלו וההתגייסות שלו, הדברים שהוא אומר בקונגרס מעלים את הדיון ברמה נוספת, ואני קוראת מכאן, מכנסת ישראל, לשחקנים, ליוצרים, לאנשי רוח לבוא ולעזור לנו.

עליזה לביא: אי אפשר שלא לסייע למוחלשים בחברה, זה התפקיד שלנו.

עליזה לביא: המוסר של חברה נמדד בדרך שבה היא עוזרת למי שהגורל לא שפר עליו.

עליזה לביא: דינה דומיניץ, מכתבים, דיונים.

עליזה לביא: את מופקדת על הנושא הזה במשרד המשפטים, מופיעה קבוע כאן בוועדה.

עליזה לביא: עורכת הדין דינה דומיניץ, מתאמת המאבק בסחר בבני אדם, בבקשה.

<דינה דומיניץ: תודה רבה.

<דינה דומיניץ: אני מצטרפת לקריאה שלך, יושבת הראש, לאמנים ואנשי הרוח, אני חושבת שזה בהחלט חשוב מאוד שקבוצה כזאת שלא הייתה שותפה עד היום, בהחלט יש לה הרבה מה לתרום, כמו שראינו.

<דינה דומיניץ: בכלל, זה תחום שאנחנו יודעים – ולכן אני גם מאוד מברכת על הדיון הזה – - - -תופעת הסחר, ובאופן ספציפי בתופעת הסחר בזנות, הדפוסים החדשים, כי זה התחום שהצלחה בו, המאבק יצליח רק בזכות השיח המשותף, רק בזכות שילוב הזרועות הזה, ולכן זו בהחלט במה חשובה ביותר.

<דינה דומיניץ: אין לי הרבה מה להוסיף על ההקדמה של ה- - - של יושבת הראש, אני כן אתאר מעט את התופעה ואבקש מחבריי לממשלה ולמשרדים גם להוסיף את ההיבטים שלהם.

עליזה לביא: אולי אני אעזור לך.

עליזה לביא: היום יש לנו את הזכות לארח תלמידי בית ספר.

עליזה לביא: ואת דיברת כרגע על ההרחבה של השיח, אני בטוחה שאם כל אחד מכאן גם ישתף בפייסבוק שלו, ובדרכים אחרות את הדברים שהוא למד וראה כאן היום, ונמצא כאן תלמיד בשם יונתן אמיתי שרוצה לשאול אותנו שאלה, ואני אקרא את הדברים.

עליזה לביא: יונתן, תקום רגע שנראה אותך.

עליזה לביא: יונתן ביקש לשאול קודם כל מה האוכלוסיות העיקריות שנפגעות, והאם הסעיף חוק נוגע אך ורק למניעת סחר בנשים והאם קיימות דוגמאות לסחר בגברים, ובכלל כיצד נשים מובאות ארצה.

עליזה לביא: תודה יונתן.

עליזה לביא: הייתי רוצה שבתחילת הדברים שלך, מאחר ויש לנו אורחים שלא מכירים את הסוגיה אבל הם שגרירים של רצון טוב, בכמה מילים תכניסי אותם לאווירה ותמשיכי.

עליזה לביא: בסדר?

<דינה דומיניץ: בסדר גמור.

<דינה דומיניץ: שלום יונתן ולכל התלמידים.

<דינה דומיניץ: בהחלט ראוי לשבח שאתם מגלים עניין ורצון ללמוד על הנושא הזה.

<דינה דומיניץ: שאלת שאלה מאוד רחבה לכן חשוב לי לענות שחוק העונשין שמנה פרק של סחר, מתייחס לכל סוגי הסחר בבני אדם, וסחר בבני אדם זה לא רק סחר בזנות, למרות שהיום אנחנו מתמקדים באמת בסחר בזנות והועדה מוגדרת סחר בנשים, והיא בוודאי לא מצומצמת רק לנשים.

<דינה דומיניץ: יש בהחלט גברים שהם קורבנות סחר, ויש גם קטינים וילדים לצערנו הרב, שהם קורבנות סחר.

<דינה דומיניץ: ובישראל התופעה התחילה בתחילת שנות התשעים, באמת עם תופעה קשה של סחר בעיקר בנשים, לזנות, היו מביאים אותם דרך גבול סיני, דרך מצריים, בדואים היו מעבירים אותם משני צידי הגבול והן היו נמכרות, כמו שאמרה יושבת הראש, לבעלי בתי בושת וסרסורים ומוחזקות בתנאים מאוד מאוד מאוד קשים, ובאמת כתוצאה ממאבק משולב, גם של הממשלה וגם של הארגונים הלא ממשלתיים וארגוני החברה האזרחית, הצלחנו למגר את התופעה הזאת, והיום בישראל אנחנו לא רואים מקרים חדשים כאלה.

<דינה דומיניץ: מה שאנחנו כן רואים, וזה באמת נושא הדיון שלנו היום, זה דפוס חדש שהוא למעשה באמת מתאפיין כפי שאמרה יושבת הראש, זה בעיקר עבירה של גרימה לעזיבת מדינה לשם זנות, שזה נמצא בפרק הסחר בתוך החוק, אבל הוא בעל חומרה פחותה.

<דינה דומיניץ: אני אסביר למה זה בעיקר העבירה הזאת.

<דינה דומיניץ: מה שאנחנו רואים בשנים האחרונות על רקע הסכמי פטור מאשרות הדדיים שישראל חתמה עם מספר מדינות שהן מדינות שמועדות לפורענות בתחום הזה, אז בהחלט גם הנושא הביא לעליה מבורכת בתיירות, ואני מניחה שיש בזה גם תרומה לכלכלה ואולי שיקולים מדיניים נוספים, אבל בד בבד, וזה דברים שאנחנו גם התרענו עליהם לפני, אבל לי יש יתרון שאני יכולה להסתכל על הדברים מההיבט המאוד צר שלי, של סחר בבני אדם, אין ספק שזה הביא כן גם ל - - -

עליזה לביא: אז איך מתמודדים עם הדפוסים החדשים?

עליזה לביא: הרי את בעצם מייצגת את משרד המשפטים.

עליזה לביא: איך במשרד המשפטים מתמודדים או חושבים להתמודד עם הדפוסים החדשים שאנחנו מכירים אותם, דברנו על זה גם כבר לפני שנה, את דיווחת בעצמך, את גם כתבת על זה.

עליזה לביא: אז איך אתם מתמודדים עם זה?

<דינה דומיניץ: אני רק אשלים, כי זה כן חשוב לי להבין להמשך, שאותן נשים שמגיעות כתיירות פעם היו צריכות לגשת לקונסול במדינות המוצא, ולבקש אשרה מראש, במדינת המוצא.

<דינה דומיניץ: ואז הקונסול היה מראיין אותן, הוא היה יכול בהחלט לעלות על חשד שאותה אישה למעשה מובאת, מבקשים להביא אותה לישראל למטרת זנות או לאיזו שהיא מטרת סחר אחרת, ואפשר היה למנוע את זה מראש.

<דינה דומיניץ: היום אין לנו את הסנן הזה במדינות האלה ולכן זה הרבה יותר קל, בעצם התיירות מגיעות בדרך הראשית, הן לא צריכות להסתנן דרך גבול סיני, הסוחרים לא צריכים לעשות מאמצים מיוחדים כדי להביא אותן, הן פשוט עולות על טיסה ומגיעות.

<דינה דומיניץ: וכפי שציינת יושבת הראש, באמת בדרך כלל הן חוזרות הביתה עם תום תקופת האשרה ולכן יש לנו קושי מאוד מאוד גדול כדי לאתר נתונים, משום שבנתונים גם של רשות האוכלוסין וגם של משרד התיירות, אפשר לראות כמה תיירות נכנסו, ואפשר לראות כמה סורבו, על רקע חשד לזנות.

<דינה דומיניץ: וזה אני אבקש מחברתי שתיכף - - -

עליזה לביא: מיכל תיכף תשלים.

<דינה דומיניץ: כן.

<דינה דומיניץ: וגם עורכת הדין אורלי שמואל שיושבת לידי, מהלשכה המשפטית של הרשות.

<דינה דומיניץ: אבל אנחנו לא יודעים כמה מהן באמת הגיעו כדי לעסוק בזנות וכמה מהן באמת תיירות, אנחנו לא יכולים לדעת מה הפילוח.

<דינה דומיניץ: יש לנו שוב, אינדיקציות למשל מהאינטרנט, אינדיקציות מהארגונים ש- - -

עליזה לביא: מהאינטרנט, ממעצרים שנעשים, מהנוכחות שלהם, מהדיווחים, מהחברות שלנו שמסתובבות, מהמרפאה הניידת ששלחנו אותה עכשיו לאיזו דירה.

<דינה דומיניץ: שוב, אלה דוגמאות נקודתיות, זה לא נתונים בהיקף שאפשר באמת לדבר על נתונים מדויקים.

עליזה לביא: דינה, מבחינת

עליזה לביא: כם יש פה עליית מדרגה, יש יותר סחר בנשים, איך אתם מסתכלים על זה?

עליזה לביא: או שאת אומרת לי, "תשמעי" - - -

<דינה דומיניץ: זה מה שאני רוצה להציג.

<דינה דומיניץ: אני רוצה להציג את האתגרים שיש לנו בנושא הזה ואיך אנחנו מתמודדים ואני אבקש להיעזר גם בחבריי.

<דינה דומיניץ: אני אתאר רק את הקושי שבאמת גם נגעת בו, אבל מאחר והתופעה הזאת מאופיינת, תודה לאל, בפחות אלימות, פחות סממני שליטה, אם כי אנחנו כן רואים במהלך השנה האחרונה, כשאנחנו עוקבים למשל אחרי החלטות בית הדין למשמורת ואחרי כל מיני נתונים כאלה, אנחנו כן רואים שיש איזו שהיא הסלמה.

<דינה דומיניץ: זאת אומרת, אם בעבר יכולנו להגיד שבכלל אין אלימות ונשים היו ממש עצמאיות, והגיעו לדירה או למלון שזה גם נושא שאני אשמח לדבר עליו בהמשך, הקשר של המלונות לסיפור הזה.

עליזה לביא: גם משרד התיירות כאן.

<דינה דומיניץ: אז היום כן רואים כבר יותר מה שקוראים בתחום "בדיקת סחורה", לפני, רואים אלימות, רואים אונס, אבל שוב, זה במקרים הבודדים שאנחנו מצליחים לאתר אותם, שהמשטרה מצליחה לאתר אותם בפשיטות.

<דינה דומיניץ: ואז אותן נשים הרבה פעמים, הן לא רואות בעצמן קורבן, הן מבחינתן רוצות רק לחזור הביתה או להמשיך למדינות אחרות ולהמשיך לעסוק בזנות, והן לא רואות בעצמן קורבן, ולכן מאוד מאוד קשה לשכנע אותן לשתף פעולה ולמשל לתת מידע ולתת עדות נגד מי שהביא אותן כי מבחינתן אין להן אינטרס בזה, הן רוצות להמשיך ואולי לחזור גם ארצה בעוד תקופה מסוימת, ואני מניחה שאת זה תתאר באמת עורכת הדין רחלי, נתונים שאנחנו מכירים שהיו באמת ואנחנו מנסים מאוד ללמוד מהניסיון שהיה כדי להפיק לקחים ולבנות לעתיד.

<דינה דומיניץ: עוד תחום שאני יכולה לדבר עליו שיכול להיות שאפשר לעשות שם שיפור, וזה באמת בתחום, הנשים שכן כבר נחשדות בגבול, הן מסורבות כניסה.

<דינה דומיניץ: שבקר גבול בנתב"ג למשל באילת, בעובדה, גם שם יש היום גבול בינלאומי די ממשמעותי שהולך ומתפתח, חושב שהוא מזהה חשד שאישה מסוימת הגיעה למטרת זנות, יש לו סמכות למנוע את הכניסה שלה והיא נשלחת חזרה לחו"ל, והם עושים את זה, וזה מעורר כמובן בעיות דיפלומטיות מול אותן מדינות, ברגע שיש יותר מדי סירובים לדידן, הם כמובן מתלוננים בערוצים הדיפלומטיים ואז יש קושי עם זה.

<דינה דומיניץ: אבל נניח שבאמת אותה אישה, בזמן שהיא מסורבת הייתה נחקרת אולי על ידי המשטרה בגבול, יכול להיות שאפשר היה להוציא שם גם מידע שעשוי היה להוביל לחקירות.

<דינה דומיניץ: באופן כללי אנחנו חושבים שבהחלט יש מקום בתחום הזה לאכיפה יזומה.

<דינה דומיניץ: לאכיפה שתתבסס על מודיעין, לאיסוף מודיעין, לאכיפה יזומה, להמשך שיתוף פעולה.

<דינה דומיניץ: זה לא שזה לא קורה היום, זה קורה עם המשאבים המוגבלים שקיימים, אבל יש מקום להגברה, ואני אשמח - - -

עליזה לביא: אז באמת, רשות ההגירה, עד כמה סירובים יש, איך אתם רואים את התופעה מהצד שלכם.

עליזה לביא: בואו תנו לנו התייחסות.

עליזה לביא: אורלי.

<אורלי דהן: אני מהלשכה המשפטית ברשות האוכלוסין וההגירה.

<אורלי דהן: במקרה גם אני וגם מיכל מלוות יחד גם את הנושא של טיפול בהסכמי פטור מאשרה, וגם את הטיפול בקורבנות סחר.

<אורלי דהן: בהחלט הסכמי פטור מאשרה אכן מציבים בפנינו אתגרים רבים בכל ההתמודדות באופן כללי עם שהייה בלתי חוקית בישראל ובאופן ספציפי - - -

עליזה לביא: בואי תתארי לנו, מגיעה אישה, יורדת מהמטוס, מגיעה לביקורת דרכונים ומציגה דרכון.

עליזה לביא: מה קורה שם?

<אורלי דהן: קודם כל, פרקטית עוד מעט מיכל תפרט.

<אורלי דהן: מה שכן חשוב לי להבהיר שבעבר היו מגיעים לקונסוליה, לשגרירות - - -

עליזה לביא: מכירים את העבר.

עליזה לביא: עזבי, אין עבר, היום הן מגיעות לביקורת דרכונים, מציגות דרכון, מה קורה.

<מיכל יוספוף: אני מרשות האוכלוסין, כמו שציינתם הסכמי פטור מאשרות למעשה גרמו למצב שהמפגש הראשון של התייר הוא עם בקר הגבול.

<מיכל יוספוף: כשלמעשה בקר גבול בממוצע, רואה בין 45-50 איש בשעה, זה אומר שיש לו דקה ועוד קצת כדי להחליט מי נמצא ממול, האם זו מישהי שבאה לתיירות לשמה או שהם מגיעים למטרה אחרת.

<מיכל יוספוף: למעשה לבקר יש כל מיני סממנים שאנחנו במשך הזמן עשינו להם הכשרות כדי שינסו לזהות, ואני לא יכולה להגיד לך שהם מזהים ב-100%, הם לא יכולים לזהות ב-100% כי תמיד אותו אחד שנמצא והיא רוצה להיכנס לארץ, היא תמיד תבוא עם סיפור כיסוי.

<מיכל יוספוף: הן כבר מגיעות עם סיפור כיסוי.

עליזה לביא: מאז שבוטלו האשרות, אתם תדרכתם אחרת, בנוסף, את הבקרים?

עליזה לביא: יש תדרוך מיוחד לנושא הזה?

<מיכל יוספוף: קודם כל, כל בקר חדש שנקלט למערכת מקבל הכשרה של מה זה להיות בקר ומה צריך לעשות, ובין היתר הוא מקבל גם הכשרה לזיהוי במעבר, ובנוסף אנחנו עושים להם מדי פעם הכשרות ריענון.

<מיכל יוספוף: לפני בערך חודש עשינו הכשרה ל-60 בקרים במעברי הגבול באילת, שלמעשה הם קיבלו משהו שהוא מאוד קטן, אבל עכשיו הרחבנו את זה ליותר, ונתנו להם את ההכשרות.

עליזה לביא: אז בדקה הזאת איך מזהים וכמה בשנה האחרונה לא הורשו להיכנס תחת הקטגוריה הזאת של חשש/ חשד לזנות, לסחר.

<מיכל יוספוף: אנחנו לא יכולים לבוא ולהגיד, בגבול הם מזהים אותן, אבל בדרך כלל כשאנחנו עושים את התשאול, אחרי שהבקר מזהה אותן, למעשה הבקר סיים את העבודה שלנו ויש לנו קו אחורי, שזה למעשה חבר'ה שיושבים והם מתשאלים קצת יותר לעומק.

<מיכל יוספוף: כשמגיעה אחת כזאת למתשאל, אז א.

<מיכל יוספוף: היא לא מוכנה לבוא להגיד לאיזו מטרה, אם היא באה למטרה הזאת, היא תמיד באה עם כיסוי שיש לה בית מלון, ויש לה ואוצ'ר.

<מיכל יוספוף: מה שכן, אנחנו משתדלים לעבוד בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל בנתב"ג עצמו.

<מיכל יוספוף: יש מקרים ששוטר נמצא בתשאול, כאילו חוקר מהמשטרה של ביקורת הגבולות נמצא בתחקור והוא נמצא בסיטואציה הזאת שאנחנו מתשאלים אותה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק עם המשטרה כי זה היעד שקבענו גם לביקורת גבולות, וגם הבנתי מהמשטרה שהם קבעו שם יעד במקום הזה.

<מיכל יוספוף: כשאנחנו מתחילים לתשאל אותה, לאט לאט אנחנו צריכים לפתוח אותה, זה לא כל כך קל.

<מיכל יוספוף: כי צריך לפתוח למה היא באה, ואז שואלים אותה "מי האיש שמחכה לך בחוץ".

עליזה לביא: אבל כדי ללמוד את היקף התופעה בשנה האחרונה, את יכולה לתת לנו איזה שהוא מספר כמה נשים לא הורשו להיכנס למדינת ישראל?

<מיכל יוספוף: מסורבים?

עליזה לביא: כן.

<מיכל יוספוף: אני אתן לך מאוקראינה שזה למעשה ה- - -

עליזה לביא: עקב אכילס שלנו?

<מיכל יוספוף: כן.

<מיכל יוספוף: למשל דוגמה מ-142,000 שנכנסו לארץ מאוקראינה, אנחנו סירבנו בסביבות ה-5,700 איש.

<מיכל יוספוף: וזה רק אוקראינה.

<שרון אלה מאיר: זה לא המספרים שיש למשרד התיירות אגב, לגבי כניסות.

עליזה לביא: מי אמרה את ההערה הזאת?

<שרון אלה מאיר: ממשרד התיירות.

<שרון אלה מאיר: עו"ד שרון מאיר מהלשכה המשפטית.

עליזה לביא: מה המספרים שנמצאים במשרד התיירות?

<שרון אלה מאיר: ב-2016 נכנסו מאוקראינה 164,500 אנשים.

עליזה לביא: וכמה לא הורשו להיכנס?

<שרון אלה מאיר: לא הורשו זה בקרי הגבול, אבל - - -

<מיכל יוספוף: אני יכולה להגיד לך שמדובר על אנשים שנכנסו.

<מיכל יוספוף: יכול להיות שאתם מדברים על תנועות.

<מיכל יוספוף: תנועות זה משהו אחר ואנשים זה משהו אחר.

עליזה לביא: תעשי לנו את ההבחנה מה זה אנשים ומה זה תנועות.

<מיכל יוספוף: אדם אחד יכול להיכנס כמה פעמים.

<מיכל יוספוף: אז הם סופרים אותם פעמים, אני סופרת אנשים.

עליזה לביא: הבנתי.

<שרון אלה מאיר: לא נכון, אני מוכרחה לציין שאנחנו סופרים בדיוק כמוכם, רק שאנחנו סופרים גם את הכניסות דרך שייט, ולא רק דרך הגבולות ה- - -

<מיכל יוספוף: הכל, מה שאני נותנת לך כאן זה דרך כל - - -

עליזה לביא: זה הכל.

עליזה לביא: היא לא יכולה לא לספור לא דרך סיני ושיט, כל הכניסות זה רשות ההגירה.

<שרון אלה מאיר: - - - על הלמ"ס, ולי יש מספרים אחרים.

עליזה לביא: אז קודם כל גם בשביל זה אנחנו עושים את הישיבות הללו, כדי לראות שכולם מסונכרנים, בואו נבקש לקבל הסבר גם ממשרד התיירות וגם מרישום האוכלוסין.

<מיכל יוספוף: אני יכולה להגיד לך מה שיש לי.

<מיכל יוספוף: לי יש את הנתון הזה ואנחנו סופרים אנשים.

<מיכל יוספוף: אנחנו לא סופרים תנועות.

<שרון אלה מאיר: גם אנחנו.

עליזה לביא: אוקיי, סליחה חברים, אני לא צריכה עזרה.

עליזה לביא: אני מבקשת לוועדה שתשבו לאחר מכן, תתנו לנו בבקשה הסבר על הפער הלא פשוט הזה והמורכב הזה בין הנתונים שלכם.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שיש פה כזה פער.

עליזה לביא: אז בואו תראו איפה עומד הפער, משום שהוא משליך על הדיון שלנו.

<אורלי דהן: אני רוצה לציין שמבחינת עליה, מבחינת האחוזים גם של מסורבי כניסה והן בהקשר של מבקשי מקלט, יש עליה מאוד משמעותית מאז חתימת הסכמי הפטור מאשרות עם כל אחת מהמדינות האלה.

עליזה לביא: אז אנחנו מדברים על אוקראינה, ואיזה עוד מדינות?

<קריאה: אוקראינה גיאורגיה, בלארוס ומולדובה.

<קריאה: רק כדי לסבר את האוזן, ב-2014 שזה לפני חתימת ההסכם, אחוז המסורבים היו 3% בערך, 2015 – 8%, 2016 – 9.5% וב-2017 – 21.6%.

<קריאה: אחת מכל חמישי.

עליזה לביא: כמה אנחנו ב-2017?

עליזה לביא: בחודשיים שאנחנו נמצאים ב-2017 אחד מכל חמישי מסורב?

עליזה לביא: אתם מבינים שהבעיה הולכת וגדלה.

<שרון אלה מאיר: הבעיה בגבולות, זה כבר לא בעניין של האנשים שנכנסים.

<שרון אלה מאיר: איך מדינת ישראל מצטיירת שנכנס תייר וכל תייר חמישי מסורב?

<שרון אלה מאיר: איך אנחנו מתמודדים כמדינת תיירות כשאנחנו מעודדים, משרד התיירות משקיע מיליונים במדינות האלה בקמפיינים כדי שאנשים יגיעו הנה.

<שרון אלה מאיר: מגיעים לגבול וכאן מסרבים ושולחים אותם בחזרה?

<שרון אלה מאיר: יש כאן לדעתי בדק בית אצלנו, לא שם.

<שרון אלה מאיר: הוויזות הם לא מה שימנעו מהם להגיע או לא להגיע.

עליזה לביא: אבל עובדה שאנחנו רואים, וכאן שמעת שמאז שיש פטור - - -

<שרון אלה מאיר: היה גם קודם.

<שרון אלה מאיר: היה גם קודם.

<שרון אלה מאיר: רק שעכשיו זה בדלת הקדמית.

<שרון אלה מאיר: קודם זה היה בדלת האחורית.

עליזה לביא: מה זה הדלת האחורית?

<שרון אלה מאיר: קודם הם נכנסו דרך הגבולות הלא מוסדרים.

<שרון אלה מאיר: היום כבר יש להם פטור מוויזה, אז הם מגיעים בדלת הקדמית.

<שרון אלה מאיר: אבל הבעיה אצלנו.

עליזה לביא: מי נכנס לישראל ב- - - על מה את מדברת?

<שרון אלה מאיר: אני אגיד לך, אין הרבה דרכים להיכנס לישראל כמבקר.

<שרון אלה מאיר: יש או כסטודנט, או למטרות עבודה, או בסעיף סל שנקרא תיירות.

<שרון אלה מאיר: כולם נכנסים פנימה.

<שרון אלה מאיר: אנחנו כמשרד תיירות מעודדים את התיירות הנה, שיבואו, שיבקרו באילת, שיבקרו בים המלח, שיראו את ירושלים, את נצרת, את כל מה שהמשרד משקיע בו במהלך השנה.

עליזה לביא: ותבורכו על העבודה.

עליזה לביא: אבל.

<שרון אלה מאיר: הסרת הוויזות הייתה למטרה של הסרת חסמים בהגעה.

<שרון אלה מאיר: לדוגמה, באוקראינה, אם לפני הפטור מהוויזות הגיעו הנה משהו כמו 48,000 אנשים היום מגיעים פי ארבעה.

<שרון אלה מאיר: 164,000 אנשים נכנסים הנה בשנה.

<שרון אלה מאיר: זה המון אנשים, זה תיירות שנכנסת, זה כסף שמתגלגל למדינת ישראל, ובגלל 5,000 מסורבים, שאנחנו עדיין לא יודעים מה מהות אותם מסורבים, 5,900 מסורבים, אנחנו בעצם א.

<שרון אלה מאיר: מצטיירים רע נורא במדינות האלה, אחרי כל ההשקעה הגדולה, וב.

<שרון אלה מאיר: אי אפשר, בגלל 5,000, למנוע מ-164,000 אנשים להיכנס למדינה.

עליזה לביא: עורכת דין מאיר, אני באמת קודם כל רוצה לברך גם את שר התיירות וגם את העבודה שלכם במשרד, חשוב לעודד תיירות למדינת ישראל, אבל כאן אנחנו מזהים ביחד ארבע מדינות שצריך להיות יותר זהירים כלפיהם, אם אני אדבר במילים דיפלומטיות.

<שרון אלה מאיר: צריך להיות זהירים כאן אצלנו.

<שרון אלה מאיר: לא צריך להיות זהירים באופן כזה ששולחים אותם הביתה, כשאנחנו עדיין לא יודעים למה שלחו אותם הביתה.

<אורלי דהן: אני אשמח לציין שקיבלתי מספר פניות גם מחברי כנסת בבית זה, שבזמנו לפני - - -

עליזה לביא: אנחנו ארחנו כאן את שרת הקליטה שבאה והצרה על ה- - -

<אורלי דהן: כן, לגבי סירובי הכניסה, בנתב"ג אירחנו מספר דיפלומטים ממדינות אלה, מדינות המוצא מבחינתנו, ולפי מה שהבנתי מהצוות שלנו, הגיעו להבנות מאוד ברורות ואני לא ראיתי הרבה פניות מהדיפלומטים בנוגע לסירובי כניסה ממדינות אלה בתקופה האחרונה.

עליזה לביא: כלומר, את בעצם אומרת שה-5,000 האלה לא עוררו, לא יצרו שלא נתנו להם להיכנס - - -

<אורלי דהן: הם הגיעו להבנות, והם עושים בסופו של דבר את תפקידם, את חובתם.

<דינה דומיניץ: אני רק רוצה לענות למשרד התיירות כדי לסבר לך את האוזן, מאוקראינה, אם ב-2013 היו לנו ארבעה מבקשי מקלט, אז ב-2016 יש לנו 6,880 מבקשי מקלט.

<דינה דומיניץ: זו תופעה אחרת.

<דינה דומיניץ: אנחנו כרשות האוכלוסין מתמודדים בכמה מישורים בכל הנושא של הפטור מאשרות כניסה.

עליזה לביא: הבקשה למקלט נעשית גם מול ה- - -

<דינה דומיניץ: אני רוצה להסביר רגע לגבי המקלט.

<דינה דומיניץ: מדובר בתיירים, גם שנכנסים כתיירים, מנתב"ג הם מוסעים, זה משהו מאורגן, הם מוסעים למשרד הפנים ששם מגישים בקשות לקבל מעמד פליט.

<דינה דומיניץ: אלה שתי מדינות, אוקראינה וגיאורגיה, והם מקבלים איזה שהוא אישור שהם הגישו בקשה ובזמן שהבקשה נבדקת בעצם הם מוסעים משם לאתרי הבניה, לאתרי הסיעוד למשל, כעובדים זרים, כל עקיפה של הסכמים בילטראליים, תוך עקיפה של הרבה מאוד דברים, וזה גם אחד הדפוסים החדשים שלא התכוונו לדבר עליהם היום כי זה לא לזנות, אבל יש חשש מאוד גדול שזה אוכלוסייה שתהפוך להיות פגיעה ואולי גם שם, זו תופעה בעייתית שמתמודדים איתם כרגע.

<קריאה: סליחה, כמה מהמסורבות הן נשים?

עליזה לביא: אין לה פילוח.

<דינה דומיניץ: יש לי לגבי 2016 איזה שהוא נתון, בוא נגיד, בוא לא נדבקו במספר ממש, אבל ניסיתי דרך הביקורת גבולות לנסות להגיע לנשים שהודו או היה חשש לגבי איזו שהיא עבירה של זנות.

<דינה דומיניץ: ב-2016 מדובר בכ-300 שסורבו בגלל שהיה חשד.

<דינה דומיניץ: חלק הודו, וחלק זה רק חשד.

עליזה לביא: ב-2016.

<אורלי דהן: ב-2016.

<אורלי דהן: אני כן רוצה לגעת בנקודה של נשים שנכנסות לפה כתיירות ובסופו של דבר נתפסות דרך פלישה של המשטרה או רשות האוכלוסין לבתי בושת.

<אורלי דהן: בסופו של דבר אנחנו יודעים שרכיב ההסכמה הוא לא רלבנטי, כשאנחנו בוחנים אם אדם הוא קורבן.

<אורלי דהן: אבל מאחר ומדובר בנשים שבאמת מגיעות לפה ויודעות למה הן מגיעות, הן בסופו של דבר מעוניינות לצאת בתום התקופה של שלושה חודשים, בדרך כלל לפי מה שהבנתי, אפילו לא לארץ המוצא אלא להמשיך הלאה במסע, ולכן מאוד קשה גם לגבות מהן עדות וגם לתת להן איזה שהוא מעמד של הגנה מבחינתנו כי רכיב ההסכמה הוא לא רלבנטי, ואנחנו לא מצליחים, לא לקבל עדות ולא להגיע אפילו לשלב של להעביר אותן למקלט, הן לא מעוניינות, והן פשוט מעוניינות לצאת מישראל.

<אורלי דהן: לכן אנחנו לצערנו לא מצליחים לא לתפוס את הצד הישראלי ששותף לכל הפשיעה הזאת וגם לא להעניק הגנה לקורבנות במקרים הללו.

<מיכל יוספוף: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

<מיכל יוספוף: במהלך התשאול, אם אנחנו מצליחים להגיע למחולל התופעה פה בארץ, מי שהזמין אותם, הפרטים מועברים למשטרה להמשך חקירה.

<מיכל יוספוף: כמו שציינה אורלי, גם הן לא מוכנות להישאר, הן מבקשות באותו רגע לחזור בחזרה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: מה שמעביר אותנו אליך רפ"ק רובי קיים, קצין חוקרים ארצי.

עליזה לביא: כשהכדור עובר אליכם מהרגע הראשון גם בשדה, אבל גם בשלב העדויות.

עליזה לביא: בוא תעשה לנו סדר איך אתם מתמודדים עם התופעה החדשה שכרגע נחשפת מול עינינו.

<רובי קיים: טוב, אני שמח שכולם מודעים לקשיים שלנו.

<רובי קיים: באמת צויין פה, כמעט הכל.

<רובי קיים: כל הקשיים שאנחנו נתקלים בהם, החל בכניסה לארץ ואחר כך.

<רובי קיים: שני דברים שאני רוצה לציין בהקשר לדברים שנאמרו.

<רובי קיים: לגבי הכשרות של רשות האוכלוסין של הבקרים, לפחות פעם בחודש אני עושה להם הכשרה או חבר'ה אחרים, לחבר'ה חדשים, אנחנו נותנים דוגמאות של שאלות, של תשובות שנתנו, ודווקא בנושא הזה אני חושב שכן ההכשרה שרשות האוכלוסין עושה לבקרים בסיוע שלנו וגורמים אחרים, כן עוזרת בשאלת הזיהוי, לפחות בכניסה לארץ.

<רובי קיים: אני חייב לציין משהו אחד.

<רובי קיים: כשאנחנו נתקלים באותן נשים, אנחנו בנקודת הקצה, בסוף.

<רובי קיים: כשאנחנו מגיעים לאותן נשים בבתי הבושת בפשיטה, זה בסוף, אחרי שהן כבר נכנסו, אחרי שהן כבר תודרכו, אחרי שהן כבר עסקו, והן יודעות את הכל וברגע שאנחנו מגיעים, ונתת את הדוגמה של התיק בירושלים, 15 הנשים שמתוכן שתיים היו נתינות זרות, לא רק שהן לארצו לשתף איתנו פעולה, השיתוף פעולה היחיד שלהן או השיחה שלהן איתנו הייתה מלווה בקללות מצידן והתנהגות שאם הן לא היו תיירות, יכול להיות שהן היו מוצאות עצמן בסיטואציה אחרת.

<רובי קיים: לכן גם כשאנחנו מגיעים אליהן, אין שיתוף פעולה.

<רובי קיים: אין שיתוף פעולה ברוב המקרים.

<רובי קיים: אני אוסיף עוד כמה דברים שיכול להיות שקצת יחזקו פה את שאר הקשיים.

<רובי קיים: הגיוס של הנשים נעשה בחו"ל.

<רובי קיים: אם זה באמצעות אנשי קשר שמגיעים מהארץ לשם, עושים את הגיוס ונותנים את כל התדרוך לנשים ומציידים אותן בוואוצ'ר למלון כמו שנאמר פה, בתכנית טיול, בוואוצ'ר להשכרת רכב, בכרטיסים לכניסה, וגם במסמכים רפואיים לצורך קבלת טיפול.

<רובי קיים: זאת אומרת כמו שאנחנו נוסעים לחו"ל, אנחנו מגיעים עם כרטיס הלוך חזור, עם ואוצ'ר למלון, עם ואוצ'ר להשכרת רכב, עם תכנית טיולים, גם הן מגיעות אותו דבר.

<רובי קיים: חלקן מגיעות בקבוצות של תיירות, ואחרי שלושה-ארבעה ימים, חותכות.

<רובי קיים: אף אחד לא מדווח על זה.

<רובי קיים: בטוח שלא מדריך הטיולים, כי זה עושה שם רע לחברה.

<רובי קיים: מעבר לזה, נשים שעבדו פה, גמרו, עבדו חודש, חודשיים או שלושה חודשים, בדרך כלל הן לא מגיעות לשלושה חודשים, הן יעזבו כבר לפני.

<רובי קיים: נוסעות לשם, ושם משדלות נשים אחרות, וכשאני אומר שם, זה מדינות המקור, משדלות את הנשים האחרות כמה כדאי וכמה שווה.

<רובי קיים: הן עושות את העבודה של המתווכים שעשו קודם.

<רובי קיים: שיתוף הפעולה שלנו עם רשות האוכלוסין, ברגע שמעבירים לנו שם גם של אישה שלכאורה הודתה שהיא הגיעה לפה לארץ, אנחנו לא יכולים לעשות שימוש או לפתח תיק חקירה מכיוון שהיא רוצה לחזור, הדבר היחיד שהיא רוצה לעשות זה לחזור.

<רובי קיים: היא מסורבת בנתב"ג, ומה שמעניין אותה זה לחזור.

<רובי קיים: אנחנו כן יכולים לעשות שימוש, במה שהיא מוסרת לכאורה, באנשים שממתינים לה פה בארץ, ובזה אנחנו כן עושים שימוש.

<רובי קיים: אין הרבה, אבל עושים שימוש.

עליזה לביא: מה חסר לך?

<רובי קיים: סליחה?

עליזה לביא: מה אפשר היה לתת לך יותר, ולצוות שאתה עובד איתו כדי באמת, נוכח המציאות - - - שלום, חברת הכנסת מועלם.

<רובי קיים: אני מוכרח להגיד שבעבר, בניגוד למה שנאמר פה, שבעבר זה היה יותר או שהיה אותו דבר, זה ממש לא נכון.

<רובי קיים: כי ברגע שהיה בקשה לוויזות, אולי אני מגלה פה סוד, אבל היינו יודעים מי אמור להגיע.

<רובי קיים: וברגע שהיינו יודעים מי אמור להגיע היה לנו הרבה יותר קל לבדוק, ואו לסרב או לא, כל מיני שיטות פעולה שאני בכוונה לא רוצה לפרט אותן פה, אבל היה לנו הרבה יותר.

עליזה לביא: מידע מקדים מה שנקרא.

<רובי קיים: ברור.

<רובי קיים: היום זה בדיוק ההיפך.

<רובי קיים: כפי שאמרתי, אנחנו מגיעים בקצה, אנחנו מגיעים בסוף.

<רובי קיים: כשאנחנו מגיעים בסוף העבודה היא הרבה הרבה יותר קשה.

<רובי קיים: זה בכלל נושא שנוגע לכלל עבודת המשטרה.

<רובי קיים: המשטרה נתקלת בקצה בסוף, אם זה בחינוך, אם זה בדברים שלא נעשו, ופה אנחנו תמיד נתקלים בסוף.

<רובי קיים: אבל במקרים האלה של סחר נשים לזנות, שוב, אני לא יכול להגיד שיש עליה רצינית שאני יכול לזהות, יש עליה במספרים בודדים, נכון, במקרים שזיהינו, יש עליה בסירוב של אותן נשים לשתף פעולה, יש להן את המודעות לנושא הזה שאם הן לא רוצות להמשיך לעסוק בזה, הן יודעות שהן קמות והולכות ואף אחד לא יעצור אותן כי מבחינת אותו סרסור יש עוד עשר שמחכות שיגיעו, אז אין לו בעיה לשחרר.

עליזה לביא: גם הדרכונים לרוב אצלן אם אני מבינה.

<רובי קיים: הדרכונים אצלן, הטלפונים אצלן, וסליחה שאני בוטה, אבל במקום 20 גברים ביום הן מקבלות 4 גברים ביום.

<רובי קיים: לכאורה התנאים השתפרו באופן מדהים.

<רובי קיים: לכן אין להן את הרצון לשתף פעולה.

<רובי קיים: למה שעכשיו אני אדפוק את הסיכוי הבא שלי להגיע עוד ארבעה חודשים למדינת ישראל, יכול להיות שלא באותה זהות, אבל בזהות בדויה, ולעשות עוד כסף.

<דינה דומיניץ: אבל רובי, הן מגיעות כל כמה, יכול להיות שהיא תהיה פה חודש ותחזור אחרי שלושה חודשים לעוד חודש, עד שתופסים אותן במעבר ועולים על זה.

<רובי קיים: אחת שתשתף פעולה לכאורה עם המשטרה היא כבר לא תוכנס לארץ עם אותה זהות.

<דינה דומיניץ: רק אם היא מסורבת, יכול להיות שהיא תחליף זהות.

<רובי קיים: בשורה התחתונה, הרבה יותר קשה היום, בגלל כל הסיבות.

<רובי קיים: אין לי משהו נקודתי שאני יכול להצביע עליו, מלבד ביטול האשרות, שאולי יכול לסייע לנו לעשות את זה בצורה יותר טובה.

<רובי קיים: מבחינת מספרים, אני מדבר כרגע על נשים שזוהו על ידינו והוכנסו למקלט כקורבנות גרימת עזיבת המדינה, ב-2014 היו 12, ב-2015 – 13, וב-2016, 12.

<רובי קיים: אלה המספרים.

עליזה לביא: אלה המספרים.

עליזה לביא: 12, 13, 12.

<קריאה: אין עליה, יש - - -

<רובי קיים: זה סטטי בזיהוי.

<רובי קיים: לא בטוח שב- - -

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: עו"ד רחלי לוי מפרקליטות המדינה.

<רחל זוארץ לוי: שלום.

<רחל זוארץ לוי: אני ראשית רוצה לברך על קיום הדיון כי בעינינו, על אף כפי שנאמר כאן שהצלחנו למגר את תופעת הסחר באופייה הקלאסי הקודם שאנחנו מכירים, עם ההחפצה, ועם הקניין ועם האלימות ועיכוב דרכון ואיומים וכולי, ברור שקיימת תופעה אחרת, שונה, והדיונים האיטיים האלה שיוצרים מעקב אחרי ההתפתחויות והשיח המשותף הוא בהחלט מסייע לכל הגורמים המעורבים לטפל בתופעה ולשפר את אופן הטיפול בתופעה.

<רחל זוארץ לוי: הדבר השני, אני אבקש להציג גם את עורכת הדין לילך שוהם מפרקליטות מחוז תל אביב, רפרנטית בתחום שמלווה תיקים וגם את עורכת הדין נועה יניב מיכאלי, מפרקליטות מחוז תל אביב אזרחי, שמסייעת לנו באכיפה משולבת שהפרקליטות פלילית ואזרחית, בעיקר נגד בתי הבושת הגדולים.

<רחל זוארץ לוי: אני אתאר מספר תיקים שטיפלנו בהם בשנתיים האחרונות ולילך תסייע לי, תיקים שאנחנו מלווים, חקירות משטרה שאנחנו מלווים בעת האחרונה, כמובן לא נוכל לפרט את כל הפרטים בגלל שטרם הוגשו כתבי אישום, אבל קצת מאפיינים.

<רחל זוארץ לוי: כפי שנאמר כאן, הדברים בסך הכל חוזרים על עצמם.

<רחל זוארץ לוי: אז באמת גם אם יש איתור של אנשים במדינות המוצא, במדינות היעד, יש הרבה קשר, זיהינו לאחרונה קשר אינטרנטי, אגב רשתות חברתיות של איזו שהיא מודעה אחת ואז קצת הפצה מפה לאוזן, כפי שרובי ציין באמת של מישהי או שהיתה או שיצרה קשר, ואז באמת העברת מידע מאחת לשניה.

<רחל זוארץ לוי: באחד מהתיקים, תיק שהיה בחיפה שהוגש כתב אישום וגם הסתיים בהרשעה במסגרת הסדר טיעון, הנשים עצמן גם פנו לנאשמת.

<רחל זוארץ לוי: זאת אומרת אחרי שהם שמעו וזה עבר מפה לאוזן, הם יצרו את הפניה לנאשמת שהפעילה אותן פה בארץ, ובאמת אפילו בתיק הזה, באותו תיק של חיפה מה שהיה מעניין שברוב המוחלט של המקרים לא היה מגע ומפגש בין הנאשמת לבין הנשים שהגיעו.

<רחל זוארץ לוי: היא דאגה שיגיע נהג שיסיע אותן, היא דאגה לחדרים של ההשכרה, היא דאגה ללקוחות, הכל היה טלפוני ממש בשלט רחוק של הפעלה שלה את אותן נשים שהגיעו, בלי שהיא פוגשת אותן.

<רחל זוארץ לוי: הן דיווחו לה אחרי שהן פגשו בלקוח, באיזו שהיא דרך הן העבירו לה את הכסף, חלק כמובן מסכום האתנן שהן קיבלו, הכל נעשה בשלט רחוק, שזה גם עוד איזה שהוא מאפיין חדש שאנחנו נחשפים אליו, שבכלל אין מפגש בין הנאשמת לבין המתלוננות שמגיעות הנה.

<רחל זוארץ לוי: לעומת זאת תיק יותר, יחסית, לא ישן – מ-2015, שהסתיים בטיפולה של פרקליטות מחוז תל אביב ושם נגזר עונש מאסר של ארבע שנים כן היה מפגש של הנאשמים, מספר מפגשים של הנאשמים עם הנשים שהגיעו ואף עבירות מין שבוצעו בהן לצורך בדיקה.

<רחל זוארץ לוי: אנחנו רואים סוגים שונים גם של התופעה.

<רחל זוארץ לוי: היא פושטת ולובשת צורות בכמה מאפיינים.

<רחל זוארץ לוי: כמובן שככל שמעורבת עבירת מין, גם העבירות שיוחסו הן עבירות חמורות יותר וגם העונש שייגזר יהיה חמור יותר, אבל זה תלוי באמת בצורות השונות.

<רחל זוארץ לוי: הקשיים שרובי תיאר וכפי שיושבת הראש ציינה, באמת לאחרונה בתיק בירושלים שאנחנו ידענו ונערכנו להימצאותן של נשים שהן נתינות זרות שם וחשבנו שיהיה שיתוף פעולה ונתקלנו בסירוב, אז יש את התיקים מהסוג הזה, אנחנו יודעים על זה מהמשטרה והם לא מגיעים אלינו ממש כתיקי חקירה בהקשר הזה.

<רחל זוארץ לוי: במקרים שכן, יש הרבה גם לחץ משולב של רצון לשוב לארצות המוצא ולא להתעכב כאן.

<רחל זוארץ לוי: אנחנו מגישים בקשות למתן עדות מוקדמת.

<רחל זוארץ לוי: קודם ציינתי את התיק של חיפה, אז בליווי המקלט והיה כאן סיוע, שתי נשים העידו וגם נשמעה חצי עדות של מתלוננת שלישית, שהיא לא סיימה עדותה, ואז בית המשפט דחה את הדיון בחצי שנה, וזה גם דבר שבהחלט מעורר קושי מבחינת ניהול הליך ברצף תקין, בטח כשיש לנו נשים שרוצות לעזוב.

<רחל זוארץ לוי: אלה הדברים העיקריים שרציתי לומר ואשמח שגם לילך תספר על דברים שהיא מלווה גם כעת.

עליזה לביא: ממש בקצרה כי נצטרך לסיים פה עד 13:45.

<לילך שלום: תודה.

<לילך שלום: אני לא אחזור על מה שאמרה רחל, אני רק רוצה להציף קשיים נוספים שאנחנו חווים, כי אמרנו שהדפוס הישן נעלם, גם בעיני בית המשפט החומרה של המעשים היא קצת פחותה ולכן גם בתיקים שאנחנו רואים בהם תיקי דגל, כמו התיק שרחלי סיפרה עליו, שזה תיק שהיו בו גם מאפיינים קשים, כי אם יש את הבדיקות של פעם אז יש את הבדיקה היום שמעשים מגונים שנעשים במתלוננות ואף מעשי סדום, ובסוף בית המשפט נותן ענישה של ארבע שנות מאסר, זאת ענישה שאנחנו מתקשים לחיות איתה.

עליזה לביא: מאיפה נובעת הגישה הזאת בקרב בית המשפט?

<לילך שלום: אני חושבת ש- - - חוו את התיקים של סחר האישה, ספציפית השופט הזה אני יודעת, ההרכב הזה עבר הרבה תיקים וכשמשווים בין מה שהיה לנו פעם, בין הכליאות והאלימות והאונסים, והאונסים עוד בסיני כבר, לבין מה שיש היום, זה נראה להם פחות, ההשוואה היא פחותה.

עליזה לביא: אז אולי שוב נקרא להשתלמות שופטים, ממה שאימצת - - -

שולי מועלם-רפאלי: וגם לאיזה שהוא שיח עם הנהלת בתי המשפט רגע להבין באיזה עולם אנחנו חיים.

<לילך שלום: אני חושבת שהמטרה היא יותר, אנחנו עושים עבודה מאוד קשה וגם אני יודעת שדינה עושה השתלמויות גם לשופטים.

עליזה לביא: את עושה השתלמויות לשופטים, דינה?

<דינה דומיניץ: כן.

<דינה דומיניץ: פעמיים בשנה יש הכשרה למשך שבוע.

עליזה לביא: אני חושבת שזה לא מספיק, נוכח מה שאנחנו - - -

<דינה דומיניץ: היא נקראת השתלמות על סחר בבני אדם ועבירות מין.

<דינה דומיניץ: אני משתתפת וגם יסמין מנהלת המקלטים מרצה שם.

<דינה דומיניץ: זה בעיני עדיין לא מספיק מבחינת המשקל של הסחר בתוך עבירות המין, ואנחנו בתהליך של הידברות מול מכון ההשתלמויות של השופטים.

עליזה לביא: אני אוציא מכתב בהמשך לדברים שנאמרו כאן למנהל בתי המשפט שפיצר, גם בפעם הקודמת הוא זה שסייע בידינו להכניס את ההשתלמויות וגם הוציא מכתב בנושא.

עליזה לביא: אני מזכירה לכולם שבזמנו השופט גרוניס כתב מכתב, חיזק את ידי הועדה ואמר דברים ברורים מאוד גם בנושא של הכשרות שופטים ואני חושבת שכדאי לרענן ולחדש ונוציא מכתב בנושא.

עליזה לביא: ותודה רבה על הדברים שהבאת בפנינו.

עליזה לביא: אנחנו נמשיך, חברת הכנסת שולי מועלם בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת, כולנו חיים גם היום ב- - - מהבתים, אז אני מתנצלת שהגעתי בסוף, בכל זאת היה לי חשוב להגיע.

שולי מועלם-רפאלי: גם לחזק את המעקב שדובר פה עליו וגם לחזק את ההתקדמות.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שאני שומעת שוב ושוב זה באמת כאילו היינו במקום מאוד מאוד טוב, ומעולה שהתבשמנו מהמקום הזה, וזה באמת עבודה של הרבה אנשים שיושבים פה וכמה שאינם נמצאים כאן, ואני רוצה כן להזכיר שוב את מירב כמובן, ואיזו שהיא תחושה שטיפה המערכת נרגעה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסתכלת עליך, אבל זה לא עליך.

שולי מועלם-רפאלי: לרגע תפסתי את עצמי מתמקדת בך.

שולי מועלם-רפאלי: טיפה המערכת נרגעה ונהיינו במקום שכאילו הפך קצת, להגיד טוב, אנחנו בדירוג A, ואנחנו במדינות שהן סבבה.

שולי מועלם-רפאלי: סבבה זה לא המילה אף פעם בנושא הזה, ואני שמחה גם על הדיון הזה כמו כל הדיונים, שבעצם להישאר כל הזמן עם יד על הדופק ביחס בעיקר לאלמנטים החדשים שנראים.

שולי מועלם-רפאלי: באמת נורא נורא קשה, מי שלא כל הזמן בעולם הזה, נורא קשה באמת להסביר את הפער הזה שבין התמונות המזוויעות שפעם היינו יכולים להציג בלי הפסקה של הכוכים הקטנים ליד הבורסה, שמי לא זוכר אותם, לבין באמת המציאות הכאילו יותר טובה שנמצאת היום, ואני מאוד מחזקת אותך, גם אני אגיד את הדברים בביתי שלי לשרת המשפטים וגם למנכ"לית, גם מפה בטח זה יגיע אליה, מאנשי המשרד, אבל כן לנער חזרה.

עליזה לביא: אני מזכירה לכם באותה נשימה שיש לנו פגישה כאן בנושא של ההתקדמות לקראת חוק ההפללה ששרת המשפטים והמנכ"לית תהיינה, אני חושבת שאנחנו נקדיש כמה דקות גם לסוגיה הזאת וננצל את ההזדמנות שהוועדה מארחת את השרה ואת המנכ"לית כדי להעלות את הנקודה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: גם מחר, הדיון עם השגרירים.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: שזה, כולם מוזמנים כמובן לדיון עם השגרירים לקראת חוק ההפללה, לבוא וללמוד איך ומה נעשה במדינות.

עליזה לביא: תודה חברת הכנסת מועלם.

עליזה לביא: דוקטור זואי גוטצייט, מנהלת מחלקת מהגרים וחסרי מעמד, רופאים לזכויות אדם.

<זואי גוטצייט: תודה.

<זואי גוטצייט: אני רוצה לדבר על מבקשות המקלט שחיות בישראל.

<זואי גוטצייט: מתוך 7,000 נשים מבקשות מקלט מאריתריאה ומסודן שחיות בישראל, אנחנו מעריכים שבסביבות 2,000 מהן נחטפו ונשבו על ידי סוחרי אדם במנוסתם מארץ המוצא ועונו בסיני, סבלו מהתעללות, מאלימות פיזית קשה, אלימות נפשית ומינית, אף חמורה.

<זואי גוטצייט: אנחנו פוגשים אותן במרפאה הפתוחה של רופאים לזכויות אדם, אנחנו רואים אותן סובלות מתסמינים של פוסט טראומה, PTSD, מקשיים בתפקוד, מבעיות גניקולוגיות, בעיות אורתופדיות, אנחנו פוגשים אותן בארגוני הסיוע ורואות שהן מצויות במצוקה כלכלית קשה מאוד, מתקשות לפרנס את הילדים שלהן, מתקשות לכלכל את עצמן וחשופות לניצול מאוד מאוד קשה, הרבה פעמים בגלל המצב הכלכלי הן נאלצות גם להיכנס למערכות יחסים אלימות, מערכות של ניצול, וגם להידרדר לזנות.

<זואי גוטצייט: יש לי כאן נתונים ממרפאת לוינסקי, אני מבינה שהם לא יכלו להגיע היום.

עליזה לביא: הם לא יכלו להגיע, אבל אנחנו בקשר רציף.

<זואי גוטצייט: אז אני רק אציין שכרגע בטיפולן 13 נשים רק מאריתריאה, שמטופלות על ידי מרפאת לוינסקי, מתוכן גם שתיים טראנסיות ורובן עברו את מחנות העינויים בסיני.

<זואי גוטצייט: חשוב להזכיר, הן לא זכאיות כאן, בהיותן מבקשות מקלט, לשום הגנה, לשום זכויות, הן שוב, מתקשות מאוד לכלכל את עצמן והרבה פעמים הן גם נאלצות לשלם את החובות לאנשים שפדו אותן מהשבי בסיני.

<זואי גוטצייט: אז יש עליהן נטל כלכלי כפול.

<זואי גוטצייט: הנשים האלה, דפוסי הזנות שלהן, למיטב הבנתנו, אין לנו נתוני לגבי היקף התופעה אבל אנחנו כן בהחלט רואות עליה בדיבור על זה אפילו, בקרב הקהילה.

<זואי גוטצייט: זה הרבה פעמים בתוך מערכות יחסים בתוך הקהילה, אבל גם כבר מעבר לזנות ברחוב, שמוכרת לנו יותר.

<זואי גוטצייט: הנשים האלה לא זוכות לטיפול ולשיקום ראוי, אלה מביניהן שכן מוכרות כקורבנות סחר, מוכרות באופן רשמי, המסגרות הקיימות לקורבנות סחר לא תמיד מתאימות לצרכים שלהן.

<זואי גוטצייט: אם הן נכנסות למקלט, צריך לזכור שבתום שנת השיקום הן למעשה נפלטות בחזרה לאותו מצב, ללא מעמד, ללא זכויות, חוזרות למעגל הניצול ובהרבה פעמים גם חוות איזו שהיא רגרסיה שקוטעת מן הסתם, קטיעת מהלך השיקום, מייצרת גם רגרסיה נוספת במצבן הנפשי.

<זואי גוטצייט: חלקן, גם כאשר הן מוכרות כקורבנות סחר באופן רשמי, לא יכולות או לא מעוניינות להיכנס למסגרת של שנת שיקום במקלטים, משום שהן מטופלות כבר בילדים, או משום שהן חוששות מלחשוף את האירועים שקרו להן בפני בני הזוג שלהן.

<זואי גוטצייט: במקרים האלה הן לא זוכות בכלל לאיזה שהוא שיקום.

<זואי גוטצייט: מעבר לכך, יש הרבה נשים שעברו את אותן התעללויות שנמצאות במצבים מאוד קשים ולא מוכרות בכלל כקורבנות סחר, ובמקרים האלה אין אפילו מנגנון איתור, זיהוי, שיקום וטיפול לנשים האלה, ואנחנו מדברים שוב על כמעט 2,000 נשים.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: הזמן קצר ויש לי עוד רשימת דוברים.

עליזה לביא: אמי סער, מנהלת קשרי ממשל במאבק בסחר בבני אדם במוקד לפליטים ומהגרים.

עליזה לביא: אני מבקשת בקצרה.

<אסתר אמי סער: המוקד מטפל גם במבקשי מקלט וגם במהגרי עבודה, אני נתקלת בתור מי שמטפלת בקהילה הזאת, גם אני רוצה להשלים את מה שזואי אמרה, שבאמת אותן נשים שנאלצות לעבוד בזנות, באמת אין להן שום מעטפת למעט הקליניקה.

<אסתר אמי סער: אני גם רוצה לספר ששיש בארץ קורבנות בזנות ובסחר מהעבר שלא עזבו את המדינה, נשים שנמצאות שפה 12, 13, 14 שנים, הובאו לפה בשנות האלפיים, נשארו פה מכל מיני סיבות, בעיקר ילדים, לדוגמה מישהי שעבדה בזנות, נסחרה, עדיין כנראה מדי כמה שנים רחוקות יותר עבדה עדיין בזנות, עברה עכשיו גמילה והיה מאוד מאוד קשה למצוא לה מקום בגלל שהיא לא מוכרת, בגלל שהיא הייתה פה מהעבר וכיום לא מכירים בה, אז כל הנשים, ויש מאות נשים מהעבר, אני חושבת שזה גם כן נושא שצריך לדבר עליהן בועדה, על אותן נשים שעבדו פה בזנות ונשארו בארץ מכל מיני סיבות.

<אסתר אמי סער: אנחנו נתקלים כמו שהזכירה זואי גם בהרבה אנשים שעברו את מחנות העינויים ואנחנו מנסים לעזור, הזכירו קודם, הובאו עשר נשים אריתראיות שהן קורבנות עבדות, למטרות שירותי מין בסיני, חמש מהן בחרו ללכת למקלט, חמש לא.

<אסתר אמי סער: אני חושבת שעל הנשים ממזרח אירופה כבר דיברו המון ואני רק מצטרפת למה שאמרו.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: לידיה מורגן, מכון ירושלים לצדק, נמצאת?

עליזה לביא: לא.

עליזה לביא: אוקיי.

עליזה לביא: טל גרנות?

<טל גרנות: אני יחד עם שותפתי - - - לוי הקמנו את עמותת המכללה הפועלת לשיקום תעסוקתי לשורדות זנות.

<טל גרנות: אמנם באמת כפי שנאמר, הבעיה החריפה איתה אנחנו מתמודדות היא זנות מקומית של ילידות הארץ, אבל באמת כמו שנחשפנו ואני לא ארחיב כי כבר דובר, אנחנו נתקלות במקרים של נשים שבאמת הן חסרות מעמד ואין להן גם אפילו אפשרות לעבוד ועל אף שהן בתהליכי יציאה מהזנות, אין להן שום אפשרות או לצאת למקום אחר, כי יש להן בעיות עם זה, או לעבוד, וזו סיטואציה שכולאת עוד נשים ומכבידה מעבר לכל הבעיות שהן נאלצו להתמודד איתן.

<טל גרנות: ותודה על העיסוק בנושא החשוב הזה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: נגה שילוח מהמרפאה הניידת בחיפה.

<נוגה שילוח: תודה.

<נוגה שילוח: אני אספתי את הנתונים של שנת 2016 וכן יש לנו עליה, עליה ניכרת.

<נוגה שילוח: ב-2015 היו שבע נתינות זרות שנבדקו ובשנת 2016 – 21.

<נוגה שילוח: שתיים מהן היו פליטות אפריקניות, שתיים מקולומביה, ו-12 מרוסיה, 4 מאוקראינה ואחת ממולדובה.

עליזה לביא: וכולן הגיעו לישראל דרך?

<נוגה שילוח: חוץ מהאפריקאיות, שהן במעמד של פליטות, כל השאר במעמד של תיירות.

<נוגה שילוח: הן מגיעות לתקופות קצרות ברובן, אני מכירה רק שתיים שנשארו פה בסופו של דבר והשאר נכנסות ויוצאות.

<נוגה שילוח: אחת לפחות, שתיים, אנחנו מכירות שזו כבר הפעם השניה שהן חוזרות אלינו.

<נוגה שילוח: אנחנו שומעות מהן שהן עוברות מה שנאמר פה, מארץ לארץ, מאוד מאורגן.

עליזה לביא: אבל יש איזו רשת שמנווטת אותן?

עליזה לביא: נותנת להם ואוצ'רים?

<נוגה שילוח: שתי השיטות שאנחנו מכירות נאמרו פה.

<נוגה שילוח: אחת – למקומות הגדולים הם שולחים נציג, בעיקר מועדוני החשפנות, הוא עושה גיוסים ומביא קבוצות, אבל בגלל שהזנות הפכה להיות הרבה פעמים במקומות קטנים קצת עם סרסוריות, שהן מן עסקים של דירה קטנה, אז נראה שהרבה עבודה נעשית דרך האינטרנט.

<נוגה שילוח: אנחנו שומעות מנשים שפשוט דרך הפייסבוק ודרך אתרים, הן מפרסמות ונשים - - - אני חושבת שזה המקום להיכנס מבחינת המשטרה, כי המגייסים זה יהיה מאוד קשה, אבל הפרסומים, צריך לנסות לאתר אותם.

<נוגה שילוח: אם הנשים מגיעות דרך הפרסומים אז גם אנחנו יכולים לראות את הפרסומים.

<נוגה שילוח: עשיתי ממוצע, גיל 32 הוא הממוצע שלהן אצלנו, רובן מדווחות שהן מפרנסות ילדים ומשפחה, מעבירות את הכסף, רובן כבר מגיל, כמעט קטינות, כבר עוברות מארץ לארץ.

<נוגה שילוח: חלקן סיפרו שהן התחילו כבר מגיל 17, היו בדובאי, ואיטליה, משרד התיירות, הן בחיפה את הבהאים לא ראו, אז הן לא עושות הרבה תיירות פה.

<נוגה שילוח: כן חשוב לי, ממה שאמרה הנציגה של האו"ם בדיון שהיה בשבוע שעבר, היא אמרה שהחוק בצרפת עבר כדי למנוע סחר.

<נוגה שילוח: פחות אפילו לגבי הנשים, 90% מהנשים בזנות בצרפת הן לא צרפתיות, 95% מהנשים בזנות, באוסטריה הן לא אוסטריות.

עליזה לביא: גם בהולנד, הן לא הולנדיות.

<נוגה שילוח: היא אמרה ש-70% מהסחר באירופה הוא של נשים אירופאיות.

<נוגה שילוח: ואני לא מאמינה שיש דרך לעצור את הדבר הזה, אם לא נמנע את הביקוש.

עליזה לביא: אנחנו עובדים על חוק ההפללה.

עליזה לביא: כולנו מגויסים ואנחנו מקווים שמדינת ישראל תבין, כולל כל היושבים בבית הזה, שצריך לקדם את החוק וגם על כך אנחנו - - -

<נוגה שילוח: מידיעה, הן נשים עם סיפורי קורעי לב, כבר אחת אנחנו יודעות שחזרה ונפטרה, צעירה, מסרטן צוואר הרחם, ליווינו אותה בעניין.

<נוגה שילוח: זה מאוד מאוד קשה.

<נוגה שילוח: זה כביכול כאילו מרצון, אבל נשים נסחרות ברמה עולמית והסחר לא שינה רק בארץ, הוא שינה את פניו בכל אירופה וזו מלחמה חדשה לגמרי.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: עורכת הדין אביטל רוזנברגר המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות.

<אביטל רוזנברגר: אני רוצה להמשיך את הדברים שאמרה נוגה, בשני הקשרים, הראשון הוא משהו שלא דובר פה, אבל אנחנו מדברים רבות על זה שהסחר שינה פניו לחלוטין, ואני חושבת שקרן - - - שמראש הוקמה כדי להגן על קורבנות הסחר, צריכה להיות - - - לעובדה שהיום אנחנו פחות אוכפים את עניין הסחר, אלא, ודינה מחייכת סימן שהיא מסכימה איתי,

<דינה דומיניץ: כבר ניסינו לקדם הליך - - -

<אביטל רוזנברגר: אז קדימה.

<אביטל רוזנברגר: אם היום מירב האכיפה היא על עבירות של גרימת עזיבת המדינה, אין שום סיבה ש- - - לא תחול גם על אלה.

<אביטל רוזנברגר: שנית, אנחנו יכולים גם לשבת ולדבר על זה שהאווירה שינתה את פניה אבל גם המשטרה צריכה לעשות מאמץ ובאמת לעשות צעד נוסף ולהתמקד בזה כעבירות חשיפה, לחפש אותם באינטרנט, להיות קצת יותר יצירתיים כי התופעה היא אחרת פשוט.

<אביטל רוזנברגר: דבר שלישי שרציתי לבקש, אני יודעת שזמננו קצר, אבל אם אפשר שגבירתי יושבת הראש תבקש בנתונים שהיא מקבלת ממשרד התיירות גם פילוח בבקשה לפי המעברים מהם נכנסו, גברים ונשים, כדי שנוכל להסתכל לתופעה בעיניים ולא לקבל איזה נתון שאנחנו לא יכולים - - -

עליזה לביא: אנחנו נוסיף את זה לפרוטוקול.

<נוגה שילוח: כל הנתונים מגיעים מהלמ"ס אנחנו לוקחים משם את הנתונים, כל אחד חשוף לנתונים האלה, אנחנו פשוט אספנו אותם לצורך הדיון.

עליזה לביא: עדיין יש פערים אז גם אותם כמו שאמרתי, נבקש.

עליזה לביא: אחרונה, יש לנו את יסמין ואחרי זה משרד הרווחה.

עליזה לביא: יסמין קונפינו, מנהלת מסגרות לטפול בקורבנות סחר במעגן, מקלט לקורבנות סחר.

<יסמין קונפינו: צהריים טובים.

<יסמין קונפינו: אני אציין שמבחינתנו, קשה לי לומר שהמקלט מייצג את המציאות בשטח כיון שהנשים שמגיעות למקלט הן אך ורק נשים שזוהו על ידי המשטרה ככאלה ולעתים יש נשים שעשויות בפוטנציה להיות מזוהות אבל לא מעוניינות להיכנס למקלט, כך שאני באמת לא יכולה להעיד על פני התופעה.

<יסמין קונפינו: אני כן יכולה לומר שמאז 2013 שאז קלטנו 6 נשים קורבנות סחר לזנות מאותן מדינות, אני מדברת על רוסיה, מולדובה ואוקראינה, כן אפשר להתייחס לאיזה שהוא גידול.

<יסמין קונפינו: היום אנחנו מדברים על 12 נשים, כמו שרב פקד רובי קיים אמר, וזה כבר 12 נשים, זו השנה השלישית.

<יסמין קונפינו: זה נכון שרוב הנשים, או לא רוב, חלק מהנשים אינן מעוניינות לשתף פעולה או להעיד או להגיע למקלט, אבל יש גם נשים שכן, יש נשים שמגיעות למקלט ובהתחלה מגלות איזה שהוא אנטגוניזם ולא רוצות לשתף פעולה ובהמשך נשארות, וכן באמת מספרות לנו את סיפור החיים שלהן.

<יסמין קונפינו: ככל שאנחנו מדברים ועורכים איזה שהוא טיפול, אמנם טיפול טווח קצר לשנה, אנחנו כן חושפים טפח אחרי טפח את הסיפור הקשה שמתגולל לנגד עינינו של באמת אישה שהיתה נערה שהיתה ילדה שעברה איזו שהיא התעללות במשפחה שלה, או שהיא המפרנסת היחידה ושכל הנטל הכלכלי על כתפיה, ואנחנו מבינים שמתחת למעטה של נשים שהן לכאורה עצמאיות, כמו שהסרסורים והסוחרים מנסים להציג, מדובר באשה שבעצם היא קורבן, אם זה של המשפחה שלה ואם זה של הסרסורים עצמם, ולכן נורא חשוב לי כן להתייחס לתופעה כתופעה חמורה וקשה של אבדן צלם אנוש, וכן להמשיך באכיפה כי אני חושבת שהאכיפה מאוד מאוד חשובה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אחרונת הדוברים אפרת שרעבי.

עליזה לביא: הבוקר נפגשתי עם מנכ"ל המשרד ואני שמחה מאוד על הרוח ועל ההבנה ועל הרגישות.

עליזה לביא: את כבר תקבלי זימון, אני מבטיחה לך.

עליזה לביא: אז אני שמחה על הרצון הטוב ועל ההירתמות שלו לנושא החשוב הזה.

<אפרת שרעבי: רציתי להגיד משפט אחד לגבי התופעה שדיברו כאן על הנשים שמבקשות מקלט ממדינות אפריקה, שמנוצלות בזנות.

<אפרת שרעבי: גם אנחנו שמענו על קיומה של התופעה הזאת ובאמת חלק מרצון להרחיב את הידע שלנו על מי הנשים, מה התופעה, מה המאפיינים ובעיקר גם מה הצרכים והמענים שיצטרכו להתגבש, אנחנו ברבע משרה נשכור דרך עירית תל אביב עובדת דוברת השפה, כדי שהיא תעשה מלאכה של איתור, מיפוי, זיהוי הצרכים, לתקופה קצובה, ואנחנו מקוים שזה באמת ישפוך אור על התופעה הספציפית הזאת ממדינות אפריקה שמנוצלות בזנות בדרום תל אביב, ועם המיפוי אנחנו נראה מה ההמשך.

<קריאה: אני יכולה להגיד שמי שמטפל בזה זה הקליניקה יעל, יש מישהי שעובדת - - - ערבית, מה שאתם רוצים, שהיא תעשה את ה- - -

עליזה לביא: בסיור שקיימתי עם המרפאה כן ראינו נשים אריתראיות, ואם בסיור קודם אמרו לי "מה פתאום, נשים אריתראיות לא נמצאות במעגל", ראיתי אותן במו עיני.

עליזה לביא: חברות וחברים, הברחת נשים לשם זנות זו תעשיה שמגלגלת הרבה מאוד כסף.

עליזה לביא: כסף זה שם המשחק.

עליזה לביא: פתחנו דרך לתיירות ואני מברכת באמת על העבודה הנהדרת של משרד התיירות, אני פעם שלישית מציינת את העבודה שנעשית, אבל צריך להבין שיש פה בעיות נוספות שעם חלקן ניסינו להתמודד בשנים עברו והצלחנו, ואסור לנו לא לראות איך אנחנו מקדמים, אז אנחנו חלילה לא נגד משרד התיירות, להיפך.

<קריאה: גבירתי, אני חייבת לציין משפט אחד נוסף.

<קריאה: משרד התיירות הוא חל מהפורום של מניעת סחר בבני אדם.

עליזה לביא: לגמרי, גם בדיון שקיימנו - - -

<קריאה: הוא שם בהיבטים אחרים לגמרי, אבל בהיבט של הוויזות אני חייבת לציין את עמדת המשרד כי כמו שאת מבינה, התפקיד שלנו זה גם להסיר חסמים לתיירים ולצערי אין הרבה דרכים להיכנס למדינת ישראל, אחת הדרכים וזה דרך - - - בעצם זה תיירות ולכן זה נמצא תחת ה - - -

עליזה לביא: כן, אבל תראי, מה שעולה כרגע זה שהמספרים לא עלו במשהו שאפשר להתייחס אליו.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה בקפיצה של אלפי אחוזים.

עליזה לביא: מדובר במדינות, קטגוריות ברורות, אנחנו לא באים ומדברים על כל המדינות, אבל כדי למנוע אולי חלק מהמבוכה, מצד שני כן יש הבנה דיפלומטית, צריך לבוא ואולי לייצר איזה שהוא כלי עבודה שיהיה מצד אחד - - - לגמרי, הרי זה קורה.

עליזה לביא: זה קורה ו-5,000 ו-6,000 שנעצרים בשדה התעופה, צריך לראות איך מתמודדים עם זה.

עליזה לביא: מצד שני, את לא יכולה לחשוף את האוכלוסייה בישראל כי יש רצון, אנחנו גם צריכים לתת מענה - - -

<שרון אלה מאיר: אבל עדיין אנחנו נמצאים כאן בתוך המדינה במספרים אחרים, כי אני שמעתי פה ש- - -

עליזה לביא: אז אני שוב ביקשתי, ואני אחזור על זה גם עכשיו בסיום, לבוא ולראות קודם כל מאיפה נובע הפער הזה, וגם כששר התיירות ישב כאן ודיברנו על הירתמות של בתי המלון ושל התיירות בבתי המלון עצמם, והיו פה כמה אזכורים על בתי המלון, אז אנחנו צריכים לבוא ולראות.

עליזה לביא: אנחנו לא נגד.

עליזה לביא: חלק גדול מהעבודה כאן זה לבוא ולראות איך עובדים ביחד.

עליזה לביא: למגר ולשקם ולעצור זו עבודה משותפת של כל מי שנמצא בשולחן וזה הייחוד בשולחן הזה, ולא כל דיון אתם נמצאים, משרד התיירות.

<שרון אלה מאיר: אנחנו אגב נמצאים בכל דיון.

עליזה לביא: של הזנות?

עליזה לביא: כל דיון?

<שרון אלה מאיר: בוודאי.

<שרון אלה מאיר: כשזה נוגע אלינו אנחנו - - -

עליזה לביא: אה, אתם מחליטים.

עליזה לביא: כי אני קיבלתי - - -

<שרון אלה מאיר: לא, כשזה נוגע לבתי מלון - - -

עליזה לביא: אני פשוט שמחה מאוד שאת איתנו כי היו כמה דיונים בפעם האחרונה שנשלח לנו מכתב "משרד התיירות לא מוצא עניין בנושא", אני אראה לך.

<שרון אלה מאיר: אז זה לא הגיע אלי.

<שרון אלה מאיר: כשזה מגיע אלי - - -

עליזה לביא: אז עכשיו לפרוטוקול אני מבקשת שהזימונים יגיעו ישירות למייל שלה.

עליזה לביא: תשמעי, בסוף לא סתם רחלי קיבלה תואר כבוד אצלנו.

עליזה לביא: ורובי כמובן ושולי בכלל, אז אנחנו כאן באווירה, כי כל מי שכאן מבין שרק יחד אנחנו נוכל לתקן, לסייע לקדם ולראות איך אנחנו - - - אז בואו נבין שהברחה של נשים וזנות במדינת ישראל וסחר זה כסף, זה מיליונים של דולרים, וכל פרצה במדיניות, וכל פרצה באשרות הכניסה מנוצלת על ידי גורמים עבריינים במדינת ישראל, וגם מחוצה לה, ועברנו דרך משמעותית במאבק ובמיגור, בהתמודדות הזאת עם סחר גם בבני אדם ובטח בנשים, וזכינו להכרה, וכל שנה אנחנו מוזמנים, בחמש השנים האחרונות, להצגת הדו"ח, לברכות בבית הנשיא, לטפיחה על השכם בשגרירות האמריקנית.

עליזה לביא: אנחנו לא יכולות ולא רוצות ולא יכולים ולא רוצים לחזור אחורה.

עליזה לביא: ולצערנו הדיווחים שכרגע אני שמעתי אותם מחייבים אותנו בדק בית ולאגום את הכל ולראות איך אנחנו מתמודדים.

עליזה לביא: לכן הועדה קוראת לשחקנים, אומנים ובכלל לאנשי רוח לבוא ולהצטרף ולאמץ את רוח הדברים שמביא אשטון קוצ'ר אל הקונגרס בארצות הברית ולהראות יותר מעורבות של מובילים חברתיים בקריאה לעצור סחר בבני אדם, סחר בנשים ואת הזנות במדינת ישראל, ולסייע בידינו לקדם את חוק ההפללה.

עליזה לביא: הועדה למדה כי למשרד המשפטים וליתר משרדי הממשלה אין נתונים מפורטים על אודות תופעת הסחר בנשים לצרכי זנות, וההסתמכות למעשה היא על דיווחים של המשטרה ו/או ממה שמתפרסם באתרים השונים ובעדויות שנאמרות כאן או נעזרנו כאן בארגונים, ולכן אנחנו פונים גם למשרד התיירות וגם לרישום האוכלוסין תוך חודש ימים, אודות מספר הנכנסים מכל מדינה, לרבות מדינות מזרח אירופה, גם בפילוח שאתם נתתם לנו וגם על פי הבקשה בפילוח המגדרי, לבוא ולראות איך נכנסים למדינת ישראל, ואת מספר הסירובים שנעשים, גם כן כמובן לפי הפילוח, גברים ונשים.

עליזה לביא: הוועדה קוראת למשרד התיירות, רשות האוכלוסין ומשרד המשפטים לשתף פעולה ולהחליף באופן תדיר מידע זה עם זה.

עליזה לביא: הוועדה מבקשת מפרקליטות המדינה להעביר לידיה פילוח של תיקים בנושא סחר בנשים לצרכי זנות, פילוח של השנתיים האחרונות, כיצד טופלו התיקים.

עליזה לביא: אנחנו למדנו כאן מנציגת פרקליטות מחוז תל אביב, עורכת הדין לילך שלום כי מערכת המשפט עדיין מתחשבת במפעילי בתי הבושת, ומגלה כלפיהם רגישות גבוהה מאוד בעונשים שהיא מטילה.

עליזה לביא: אנחנו מבקשים ונקרא להכשרות בתחום הזה ונפנה להנהלת בתי המשפט כדי לרענן את ההנחיה בנושא ההתייחסות של השופטים לתופעת הזנות, ונבקש הכשרות של שופטים בנושא הזה.

עליזה לביא: ואנחנו נפנה למשטרת ישראל, מחלקת הסייבר, לנסות ולאתר אתרים העוסקים בפרסום זנות ואתרים הקוראים לעסוק בזנות בישראל תחת מסווה של תיירות.

עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם שבישיבה הקודמת קיבלתי מספר אתרים על ידי רעות מ"עלם", ופניתי לפייסבוק והאתרים האלה הורדו.

עליזה לביא: ג'ורדנה נציגת פייסבוק בישראל משתפת איתנו פעולה, היא קיבלה את החומר, ישבתי איתה, עבודה של הצוות שלי כאן ואני רוצה גם להודות לצוות היקר שלי שעובד בנושא ורתום, והאתרים האלה הוסרו.

עליזה לביא: אני צריכה מידע.

עליזה לביא: תעבירו לנו מידע.

עליזה לביא: אתם רואים אתר, אתם רואים מקום, אנחנו רותמים יותר ויותר גורמים שמשתפים איתנו פעולה.

עליזה לביא: האתרים הללו שרעות הצביעה עליהם, את חלקם היא הציגה בדיון שהיה כאן כמו שאתם זוכרים, הורדו.

עליזה לביא: ייתכן ויחזירו אותם בדרכים נוספות, כולם לומדים טכנולוגיה ומתקדמים כל הזמן.

עליזה לביא: לאחרונה בסיור שמענו על אפליקציות לזנות.

עליזה לביא: אפליקציות שעוברות ומתמודדות עם החקיקה או עם הדברים שקיימים, אז באפליקציות הללו גם צריך לבוא ולראות בעצם איך הטכנולוגיה המתקדמת מחייבת אותנו לבוא ולראות איך מקדמים.

עליזה לביא: תעבירו לנו מידע, סיפורים, ידע, אנחנו פה בשביל לעשות ביחד.

עליזה לביא: תודה רבה חברת הכנסת מועלם, תודה רבה לכם, המשך יום טוב.