הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 38, 2017-02-20 12:18

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: שלום לכולם, אני פותח את הוועדה לצדק חלוקתי ושוויון חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: הנושא שלנו היום זה תמונת מצב, תמיכה והעשרה בתחום הרשויות המקומיות לתלמידים ממשפחות במצב סוציו אקונומי נמוך באזורי הפריפריה, שאנחנו שוב מסבירים פעם אחר פעם, כשאנחנו מדברים על פריפריה, אנחנו מדברים גם על פריפריה חברתית ולאו דווקא פריפריה גיאוגרפית.

מכלוף מיקי זוהר: אין זה אומר אם יש רשות שמיקומה הוא במרכז הארץ אבל יש בה שכונה מאוד מאוד מוחלשת, ברור שאנחנו נתייחס למונח "פריפריה" באותה מידה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקדם בברכה את הסטודנטים לעבודה סוציאלית שהגיעו לכאן היום לדיון.

מכלוף מיקי זוהר: ברוכים הבאים, אני מקווה שתהנו מהדיון היום.

מכלוף מיקי זוהר: בקצרה אומר שאני מקווה שבסופו של דבר אנחנו נמצא היום חלק מהפתרונות, גם באמצעות משרד החינוך וגם באמצעות גורמים נוספים שהגיעו לכאן, להביא איזה שהוא פתרון לתושבי הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית בשכונות החלשות, יש פערים בין הפריפריה למרכז ובפריפריה של השכונות, בין שכונות חזקות לשכונות חלשות.

מכלוף מיקי זוהר: קיים ריבוי של צרכים שלא נענה כי אין משאבים מתאימים, אין איגום משאבים, אין איגום משאבים של כלל הצרכים באופן יעיל כפי שאנחנו רוצים שיקרה, ונוצר גם ניצול של אוכלוסייה במצוקה, האוכלוסייה החלשה, כי אין גם את הניצול הנכון של התקציב.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים כמובן על תקצוב של חינוך ורווחה.

מכלוף מיקי זוהר: היום מדינת ישראל מתקצבת את החינוך ואת הרווחה פר תלמיד, ולא מתייחסת לדירוג הסוציו אקונומי של אותה רשות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ניסינו לקדם חקיקה בנושא שתביא לתקצוב דיפרנציאלי, זה אומר שאם רשות חלשה מאוד היא תקבל סיוע גבוה יותר בחינוך ורווחה ואחוז המצ'ינג שלה יהיה נמוך, ורשויות חזקות במצב סוציו אקונומי גבוה, יתנו מצ'ינג קצת יותר גבוה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם שעבור הרשויות החזקות זה סכום שולי.

מכלוף מיקי זוהר: עבור הרשויות החלשות זה BRAKE CHANGER, זה יכול לעשות שינוי משמעותי.

מכלוף מיקי זוהר: לצערי הרב השלטון המקומי התנגד ואנחנו נמשיך להיאבק עד שאנחנו נגיע למטרה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: יתחילו לדבר הגורמים שהגיעו כדי לספר קצת, אסתר עקיבא, מנהלת פרויקטים במועצת הנגב בבקשה.

<אסתר עקיבא: שלום.

<אסתר עקיבא: מועצת הנגב היא ארגון גג של ראשי רשויות, מגזר שלישי ומוסדות עוגן שהוקם בנגב לפני כשנתיים במטרה לקדם מדיניות שמיטיבה עם הנגב.

<אסתר עקיבא: אחת הסוגיות שאנחנו עוסקים בהן זה נושא של חינוך, באופן לא מפתיע.

<אסתר עקיבא: את הסיפור של תקצוב דיפרנציאלי אנחנו מכירים, היינו שם.

<אסתר עקיבא: סביב השיח הזה בעצם התחלנו להעמיק, קצת להבין את גודל הבעיה ולדבר קצת על פערים.

<אסתר עקיבא: אני רוצה לדבר על כמה דברים.

<אסתר עקיבא: בטייטל כתוב "תמיכה והעשרה", כשהצורה שבה אני תופסת את זה, זה בעצם תמיכה למערכת החינוך.

<אסתר עקיבא: משהו שנוגע למסגרות הפורמליות, כשאנחנו יודעים שבפריפריה יש פערים וכשאנחנו יודעים שמלבד הפריפריה יש את הפריפריה של הפריפריה, אני אתן דוגמאות מהאזורים שמהם אני מגיעה, משנים רבות של מגורים ועבודה בנתיבות.

<אסתר עקיבא: יש את נתיבות, מדד סוציו אקונומי 3, ויש את השכונות הוותיקות, בתי הספר שם עם מכלול של בעיות מאוד קשות בגלל שבתי הספר בשכונות הקשות והוותיקות הן בעצם, אם היינו צריכים לתת להן דירוג סוציו אקונומי הוא היה אף נמוך יותר.

<אסתר עקיבא: בתי הספר מתקשים מאוד לתת מענים לתלמידים כל כך כל כך רבים עם צרכים גדולים, ובעצם מגיעים למצב שגם התיעדוף או התמיכה הנוספת שמשרד החינוך נותן לא מצליח לגשר על הפערים והעשרה זה כל מה שקורה אחרי הצהריים שזה שעות הפנאי.

<אסתר עקיבא: כאן אני צריכה להגיד שלקראת הוועדה הזאת דיברתי עם למעלה מעשרה ארגונים שעוסקים בפנאי.

<אסתר עקיבא: פנאי זה אומר כל מה שקורה אחרי שעות בית הספר.

מכלוף מיקי זוהר: זה חינוך בלתי פורמלי.

<אסתר עקיבא: חינוך בלתי פורמלי.

<אסתר עקיבא: שני דברים יש לי להגיד.

<אסתר עקיבא: השיחות היו מאוד מאוד מעניינות, נתונים לא הצלחתי להשיג.

<אסתר עקיבא: לא הצלחתי לקבל תמונת מצב שאני אוכל להביא לכאן, שמדברת על כמות השירותים שניתנת - - -

מכלוף מיקי זוהר: בעניין הזה אני רוצה רק לומר משפט אחד חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: החינוך הבלתי פורמלי בסופו של דבר, מרביתו מגיע מהרשות המקומית.

מכלוף מיקי זוהר: הווה אומר שהרשות המקומית בדרך כלל היא זו שמפעילה את החינוך הבלתי פורמלי.

מכלוף מיקי זוהר: המדינה ממעטת להתעסק בחינוך בלתי פורמלי לצערי הרב, והדבר הזה מוטל על הרשות.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתה רשות חזקה, נניח עירית ראשון לציון, ששם התקציבים זורמים ויש עודף תקציבים מדי שנה, אז קל לך להשקיע הרבה מאוד כסף בחינוך בלתי פורמלי, קל לך להעשיר את הילדים שלך.

מכלוף מיקי זוהר: ואם אתה עירית ירוחם, ששם התקציבים הרבה יותר נמוכים ואתה בגירעון תקציבי קבוע, אין לך כסף לחינוך בלתי פורמלי.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שהילדים מסיימים את שעות הבית הספר באזור השעה 13:30, 14:00 ולא מקבלים שום חינוך בלתי פורמלי, בגלל שאין את התקציב.

מכלוף מיקי זוהר: וכאן מתחילים לצמוח הפערים.

מכלוף מיקי זוהר: כאן אנחנו מתחילים לראות איך ילד שגדל ברשות חלשה או שכונה חלשה שלא מופנים שם משאבים מספיקים לחינוך בלתי פורמלי, לעומת ילד שמקבל לפחות שניים אם לא שלושה חוגים ביום.

מכלוף מיקי זוהר: לכן השוני הוא משמעותי, וכך מתחיל הקיפוח, כך מתחילים הפערים בחברה הישראלית ועל כך אנחנו גם עורכים את הדיון הזה היום.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לתת לך לסיים, כדי שנוכל לעבור לדובר הבא.

<אסתר עקיבא: בתהליכים שאנחנו קיימנו במועצת הנגב נתנו שם לתופעה שקורית בפריפריה, הם קראו לזה "פרויקטיטיס".

<אסתר עקיבא: כך קוראים למחלה הזאת.

<אסתר עקיבא: המחלה הזאת היא מחלה של ארגוני מגזר שלישי בתהליכים מאוד מאוד מבורכים שנכנסים הם לרוב קצרי טווח, בתי הספר, הרשויות המקומיות לא תמיד יודעות לכמה זמן התכניות האלה מגיעות, תכניות העשרה.

<אסתר עקיבא: מתוך מחקר שראיתי, 39% מהתכניות האלה – שלחתי את המחקר גם לאריאל, אתם יכולים לעיין בו – מהתכניות האלה נוגעות בהעשרה, 13% בצמצום פערים, מספר התכניות של מגזר שלישי שעוסקות בחינוך בנסיקה לאורך העשור האחרון בגלל אותם פערים.

<אסתר עקיבא: מתוך מחקר של דוקטור איריס בן דוד אדר, שנפגשתי איתה, היא מדברת על ההבדל בין סיכויי ההצלחה של ילד מאשכול סוציו אקונומי 1 ל-10.

<אסתר עקיבא: הפערים האלה לפני כ-15 שנה היו פערים של פי 5, כלומר הסיכויים של ילד ביחס לעצמו, לא ביחס לאחרים, במדד סוציו אקונומי 10 היו פי 5 מאשר מדד - - -

יעל כהן-פארן: פי 5 מה?

מכלוף מיקי זוהר: סיכוי יותר טוב להצליח.

<אסתר עקיבא: סיכויי הצלחה.

יעל כהן-פארן: סיכוי מה, להתקבל לאוניברסיטה, מה נמדד?

<אסתר עקיבא: לא, דווקא בכוונה זה ביחס לעצמו.

<אסתר עקיבא: זה לא ביחס למדדים חיצוניים, אפשר לעיין בזה, אני יכולה גם לשלוח את המחקר הזה.

<אסתר עקיבא: הסיכויים היום עומדים על פי 16 והם במגמת צמיחה.

<אסתר עקיבא: לתוך המקום הזה נכנסים כל ארגוני המגזר השלישי המבורכים, הרבה מאוד תכניות, דרך אגב - - -תקציבי המדינה, הבעיה המרכזית היא שאין מנגנוני ניהול, סינון ופיקוח על כל התכניות האלה, לרוב הן לא יעילות.

<אסתר עקיבא: והרשויות המקומיות, קשה להן מאוד להשתלט על כמות הארגונים שמגיעים לתת דברים מבורכים ולכן הסיפור הזה מאוד מאוד חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי הכנסת, לעדכן אתכם שהשלטון המקומי לא הגיע היום לדיון.

יעל כהן-פארן: למה?

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: בגלל שהוא מתנגד לתקצוב דיפרנציאלי.

מכלוף מיקי זוהר: הוא רוצה שפורום ה-15 לא יוותר אפילו לא על אגורה אחת מכספו הרב לטובת אוכלוסיות חלשות.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם הגרידיות - - -

יעל כהן-פארן: זאת האמירה?

מכלוף מיקי זוהר: הם אומרים את זה, הם התנגדו לתקצוב דיפרנציאלי לאורך כל הדרך.

מכלוף מיקי זוהר: אז הם לא הגיעו היום, לא כיבדו את הדיון, ואנחנו מפה גם בסוף הדיון נאמר במסקנות שאנחנו בזים להתנהלות השלטון המקומי בכך שהוא לא מכבד את הדיונים החשובים האלה, שבסופו של דבר רוב הרשויות המקומיות ששייכות לשלטון המקומי הן רשויות שהן במצב סוציו אקונומי נמוך.

מכלוף מיקי זוהר: ואם השלטון המקומי מתייחס בצורה כזאת לרשויות החלשות הרבות שנמצאות בשלטון המקומי, אולי מוטב להם לחפש שלטון מקומי חדש, כי השלטון המקומי הזה לא דואג להן.

מכלוף מיקי זוהר: אני ממשיך.

מכלוף מיקי זוהר: שלמה קרפ, מנהל תחום החינוך המיוחד, ארגון ההורים בירושלים.

מכלוף מיקי זוהר: אם אפשר כל אחד בקצרה, כי אנחנו רוצים לאפשר לכולם להספיק לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: הדיון אמור להסתיים בשעה 13:30.

<שלמה קרפ: אני מחזיק תיק החינוך המיוחד בארגון ההורים בירושלים, אני גם בפורום.

<שלמה קרפ: אני חושב שהשאלה הראשונית שצריכה להישאל, אם למדינה בכלל יש אינטרס שזה ישתנה.

מכלוף מיקי זוהר: חד משמעית כן.

<שלמה קרפ: אני לא חושב ככה, כי מי שעושה היום את העבודה זה כל מיני עמותות למיניהן שנכנסות ומנסות באמת לעשות יותר טוב.

<שלמה קרפ: השכבות הבאמת חלשות, גם השכבות שמגיעות אלי לקבל ייעוץ ויש להם אפילו ילדים בחינוך המיוחד, וזו ההתמחות שלי, אם אני אקח אותו ילד מאזור יותר חזק, ואותו ילד עם אותה תסמונת ואותו דבר מאזור יותר חלש, הילד ההוא יתקדם כי להורים שלו יש את האפשרויות לכל הטיפולים מה שמסביב, מה שילד בסוציו אקונומי נמוך לא יכול.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

<שלמה קרפ: והדבר היותר עצוב, שאם אנחנו נסתכל מי הילדים שמסתבכים גם מבחינה פלילית הם הילדים שיוצאים ב-13:30 לבית הספר.

<שלמה קרפ: מי שהולך לחוגים או - - - שאר הילדים מסתבכים גם עם החוק, ואחר כך נורא מתפלאים למה גם הפשיעה בגיל צעיר מתחילה לטפס למעלה.

<שלמה קרפ: אני חושב שעד שלא תהיה איזו שהיא אמירה של המדינה, לא של כל פילנתרופ שבא ומתחילים לגייס כסף - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים איתך לחלוטין.

<שלמה קרפ: אני אומר, המצב פה הרבה יותר גרוע.

<שלמה קרפ: היא ציינה את בתי הספר, אני חושב שבכלל צריך להאריך את שעות הלימודים עד 15:00, 15:30 באזורים החלשים שלילדים יהיה להם גם לאן לשאוף ולהשתמש בחלק מזה כדי להעשיר אותם ולתת להם את הידע שיהיה להם את הסיכוי.

<שלמה קרפ: נשאלה פה השאלה אם זה לאוניברסיטה.

<שלמה קרפ: יש הרבה שכבות שהקיום שלהן זה קודם כל להגיע לבית הספר עם בטן מלאה, עם אוכל, אחר כך זה לחשוב על האוניברסיטה.

<שלמה קרפ: יש פה משהו מעוות, יש פה משהו מזלזל, ואני הרבה פעמים שואל את עצמי במשרד האם זה לא אינטרס למדינה, שאם כולם יהיו באוניברסיטה לא יהיה מי שינקה את הרחובות או מי שיהיה סבל, כי יכול להיות שיש אינטרס גם.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כל אין בעיה בעניין הזה, גם אנשים שיעבדו בעבודות שחורות יחסית וקשות יותר, אני מקווה שיגיע היום שיהיו כמה שפחות ישראלים שילכו לעבוד בזה, תמיד נוכל לייבא עובדים שיעשו את העבודה השחורה, זה בסדר גמור, יש הרבה אוכלוסיות בעולם שהיו רוצות לבוא לעבוד פה בשמחה, אנחנו כרגע לא רוצים לתת להם כי יש הרבה ישראלים שאין להם עבודה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מצליחים לצמצם את האבטלה ל-6% אבל השאיפה שלנו להגיע לפחות מ-6% אבטלה כדי שיהיו כמה שיותר אנשים עובדים עם כמה שיותר יכולות כלכליות אישיות ולא שיסתמכו על המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להגיד לך רק דבר אחד, וכשהבאתי את הועדה הזאת למציאות, כשהבאנו אותה לעולם, אנחנו דיברנו על הזדמנות שווה.

מכלוף מיקי זוהר: לא דיברנו על טובות ולא מתנות ולא דיברנו על דגים, דיברנו על חכות.

מכלוף מיקי זוהר: דיברנו על זה שאנחנו רוצים שכל ילד במדינת ישראל יקבל הזדמנות שווה.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו, שימו לב לאבסורד, חבריי חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: עירית תל אביב שמדי שנה נשארים לה עודפים תקציביים בני מאות מיליוני שקלים, אם אנחנו היינו לוקחים מקופת עירית תל אביב, לא לוקחים, אלא נותנים פחות לקופת עירית תל אביב בכל מה שקשור לתקצוב של חינוך ורווחה, נניח ב-300 מיליון שקל, כשאני אומר לכם שעירית תל אביב עוברת את זה בקלי קלות, היא לא מרגישה את זה, זה אפילו לא מכה קלה בכנף.

מכלוף מיקי זוהר: ב-300 מיליון שקל אנחנו יכולים להציל אולי 100 רשויות מקומיות.

מכלוף מיקי זוהר: עם 3 מיליון שקל בשנה.

מכלוף מיקי זוהר: 100 רשויות מקומיות חלשות, לתת להם חינוך, רווחה, לתת להם חינוך בלתי פורמלי, לעזור לילדים שלהם לקבל את ההזדמנות השווה.

מכלוף מיקי זוהר: ועירית תל אביב מתנגדת, ובראש המאבק יחד עם יושב ראש השלטון המקומי כנגד תקצוב דיפרנציאלי ברווחה.

מכלוף מיקי זוהר: פינאטס לעיר תל אביב, אל מול עולם ומלואו לרשויות חלשות בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: אותו הדבר גם רשויות אחרות חזקות, פורום ה-15, אני לא צריך לנקוב בשמות, כולם יודעים מי בפורום ה-15, התנגדות נחרצת ובעצם מאיימים גם בהשבתה של המדינה כולה אם אנחנו נעשה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: מה הטענה שלהם מנגד?

מכלוף מיקי זוהר: תביאו כסף מהמדינה.

מכלוף מיקי זוהר: תביאו כסף מהמדינה בזמן שיש עודף תקציבי ברשויות המקומיות האלה, והאבסורד הכפול והמכופל פה, מאיפה מגיע העודף התקציבי של הרשויות האלה?

מכלוף מיקי זוהר: מהמדינה.

מכלוף מיקי זוהר: מהארנונה הממשלתית הרבה שמשולמת שם, מהבסיסים הרבים שנמצאים שם.

מכלוף מיקי זוהר: כל משרדי הממשלה מצויים היום בתל אביב והם משלמים שם מיליוני שקלים ארנונה.

מכלוף מיקי זוהר: מכספי המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אבסורד בלתי נגמר, ואני מקווה שבסוף אנחנו גם נביא סוף לאבסורד הזה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת איתן ברושי בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, ציבור שמתכנס כאן בוודאי מוטרד מהנושא והוא לא חדש, אבל אני רוצה להעיר שתי הערות לא ארוכות.

איתן ברושי: אחת – אני חושב שהתרומה שלנו יכולה להיות כאן בוועדה אם נוביל מהלך של קביעת סל לתלמיד או סל לחניך או סל למי שקשור לחינוך הבלתי פורמלי, כדי שנוכל לשפוט אם יש או אין גם ברשות הנגב שהיא לא אחידה, גם לא כל הרשויות בתוך רשות הנגב.

איתן ברושי: צריך לפי דעתי להגיד מהו הסל שאם ניתן אותו לתלמיד, - - - את דמות הבוגר אליה אנחנו שואפים, תלמיד מהגיל הרך ועד בכלל, וגם לחינוך הבלתי פורמלי שאני חושב שהוא משלים ומי שעסק בזה וכל אחד יודע שאם האחריות שלנו נגמרת ב-13:00 או 14:00 בצהריים ועד למחרת בבוקר אנחנו לא יודעים מה עושים התלמידים או החניכים, יהיה קשה להגיע לתוצאות ולהישגים.

איתן ברושי: לכן התפיסה שגם הציג שר החינוך הקודם וגם אנחנו מכירים אותם מההתיישבות של 24/7, כלומר אחריות כוללת על כל ימות השנה ועל כל שעות היממה, וקשה להפריז אם לא נאמר שלפעמים השעות האלה הן יותר חשובות מהשעות של בית הספר מבחינת מה יכולה להיות התוצאה של חוסר פעילות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר בקטע הזה, אולי אתה יכול לעזור אדוני היושב ראש, אני כבר כמה חודשים מחזיק הצעה בתוך ועדת השרים לחקיקה כדי לא להפיל אותה, להפוך את החינוך לעבודה מועדפת.

איתן ברושי: כלומר שבוגרי צבא שוודאי יש להם חלקם רקע בתחום החינוך, תנועות הנוער, צה"ל וכולי, יכולים לעשות עבודה מועדפת כמו בנושאים של חקלאות או תעשיה או סיעוד, גם בתחום החינוך, בעיקר כמובן בחינוך הבלתי פורמלי, אני חושב שזה מחזק בעיקר במקומות שאין מספיק כח אדם וחלק מהם היה גם נשאר באותן מקומות וגם בתחום החינוך.

איתן ברושי: הדבר השני, אדוני היושב ראש, צריך להבחין בדיונים שלנו בין דיונים שדנים על הרשויות ובין דיונים שדנים על השכונות.

איתן ברושי: אני חושב שעירית תל אביב כמו שהזכרת, וגם ערים אחרות, לא צריכות התערבות בניוד משאבים בתוך העיר בין שכונה חזקה לשכונה חלשה.

איתן ברושי: אני חושב שאנחנו לא צריכים להיות אלה שמנהלים את הרשות, נתת דוגמה כרגע על תל אביב, אינני בקיא במספרים, נניח שהמספרים האלה כמו שאתה אומר הם מרשימים, מה, אנחנו צריכים להתערב בניוד משאבים לשכונה חלשה בתל אביב?

יעל כהן-פארן: לא, הוא אמר - - -

איתן ברושי: רגע, לפני שאני לוקח, אני לא חושב שאנחנו צריכים להתערב בשכונה שהיא יותר חלשה מהתמונה הכללית של עיר או ישוב.

איתן ברושי: בשביל זה יש ראש עיר, אם הוא לא בבית סוהר, ובשביל זה יש ראש רשות שצריך לטפל עם הועדות שלו במה שמתחייב מהשטח שיפוט שלו.

איתן ברושי: אנחנו צריכים לטפל בתמונה הכללית.

מכלוף מיקי זוהר: על זה דיברתי.

איתן ברושי: לא, אבל לא משכונה לשכונה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי שהמדינה מתקצבת את החינוך ואת הרווחה ברשויות פר ראש, לא בהתאם למצב הסוציו אקונומי, ואני טוען שצריך לתקצב את הרשות בהתאם למצב הסוציו אקונומי שלה.

מכלוף מיקי זוהר: לתת יותר כסף בדרום, בצפון ובשכונות החלשות ופחות כסף ברשויות החזקות.

מכלוף מיקי זוהר: כי הרשויות החזקות, יש להן מספיק עודפי תקציב שהן יכולות לפתור את הבעיה.

איתן ברושי: מה שאומר שרשות חזקה, אנחנו לפעמים מדברים פה גם על שכונות.

מכלוף מיקי זוהר: לא דיברתי על שכונה.

איתן ברושי: אוקיי.

איתן ברושי: אז בשביל הישיבה הבאה.

איתן ברושי: לפעמים מדברים גם על שכונות בתוך ערים ואני לא אתן דוגמה כי כל אחד מכיר את הדוגמאות.

איתן ברושי: שכונה בתוך עיר שיטפל בה ראש הרשות.

איתן ברושי: כי יש רשויות מספיק חזקות, חלקן במרכז הארץ, שלא חסר להן משאבים עוד לפני שמאחדים את בת ים עם תל אביב.

איתן ברושי: ולכן אני חושב שיש מקום לומר שישוב, רשות צריכה לעשות סדר בתוכה לפני שהיא מבקשת משאבים נוספים.

איתן ברושי: דבר שני, אני מסכים איתך ב-100%, ואמרתי לך, גם הגשתי הצעת חוק בעניין, שאותו סל שאנחנו מתכוונים לו, סל לתלמיד, סל לחניך, במקומות שלא עומדים המדינה חייבת להשלים אותו ואני גם תומך בגישה הזאת של המצ'ינג, במקום לקחת ממישהו, לתת למישהו יותר.

איתן ברושי: כלומר, הרשות החלשה יהיה לה או 0 מצ'ינג או פחות.

איתן ברושי: בין 1 ל-5 ישלמו קצת ב-1 וקצת יותר ב-5, אבל לא את ה-30% שקיימים היום.

איתן ברושי: זה יחסוך את הוויכוח הפנימי גם.

איתן ברושי: במקום לקחת ממישהו, המדינה תעשה חלוקה דיפרנציאלית במשאבים שלה, ועל ידי כך היא תסגור את הפערים.

איתן ברושי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שאנחנו מציעים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני שמח שהצטרפת לדבריי.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת יעל כהן פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כל אני מברכת על הדיון אדוני היושב ראש.

יעל כהן-פארן: לפני פחות משבוע היה דיון ביום הכנסת הצעירה, יחד עם הרבה נציגים בני נוער והוצג שם דו"ח ה-ממ"מ, בדיוק בנושאים האלה של אחוזים, של לימודי המדעים והגעה לבגרות וגם כניסה לאוניברסיטה ולאיזה מקצועות מגיעים, וזה היה קצת יותר רחב מרק לימודי מדעים כי בסופו של דבר הנתונים מדברים על כל המקצועות ובאמת אני ממליצה לכולם להיכנס, אני בטוחה שהדו"ח באתר של ועדת המדע.

יעל כהן-פארן: זה לא מפתיע, שום דבר לא הפתיע שם.

יעל כהן-פארן: ברור שיש כאן מצב של חוסר צדק משווע ופערים שהם רק הולכים וגדלים, ומי שכבר כן מסיים בגרות מהפריפריה ומהאשכולות הסוציו אקונומיים הנמוכים ביותר של הישובים ומגיע לאוניברסיטה, אז בדרך כלל המקצועות ברוב המוחלט הם חינוך, ומקצועות עזר רפואיים, מעט מאוד מגיעים באמת למקצועות יותר גבוהים וגם במקצועות האלה שאנחנו רואים ששם מדובר על שכר יחסית נמוך - - -

מכלוף מיקי זוהר: מצטרף יושב ראש השלטון המקומי.

מכלוף מיקי זוהר: אף פעם לא זכינו עד עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא מגיעים אף פעם.

מכלוף מיקי זוהר: קודם תקפתי את השלטון המקומי נחרצות.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי שהם לא מגיעים לדיונים, לא מכבד את הדיונים שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אף פעם לא בא.

<חיים ביבס: באיזה נושא?

מכלוף מיקי זוהר: שלא הגעתם אף פעם.

<חיים ביבס: לאן?

מכלוף מיקי זוהר: לדיון שלנו.

<חיים ביבס: אנחנו תמיד מגיעים לדיונים שלך.

יעל כהן-פארן: תן לי להשלים את דבריי.

יעל כהן-פארן: ברור שיש כאן תמונה מאוד מאוד עגומה וכולנו צריכים ללמוד אותה ולקום בבוקר, וכל מה שאנחנו חושבים זה איך אנחנו משנים את המצב.

יעל כהן-פארן: כי זה לא משהו שהוא זניח, זה לא משהו שאפשר לתת לו לעבור.

יעל כהן-פארן: זו המראה של מדינת ישראל היום ואותו נוער בפריפריה שצומח ומרגיש מהתחלה, מערכת החינוך הראשונית, שאין לו שום עתיד ואין לו שום סיכוי להתקבל למקצועות נחשקים ולהתקדם בחיים, לא יכול להיות, אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד.

יעל כהן-פארן: יש פה עניין של תקצוב, יש פה עניין של למשוך כח אדם חינוכי, איכותי, ופה בפירוש גם מה שאמר חבר הכנסת ברושי על מקצוע מועדף, אנחנו צריכים להפוך את מעמד המורה ומקצוע ההוראה למשהו הרבה יותר נחשק ומתגמל, ואני אומרת את זה בתור אישה של מורה שאני יודעת כמה הם מרוויחים.

יעל כהן-פארן: זה זוועה, ועם כל הרפורמות שעשו, והדבר השני הוא שאנשים – צריך למצוא איך מושכים אותם גם להגיע לפריפריה ופה אני רוצה לומר שבעיני המדינה שוגה לחלוטין בגישה, וזה נכנס לנושא אחר שטוב שחבר הכנסת ברושי יצא, כי אחרת הוא היה פה צועק עלי, אבל נראה לי שאתה שותף לעמדות של להקים ישובים חדשים בנגב ולשפוך עליהם מיליארדים כשיש לידם ישובים שבקושי שורדים ואם תשפוך עליהם את המיליארדים הם יפרחו, וזה סדר העדיפויות של הממשלה וצריך לשים את זה על השולחן.

יעל כהן-פארן: כדי למשוך אוכלוסייה חזקה לנגב זה לא להקים להם וילות בשום מקום, אלא זה להשקיע במערכת החינוך ואם אנשים שרוצים לעבור לנגב ידעו שיש שם מערכת חינוך לתפארת ותרבות וחוגים לילדים שלהם הם יעברו וכך למשוך כח אדם איכותי לחינוך גם וגם לעוד תחומים.

יעל כהן-פארן: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחברתי חברת הכנסת יעל כהן פארן.

מכלוף מיקי זוהר: הגיע לכבד אותנו בדיון היום יושב ראש השלטון המקומי, חיים ביבס.

מכלוף מיקי זוהר: קודם אמרתי שלצערי השלטון המקומי לא הגיע לדיונים שלנו כי היו לא מעט דיונים שהם מה שנקרא, לא בהכרח מחמיאים לשלטון המקומי, אני רוצה להגיד OUT FRONT, חברי חיים ביבס הוא חבר אישי שלי בלי שום קשר לתפקידי ולתפקידי, אנחנו מכירים שנים ארוכות כי אנחנו שייכים לאותה מפלגה, אבל אנחנו חלוקים בדברים מסוימים.

<חיים ביבס: היית פעם בשלטון המקומי, אל תשכח.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי סגן ראש עיר, הייתי גם חבר בפורום של סגני ראשי רשויות ואכן אני מכיר גם את העניין של - - -

<חיים ביבס: אני לא זוכר אותך משם.

<חיים ביבס: אני גם הייתי.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי, כן.

מכלוף מיקי זוהר: באתי, הייתי.

מכלוף מיקי זוהר: לכן בלי שום קשר לוויכוחים האישיים שלנו בנושאים המקצועיים יש בינינו הערכה הדדית ברמה האישית אבל בנושאים מקצועיים אנחנו חלוקים, למשל בנושא התקצוב הדיפרנציאלי, משהו שאני ניסיתי להוביל בכנסת ופורום ה-15 התנגד ולכן זה לא קרה.

מכלוף מיקי זוהר: השלטון המקומי אמר שהכסף צריך להגיע מקופת האוצר, אנחנו אמרנו שהרשויות החזקות צריכות להחזיר קצת כסף מההכנסות של המדינה כדי שיינתן יותר לרשויות החלשות, שם הדברים עומדים.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן שנשמח לשמוע את היושב ראש מדבר בנושא.

מכלוף מיקי זוהר: אני תיכף אאפשר לך, רק קודם אאפשר לחבר הכנסת יעקב אשר כי הוא צריך לרוץ, ואחר כך ידבר יושב ראש השלטון המקומי.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא שאנחנו מנסים לדבר פה על מצב לא פשוט בחינוך ברשויות חלשות, שמסתבר, ואתה יודע אדוני, שמרבית הרשויות ששייכות לשלטון המקומי הן רשויות חלשות.

מכלוף מיקי זוהר: זה הרוב.

<חיים ביבס: צריך לעשות סדר.

<חיים ביבס: יענקל'ה, אתה ממהר?

<חיים ביבס: פעם אחת לעשות סדר, יש 57, 60 רשויות במדינת ישראל שמהוות 60% מתושבי מדינת ישראל ויש 200 רשויות שמהוות 40% ממדינת ישראל.

<חיים ביבס: יש דיספרופרוציה בין כמות הרשויות לבין האוכלוסיה.

<חיים ביבס: מכיוון שהייתי בפגישה עם המקביל שלי, יושב ראש השלטון המקומי בקטלוניה, גיליתי בכלל שעל 7.5 מיליון תושבים בקטלוניה יש 947 רשויות מקומיות.

<חיים ביבס: קח לדוגמה את המגזר הערבי, הוא 20% מתושבי מדינת ישראל, הוא 43% מהשלטון המקומי.

<חיים ביבס: זאת אומרת, באיחודים שהיו בחלק מהמקומות אפילו פיצלו את זה במקום לשני ישובים, לשלושה ישובים כי משרד הפנים, המדינה, לא באמת יודעת לעשות, גם לא האוצר.

<חיים ביבס: זה בלוף.

<חיים ביבס: אני פעם אחת אומר את מה שאני אומר הרבה זמן.

<חיים ביבס: הגיע הזמן שמדינת ישראל, ושם אתם צריכים להיות, להילחם כדי להסביר למה צריך לקחת מתל אביב זה בסדר, יש היום קרן ארנונה.

<חיים ביבס: תל אביב היא לא קרן ארנונה אפילו.

<חיים ביבס: ואפילו אתם לא יודעים.

<חיים ביבס: זאת אומרת כשמדברים משהו, אפילו לא מבינים מה אומרים.

<חיים ביבס: קרן ארנונה - - -

מכלוף מיקי זוהר: מי לא יודע?

<חיים ביבס: אתה יודע, אני מדבר על רוב חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני חוקקתי את החוק הזה.

<חיים ביבס: הכל בסדר גמור, מתוך 61 רשויות בתוך קרן הארנונה המדוברת, כמה רשויות חלשות יש?

<חיים ביבס: 57 רשויות.

<חיים ביבס: יש בסך הכל ארבע רשויות, איך אמרתי?

<חיים ביבס: תוציאו אותם אתמול.

<חיים ביבס: זו לא הבעיה.

<חיים ביבס: הבעיה היא אחרת.

<חיים ביבס: צריך לבנות סל בסיס לתלמיד במדינת ישראל, מתוך הסל הזה כן לתת דיפרנציאליות, לתת לפריפריה, לגליל ולנגב, לצפון לדרום ולפריפריה החברתית, איפה הבעיה?

<חיים ביבס: הבעיה היא אחרת.

<חיים ביבס: בבית שאן שאני גדלתי, אתם לא גדלתם בעיירת פיתוח, אני יודע מה זה עיירת פיתוח.

<חיים ביבס: ילד שם מקבל 28,000-30,000 שקל בבית שאן.

<חיים ביבס: במודיעין שאני היום מקבל אותה הוא מקבל 16,000-18,000 שקלים.

<חיים ביבס: זה כמעט כפול.

<חיים ביבס: הבעיה, איך אמר לי יחיאל זוהר, שהוא בסוציו אקונומי 3, מנהל את אחת הרשויות המדהימות במדינת ישראל, יש לו חצרות שם של באבות, כל הדברים, זו לא רשות פשוטה.

<חיים ביבס: איך אמר, והוא מנהל מערכת חינוך מדהימה.

<חיים ביבס: הוא אמר לי "חיים, מה אתה רוצה, אני אעיר באמצע הלילה ילדים לתת להם שעות?

<חיים ביבס: יש לי שעות ככה, זה לא בעיה של השעות.

<חיים ביבס: צריך להביא את הכסף, אני צריך ולא - - - לא לשים את הכסף ברשות, לשים אותו במשפחות.

<חיים ביבס: שם צריך לתת להם כדי להגדיל להם את הנטו שלהם שיהיה להם יותר כסף לרווחה בבית" ברשות לאן הכסף יילך?

<חיים ביבס: לאן הוא הולך?

<חיים ביבס: זה הכל הצגות.

<חיים ביבס: אבל אנחנו עשינו על זה מחקר.

<חיים ביבס: אני פעם דרך אגב, לפני כן גם האמנתי באמת ובתמים שיכול להיות שבמקומות מקבלים, את יודעת כמה כסף אני משקיע על הילדים, בכסף הפרטי שלי?

<חיים ביבס: אלפי שקלים אני משקיע.

<חיים ביבס: ככל שנגדיל להם את ההכנסה שלהם כך נוכל להפנות את הכסף הזה לטובת הדברים.

<חיים ביבס: יש הרבה כסף במערכת, הרבה מאוד כסף במערכת - - -

יעל כהן-פארן: אתה אומר שהכסף לא מנוצל בצורה יעילה.

יעל כהן-פארן: זה מה שאתה אומר.

יעל כהן-פארן: שיש להם 30,000 שקל והם לא יודעים מה לעשות איתו.

<חיים ביבס: מה שאני אומר, בסוף חינוך, - - -

<קריאה: כן יודעים מה לעשות איתו, אבל לא ב- - - הנכונה.

יעל כהן-פארן: הם לא עושים את זה טוב.

<חיים ביבס: במקרה, קחי לדוגמה, בירוחם.

<חיים ביבס: אותה דוגמה על הנגב, ואני מסכים דרך אגב עם תפיסת עולמך שאומרת שצריך להרחיב ישובים.

<חיים ביבס: אני בעד להרחיב את הישובים.

<חיים ביבס: להרחיב ישובים, להרחיב כמה שיותר ישובים בכל ארץ ישראל, דרך אגב, לא רק בנגב ובגליל.

<חיים ביבס: בכל ארץ ישראל להרחיב את הישובים, משום העובדה שלקחת ולפתוח מקום חדש, תשתיות חדשות, זה בזבוז כספי ציבור.

<חיים ביבס: לכן ככל שנרחיב אותם יותר זה בסדר גמור.

<חיים ביבס: אנחנו נקבל רשויות יותר גדולות, יותר חזקות.

<חיים ביבס: ככל שהרשות מתחזקת, יותר טוב.

<חיים ביבס: קחי את ירוחם, ירוחם עיר פיתוח.

<חיים ביבס: כאשר הביאו את הגרעין הדתי לאומי לשם הצליחו לקחת ולהרים את הישוב הזה למקום אחר.

<חיים ביבס: היום יש בירוחם, דרך אגב, לומדים 20 ילדים בכיתה, מה שבמודיעין אין, במודיעין הממוצע 32,שזה בין הממוצעים הגבוהים ביותר בארץ בצד אחד, בצד שני יש מורה ומשנה למורה, מה שאין לך במודיעין, ובכל זאת, איפה הבעיה?

<חיים ביבס: הבעיה היא אחת, יש פה מספר פרמטרים, אחד – סוציו אקונומי, של המשפחה, בסוף הכל מגיע מהבית קודם כל לפני הכל.

<חיים ביבס: בכל מקום, גרתי בבית שאן, ההורים העדיפו את זה על כל דבר אחר, לתת כסף קודם כל לחינוך של הילדים.

<חיים ביבס: והוא מכיר את זה והוא יודע כי זה גם היה אצלו בבית, אנחנו דיברנו על זה פעם, ואחרים יודעים את זה.

<חיים ביבס: אבל בסוף המדינה צריכה לבוא ולקחת את התקציבים העודפים האלה, צריך לקחת אותם ולנתב אותם לנצרך ולא למצרך, להביא אותם לא לרשות אלא להביא אותם למשפחות, לדאוג ששם תהיה את הרווחה כי פה יש רווחה, יש מספיק תקציבים.

<חיים ביבס: צריך לדעת להביא אותם לתוך המערכת ולעשות עליהם בקרה מלאה, שהם אכן מגיעים ליעדם ולא מגיעים למקומות אחרים.

<חיים ביבס: ככל שיעשו את זה יותר, תגלי שבמערכת יש הרבה מאוד שומנים, הרבה מאוד שוליים שאם מחזירים אותם פנימה, אפשר לקחת את המערכת ולייצב אותה.

<חיים ביבס: לא לחינם דימונה לדוגמה, זה לא מרכז הארץ, אחת ממערכות החינוך הטובות ביותר.

<חיים ביבס: למה?

<חיים ביבס: בא ראש רשות ששם בסדר העדיפויות.

<חיים ביבס: ואני אקח אותך לעוד דוגמה, אצלי בעיר מודיעין, נבחרתי ב-2008, מערכת החינוך היתה עם 70% בגרות.

<חיים ביבס: בניתי תכנית, לקח לי 8 שנים כדי להביא אותה ל-90%, במערכת של 28,000 תלמידים, כמו כל דימונה ביחד, עם כל התושבים.

<חיים ביבס: אבל בסוף זו מערכת שאתה עובד עליה לאט לאט, חינוך זה דבר שבונים לאורך זמן, לא בנקודת זמן.

יעל כהן-פארן: העניין הוא שלך במודיעין קל למשוך גם כוח אדם איכותי להוראה, כשבדימונה ובירוחם זה קצת יותר קשה.

<חיים ביבס: תעבירי פה חוק פעם אחת, תעבירו פעם אחת חוק שמורה בבית שאן ובדימונה יקבל פי 2 ממורה במרכז, תראו איזה יופי זה יעבוד.

<חיים ביבס: אבל אתם לא מסוגלים, כי האוצר יעבוד עליכם, יביא אתכם מה שנקרא, אני תמיד אומר האוצר זה השיטה של הלחמניה עם הנקניקייה ועם החוט.

<חיים ביבס: מביאים לך את הלחמניה עם הנקניקייה עם חרדל למעלה, אתה רוצה לתת את הביס אבל אז החוט נמשך, הנקניקייה נשארה באוצר, ואתה קיבלת רק את הלחמניה בלי כלום בפנים.

<חיים ביבס: זה מה שקורה עם האוצר, תמיד הם באים עם השיטה הזאת, שבסוף יוצא מהתכנית - - -

יעל כהן-פארן: יש לך דוגמה צמחונית?

<חיים ביבס: תקחי נקניקיה צמחונית, מה זה משנה.

<חיים ביבס: בסוף יוצא מהדבר הזה דבר אחד מרכזי, שצריך לקחת מורים לתקצב אותם בפי שניים, אני מורה, אני יודע, אני עושה חשבון, שווה לי כמו בהייטק.

<חיים ביבס: אנשים עושים רילוקיישן לחורים, הייתי במקומות בעולם, משלחות, אתה מגיע, אנשים נמצאים במקום, אתה שואל אותו מה אתה עושה פה, הוא אומר "כשאני מרוויח פה סדר גודל של 60,000, 70,000 שקל בחודש, שווה לי להיות פה, מה לעשות.

<חיים ביבס: אותו דבר, כשמורה במודיעין יקבל 14,000 שקלים ומורה בבית שאן יקבל 28,000 שקלים, זה שווה את זה.

יעל כהן-פארן: השינוי שדיברתי עליו, פערים - - - בעקבות שינוי נוסחת התקצוב של משרד החינוך.

יעל כהן-פארן: - - - של עדיפות לאומית.

יעל כהן-פארן: של הרכיב הזה.

יעל כהן-פארן: זה נקודת המפנה.

<חיים ביבס: אני מתנצל שאני חייב ללכת לעוד דיון, אבל את יענקלה אני מכיר הרבה מאוד שנים, הוא היה ראש עירייה מעולה, הלוואי ויחזור להיות ראש עירייה, אני חושב שהוא מבוזבז בכנסת, אבל אני בטוח שהוא יציג את הדברים.

יעקב אשר: לא הגנתי עליך כשלא היית פה.

<חיים ביבס: אני חושב שעדיין נשארת ראש עיר ב-דנ"א שלך.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, קודם כל אני מודה לך על הדיון הזה, אני חושב שהוא נכון וראוי.

יעקב אשר: דובר כאן הרבה על הנושא של חינוך משלים - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה למחוק את כל מה שאמרתי עכשיו על השלטון המקומי.

יעל כהן-פארן: אז תגיד לפרוטוקול.

מכלוף מיקי זוהר: אי אפשר למחוק את הפרוטוקול.

יעקב אשר: אבל עדיין נשארנו עם חילוקי דעות בעניין.

מכלוף מיקי זוהר: אני חלוק עליו, כן.

מכלוף מיקי זוהר: הוא חבר שלי ואני חלוק עליו.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך למה אני חלוק עליו.

מכלוף מיקי זוהר: אני חלוק עליו בגלל שפשוט ההתמודדות מול פורום ה-15 הוא בלתי אפשרי.

מכלוף מיקי זוהר: ואני בטוח שבדם ליבו, עמוק בפנים, כמי שבא מהפריפריה הוא עדיין - - -

יעקב אשר: הוא עדיין מדבר בית-שאנית.

מכלוף מיקי זוהר: אבל זה קשה כשיש לך 15 רשויות חזקות שמחזיקות כל כך הרבה כסף, בעצם מחזיקות את השלטון המקומי אומרת לך "לא, עכשיו תתמודד".

יעקב אשר: אני אגע גם בזה, אדוני היושב ראש.

יעקב אשר: קודם כל הדיון הזה חשוב וזה לא רק בהיבט של מצוינות של ילד, זאת אומרת אם ילד באזור סוציו אקונומי נמוך או פריפריה חברתית או לא חברתית יגדל, אם הוא יהיה יותר גאון מהילד מגוש דן או לא, זה לא רק זה, צריך לקחת בחשבון שיש פה פרמטרים אחרים גם כן.

יעקב אשר: זה גם כן השפעה גדולה מאוד על אחוזי נשירה מבתי ספר, החינוך המשלים הוא בעצם זרוע חובה בוודאי מקומות כאלה כמו פריפריות חברתיות ופריפריות ממש, וזה גם פוגע בילדים וגם מביא הרבה יותר נשירה וגם חושף ילדים יותר חלילה לפשיעה או לעבריינות או לדברים מהסוג הזה, ובסוף עולה למדינה פי 4, פי 1000 יותר מאשר - - - ופחות תיקים ברווחה זה גם חוסך כסף למדינה, ולכן החשיבות של לתת עוצמה יותר גדולה במקומות הללו, היא ברורה לחלוטין.

יעקב אשר: הנושא של הדיפרנציאליות, אדוני היושב ראש, כבר מתנהל פה בכמה כנסות.

יעקב אשר: כשעוד הייתי ראש רשות הייתי בעד הדיפרנציאליות הזאת, לדעתי היא דבר נכון ואמיתי.

יעקב אשר: הבאת לדוגמה את תל אביב.

יעקב אשר: תל אביב לא רק מייצרת את הכסף שלה כי ראש העיר שם הוא יותר טוב מעירייה אחרת.

יעקב אשר: תל אביב במקרה יושבת על חוף ים.

יעקב אשר: חוף ים מביא מלונות, מלונות מביאים מסחר, מסחר מביא ארנונה שהיא ארנונה גבוהה ולכן הקופה מתמלאת, ויש מספיק עודפים בשביל לעשות תכניות בבתי ספר בהיקפים שבעיר אחרת ראש עיר לא יכול להרשות לעצמו, אלא אם כן הוא פריק של חינוך, והוא אומר "אני אנקה פחות טוב את העיר, אני אשקיע פחות בתברואה, אני אשקיע פחות בגינון, אני אשקיע פחות בדברים אחרים ואני משקיע את הכל בחינוך" זה גם אג'נדה מסוימת, אבל כזה ראש עיר סביר להניח שגם ידיחו אותו אחרי חמש שנות שלטון.

יעקב אשר: ההתלבטות הגדולה ביותר של ראש עיר זה מה הוא עושה עם התקציב שיש לו, אם הוא שם את זה עכשיו על מסייעת לילד שצריך חינוך מיוחד או שהוא נותן את זה למשהו אחר, וההחלטות האלה הן ההחלטות הקשות ביותר בימיו ובחייו של ראש עיר.

יעקב אשר: לכן אני בא ואומר, תשמע מיקי, אני לצערי הרב גם בגלל שאני חושב שהשלטון המקומי באמת יותר נשלט במידה מסוימת על ידי פורום ה-15, בגלל הכוח הפוליטי שלהם הוא רב, גם בגלל שאם שר החינוך הקודם, שאני לא מתגעגע להרבה מאוד דברים שהוא עשה, אבל דבר אחד, בנושא הדיפרנציאליות הוא כן העלה את זה על ראש שמחתו, לפחות הוא דיבר על זה, הוא לא עשה את זה הרבה, אבל הוא דיבר על זה כן.

יעקב אשר: שר החינוך דהיום נפתלי בנט, אפילו לא מדבר על זה.

יעקב אשר: זאת אומרת זה לא נמצא בכלל - - -

יעל כהן-פארן: זה אתם בממשלה.

יעקב אשר: בסדר, מותר לי לדבר אם יש קואליציה ולטעון את צרותינו המשותפות בעניין הזה.

יעקב אשר: אני מצפה בעניין הזה של הדיפרנציאליות בכלל בחינוך ורווחה, שאני חושב שהיא דבר נכון וחשוב, הייתי מצפה ששר החינוך יוליך את זה מול השלטון המקומי, מול אותן רשויות חזקות, אני חושב שבסופו של יום יצטרכו להגיע לאיזו שהיא פשרה שבאה ומדברת שחלק יהיה בדיפרנציאליות וחלק יהיה בתוספת תקציב.

יעקב אשר: זאת אומרת אם צריך מיליארד שקל כדי לכסות את הפערים, חצי יבוא מתוך צדק חלוקתי נכון וחצי יבוא מתוספת של המדינה, ולדעתי גם השלטון המקומי יהיה בשל לקבל את הדבר הזה.

יעקב אשר: אבל עד אז, אני חושב שלפחות בכל מה שקשור לתקציבים שמגיעים עבור הפעילויות והתכניות הללו שיוצאות חדשות לבקרים וגם נגמרות מהר מאוד כי נגמר התקציב והכל, פה חייב להתחיל הדיפרנציאליות בזה, ואתה יודע מה, בזה גם השלטון המקומי לא יהפוך את העולם.

יעקב אשר: אם יתנו העדפה לתכניות הללו בישובים שצריכים את זה יותר, בישובים עם סוציו אקונומי נמוכים וכולי, יש לזה השפעה נוספת.

יעקב אשר: דיברתם מקודם על המגזר השלישי, דיברה הגברת על המגזר השלישי.

יעקב אשר: גם במגזר השלישי ראש עיר, תאמין לי שאדם או חברה או מישהו שבא ורוצה לעזור או לתרום, עדיף לו לעשות את זה בעיר גדולה כשהוא מקבל על זה חשיפה גדולה, הוא מקבל על זה הרבה כבוד, ואני מקווה שהוא לא מקבל דברים אחרים, אבל ברגע שמדינה – ואגב, היה פעם דבר כזה שולחן עגול אצל ראש הממשלה - - -

יעל כהן-פארן: השולחן הבין מגזרי.

יעקב אשר: ומטרת השולחן הזאת היתה, השולחן הזה נדמה לי שנגמר, התאדה, אבל המטרה היתה שגם בתרומות או עזרה שמגיעה מהמגזר השלישי, שיהיה סדר בעניין.

יעקב אשר: שיהיה גוף אחד שיתעדף לאן צריך להוליך את זה יותר, האם להוליך את זה לירוחם או להוליך לראשון לציון.

יעקב אשר: הדברים הללו גם צריכים לבוא.

יעל כהן-פארן: גם שם יש מצ'ינג, גם שם צריך לשים מצ'ינג וגם שם יש - - -

יעקב אשר: זאת אומרת שרשות שלא מסוגלת לשלם את החלק שלה במצ'ינג היא מפסידה גם את המגזר השלישי.

מכלוף מיקי זוהר: ברור.

מכלוף מיקי זוהר: זאת הנקודה.

מכלוף מיקי זוהר: אחת הנקודות שאין לרשויות אפשרות להשלים את המצ'ינג.

יעקב אשר: לכן הייתי אומר דבר אחד, בואו ננסה להגיע עם השלטון המקומי – ואני מוכן לעזור לך בעניין הזה – להסכמה שבתקציבים של החינוך משלים, או לפחות בתוספות התקציביות שיש, או בתכניות חדשות שיש, תהיה העדיפה - - -

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו דיברנו בחוק שיהיה גם כסף תוספתי, לא דיברנו על הכסף הבסיסי.

מכלוף מיקי זוהר: גם כשאמרנו בתקצוב הדיפרנציאלי בתוספתי, והם סירבו.

יעקב אשר: אם זה בתוספתי אפשר לעשות את זה והם לא יסרבו.

יעקב אשר: אני אומר לך שאני מוכן להיאבק על זה איתך ביחד, גם בתור היושב ראש השדולה של השלטון המקומי.

יעקב אשר: אני מודיע את זה חד משמעית, וזה לא ניגוד אינטרסים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נעשה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: שלמה קרפ רוצה לומר מילה?

<קריאה: לא, זאב.

מכלוף מיקי זוהר: אז קודם טלב אבו עראר, ואחרי זה זאב.

טלב אבו עראר: תודה מכובדי היושב ראש על הדיון החשוב הזה.

טלב אבו עראר: כל אזרח במדינת ישראל זכאי לחינוך, לרווחה.

טלב אבו עראר: לכן המגזר הבדואי בנגב כפי שאתה יודע, כתושב הנגב גם, הם במצב הסוציו אקונומי הנמוך ביותר במדינה.

טלב אבו עראר: לכן כ-50% מהתלמידים הבדואים מוסעים לבתי הספר, דבר שמראה על מחסור אדיר בבתי הספר, במיוחד בקרב הישובים הבלתי מוכרים.

טלב אבו עראר: אני כל הזמן מבקש ומציע למדינה להקים מוסדות חינוך אפילו בישובים הבלתי מוכרים, עד שיימצא פתרון כולל לכל הישובים האלה.

טלב אבו עראר: אבל אי אפשר להפקיר את כל הילדים האלה, התלמידים האלה, ללא מסגרת חינוכית.

טלב אבו עראר: בזמן גם שהראינו לפני יותר משנה, כ-5,000 ילדים בגילאי 3-4 ללא מסגרת חינוכית, מסתובבים ברחובות.

טלב אבו עראר: אין להם מסגרת.

טלב אבו עראר: דבר שבאמת אומר דרשני.

טלב אבו עראר: הבטיחו שזה יטופל, יטופל, עד עצם היום הזה אין פתרון.

טלב אבו עראר: ואחוז הנשירה גבוה, בגלל שהם מוסעים, אז תשמע, אנשים מתייאשים, הילדים נשארים בבית, ובמיוחד בקרב הבנות.

טלב אבו עראר: מסגרות לחינוך הבלתי פורמלי כמעט ואין.

טלב אבו עראר: אני לא מדבר על הרשויות וישובי הקבע שיש שם שירות מינימלי ומקובל.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני אתה מדבר על חינוך בלתי פורמלי, בוא נתחיל שיהיה שם כמו שדיברנו בדיון הקודם, מבנה לעשות בו חינוך בלתי פורמלי.

מכלוף מיקי זוהר: ואם נביא חינוך בלתי פורמלי איפה נעשה אותו, בחול?

מכלוף מיקי זוהר: צריך להיות מבנה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן עשינו גם את הדיון הקודם.

מכלוף מיקי זוהר: הבעיה אצלכם היא בעיה הרבה יותר שורשית ששם קודם כל מתחילים בתשתיות מינימליות שלא קיימות, ועד שלא נקים את התשתיות המינימליות לא נוכל גם לקדם באמת תשובה אמיתית, ולכן ערכנו אז את הדיון הקודם שנכחת בו, ודיברת בו, שבואו נתחיל קודם כל בתשתיות מינימליות בכל רשות ערבית.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שתהיה תשתית מינימלית אני לא מאמין שיהיה מתנ"ס שיהיה ריק.

מכלוף מיקי זוהר: אם יהיה מבנה, ירצו להפעיל אותו.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שיהיה מבנה, יהיה מי שירצה להפעיל אותו.

מכלוף מיקי זוהר: אז יתחיל ראש הרשות ויביאו תקציבים ויכול להיות גם תורמים, כל מיני רעיונות, העיקר שיהיה קודם כל מבנה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אצלכם הבעיה היא הרבה יותר שורשית.

מכלוף מיקי זוהר: היא לא רק במקרו, שאנחנו מדברים עכשיו על כלל אוכלוסייה במדינת ישראל החלשה, בפריפריה שלא מקבלת את המענה.

מכלוף מיקי זוהר: אצלכם הבעיה מתחילה קודם כל בתשתיות המינימליות שעדיין לא קיימות ואנחנו באמת צריכים להתייחס לזה ברצינות רבה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן גם ערכתי דיון.

טלב אבו עראר: אבל איפה שיש תשתית אפשר להשתמש במתנ"ס.

מכלוף מיקי זוהר: חד משמעית כן.

מכלוף מיקי זוהר: איפה שיש תשתית, צריך להשתמש.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: זאב גולדבלט, מנכ"ל פורום ועדי ההורים הישוביים.

<זאב גולדבלט: אני רוצה לעמוד על ארבע נקודות בלבד שמענה נכון של ארבעתם יביא לצמצום משמעותי של הפערים החברתיים והכלכליים שיש במדינה.

<זאב גולדבלט: הראשון שבהם הוא יום לימודים ארוך.

<זאב גולדבלט: דיבר על זה בקצרה שלמה לפניי, אבל יום לימודים ארוך כולל הזנה בתוכו יאפשר צמצום משמעותי של הפערים כי זה יגדיל את ההכנסה המשפחתית כי גם בן הזוג שהיום, ואני בכוונה אומר בן זוג, כי זה לא בהכרח בת זוג, יוכל לצאת לעבודה ליום עבודה מלא ולא רק חצי יום.

<זאב גולדבלט: דבר שני, פחות הוצאות למשפחה כי הילד בתוך מערכת מסודרת של משרד החינוך, והתעסוקה של הילדים מהצהרים ואילך היא תעסוקה מבוקרת, ראויה ובפיקוח של משרד החינוך.

<זאב גולדבלט: וזה ראוי.

<זאב גולדבלט: זו נקודה אחת.

<זאב גולדבלט: נקודה שניה שתאפשר צמצום משמעותי של הפערים, זה ביטול משהו שאנחנו קוראים לו מס הגולגולת, או תשלומי ההורים.

<זאב גולדבלט: זה המס הרגרסיבי ביותר שקיים במדינה, שבעצם מוטל על כל גולגולת של כל תלמיד וההורים מחויבים לשלם.

<זאב גולדבלט: אי תשלום, המשמעות היא שאותו מוסד חינוכי לא יצא לאותה פעילות, ובעצם בזה אנחנו מקפחים מאות אלפי תלמידים בישראל שהוריהם או הישוב שבו הם גרים, לא מסוגלים להתמודד עם כזאת הוצאה.

<זאב גולדבלט: מדובר באלפי שקלים בכל שנה.

<זאב גולדבלט: דרך אגב, לגבי מס הגולגולת הזה, אותם תשלומי הורים, כבר ארבע ועדות של חינוך שמונו על ידי משרד החינוך של מדינת ישראל קבעו שהוא תורם להרחבת הפער החברתי במדינה, והמדינה עדיין לא עשתה כלום בנושא הזה.

<זאב גולדבלט: הנושא השלישי – התאמת יום הלימודים בין מערכת החינוך לבין המשק.

<זאב גולדבלט: גם בזה המדינה לצערי לא התמודדה וכתוצאה מזה שוב אנחנו מנטרלים חלק מההכנסה המשפחתית, ושוב מרחיבים את הפערים.

<זאב גולדבלט: הדבר האחרון, ונגע בזה חיים ביבס, אנחנו בוועדה משותפת של השלטון המקומי יחד עם פורום ועדי ההורים שמנסים לגבש את אותו סל תלמיד, שמשום מה המדינה נרתעת מלהתמודד עם זה.

<זאב גולדבלט: פשוט המדינה צריכה לקבוע מה אותו סל בסיסי שהיא צריכה לממן ולתקצב, ולראות איך עושים את זה ולא לתת לכל רשות להתמודד עם זה בפני עצמה, או לכל משפחה.

<זאב גולדבלט: כי ברגע שאתה מטיל את זה על המשפחה או הרשות, בעצם העובדה הזאת אתה פשוט מרחיב את הפערים.

מכלוף מיקי זוהר: ברור.

מכלוף מיקי זוהר: כי לא לכולם יש את האפשרות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים איתך לחלוטין.

מכלוף מיקי זוהר: יש פה נציגה מעירית נתניה, אני רוצה לשמוע אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אורנה רג'יניאנו.

טלב אבו עראר: נתניה זה פריפריה?

מכלוף מיקי זוהר: לא, אבל יש לה פריפריה החברתית.

מכלוף מיקי זוהר: יש שם שכונות במצב מאוד מאוד קשה, שכונת דורה למשל.

<אורנה רג'יניאנו: יש שכונות במצב סוציו אקונומי ירוד.

<אורנה רג'יניאנו: שכונת דורה, נאות שקד, סלע.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אלה שכונות שיותר גרועות לפעמים אפילו מהמצב הסוציו אקונומי, גם אפילו ברשויות מקומיות חדשות בדרום ובצפון.

מכלוף מיקי זוהר: אז אחת מהסטודנטיות לעבודה סוציאלית, מי רוצה להציג?

<קריאה: עובדות סוציאליות.

מכלוף מיקי זוהר: עובדות סוציאליות, סליחה.

מכלוף מיקי זוהר: עובדות סוציאליות בתואר שני.

<קריאה: עובדות סוציאליות שלומדות לתואר שני בעבודה סוציאלית.

מכלוף מיקי זוהר: אז יש לנו כאן דוקטוריות לעתיד.

מכלוף מיקי זוהר: נכון?

מכלוף מיקי זוהר: מי רוצה להציג מטעמכן?

מכלוף מיקי זוהר: פז ארבל בבקשה.

<פז ארבל: אני אציג את עצמי.

<פז ארבל: אני עובדת סוציאלית משנת 2002, ובתפקיד הנוכחי שלי אני רכזת הטיפול של פנימיית עלומים, זו פנימייה לילדים ונוער בסיכון בגילאי 6-18, אנחנו רואים ילדים בפרישה ארצית.

<פז ארבל: זאת אומרת יש אצלנו ייצוג להמון המון רשויות מקומיות, מרכז ופריפריה.

<פז ארבל: לומדים אצלנו 220 ילדים בערך במסגרת יומית ובמסגרת מלאה אז אנחנו נתקלים בכל הנושא החינוכי מדי יום.

<פז ארבל: אני רוצה להעלות בעיה מאוד חמורה ולהתחבר גם לסל עליו דיברתם, שאני והעמיתות שלי נתקלות בה, והיא נושא של מימון אבחונים פסיכו דידקטיים.

<פז ארבל: אבחון פסיכו דידקטי הוא אבחון שממפה יכולת קוגניטיבית ורגשית של ילד שמאבחנים אותו, הוא ממש כלי עבודה של מערכת החינוך.

<פז ארבל: האבחון הזה הוא תנאי מקדים בשביל ילד להיות מועמד לוועדת השמה, ועדת השמה היא הועדה שקובעת את הזכאות של הילד למסגרת החינוכית.

<פז ארבל: בלי הדבר הזה, בלי כרטיס הכניסה הזה, ילד לא יכול להיכנס בעצם למסגרת החינוכית שמתאימה לו.

מכלוף מיקי זוהר: זה הנושא של האבחון.

מכלוף מיקי זוהר: אבל היום קופות החולים משלמות על זה, לא?

<פז ארבל: לא.

<פז ארבל: ממש לא.

<פז ארבל: מדי יום אנחנו נתקלות כולן, כל מי שיושבת פה באולם, בבעיות של מימון והוא מימון שבעיקרו נמצא בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: מי צריך לשלם אם לא קופות החולים, על האבחון?

<פז ארבל: בדרך כלל השפ"כ, השירותים הפסיכולוגים בערים, הרשות המקומית אמורה לשלם את זה.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אם המצב הסוציו אקונומי נמוך, היא לא יכולה.

מכלוף מיקי זוהר: אם הרשות ענייה, או הרשות היא בפריפריה והמשפחות לא יכולות לממן את זה, ילד לא יכול להיכנס למסגרת הלימודית שמתאימה לו.

מכלוף מיקי זוהר: לא יכולים לאבחן אותו.

מכלוף מיקי זוהר: ואי אפשר לטפל ללא אבחון.

מכלוף מיקי זוהר: זה כמו מישהו שמגיע לרופא - - -

<פז ארבל: זה לא אבחון, אי אפשר להעלות אותו לוועדת השמה, כלומר הוא נמצא במסגרת שלא מתאימה לו.

<פז ארבל: יש שם המון ילדים שיושבים בכיתות רגילות, בחינוך רגיל, ולא יכולים לעבור לחינוך מיוחד.

מכלוף מיקי זוהר: זו סוגיה מדאיגה, אנחנו נציין את זה במסגרת הועדה.

<שלמה קרפ: אני חייב להוסיף על מה שהיא אומרת, אני במקרה חבר ועדות השמה ואני מרכז את כל ועדות ההשמה בירושלים.

<שלמה קרפ: זה לא בדיוק נכון כי יש תיקון בחוק, מי שלא יודע, שאפשר על סמך דיווחים והכל, אם יש בעיה של אבחון במצבים קשים, אפשר גם לקיים ועדה ללא אבחון פסיכו דידקטי או אבחון פסיכולוגי, גם לוועדות השמה.

<פז ארבל: אתה רוצה שנדבר בשטח?

מכלוף מיקי זוהר: החוק והשטח זה שני דברים שונים.

<פז ארבל: שני דברים שונים, אגב, אנחנו - - -

מכלוף מיקי זוהר: מסתבר שהרבה אנשים לא אוכפים את החוק, גם כשהם חייבים.

<פז ארבל: זה לא קורה, אני אומרת לכם שיש לנו ילדים - - -

מכלוף מיקי זוהר: תודה פז.

מכלוף מיקי זוהר: חובב צברי, ראש מועצת קריית עקרון, יש דוגמה יותר טובה מהרשות שלך לפריפריה חברתית?

<חובב צברי: תודה כבוד היושב ראש.

<חובב צברי: אני רוצה לדבר קצת אחרת בכל הסוגיה הזאת ואני חושב שאם כולנו נסתכל על עצמנו, מהגיל הרך ועד הצבא, כולל האקדמיה בעניין, לא כולם מתאימות להם המסגרות שאנחנו בדרך כלל מביאים אותן לכל הנושא עצמו, כולם מדברים פחות או יותר MORE OF THE SAME, תן לתלמיד, תן למשפחה, יש גם סל תלמיד דרך אגב, שהשלטון המקומי כן מטפל בעניין עצמו, אני רוצה לומר שבסופו של דבר יש לנו מערכת חינוך שתתאים את עצמה לאותו תלמיד שישנו.

<חובב צברי: אני יכול לומר לכם, אני בן קריית עקרון, למדתי, אני עם תואר ראשון, תואר שני, שנה לימודים בארצות הברית, אני אלוף משנה בצבא ואני היום ראש רשות.

<חובב צברי: אבל זה בזכות שההורים דחפו אותי.

<חובב צברי: אבל אני אומר, בסופו של דבר יש אנשים שאחרי הצבא הם מוצאים את עצמם שהם הולכים לאקדמיה ולומדים, ומתפתחים, ובתיכון הם חשבו לעשות דברים אחרים.

<חובב צברי: אז אנחנו צריכים להיות מערכת מספיק גמישה, עם אנשים טובים שנמצאים בתוך המערכות האלה, ולאפשר את הדברים האלה.

<חובב צברי: אני יודע לומר שגם בנושא של החינוך הלא פורמלי אתם תמצאו אנשים טובים שמוצאים ומתפתחים, ואני בטוח שגם בין הסטודנטים האלה שמשתתפים פה, היו כאלה שבתיכון קצת פספסו כל מיני דברים, אחרי זה הם התבגרו והלכו גם לאקדמיה ומוצאים את עצמם בעניין.

<חובב צברי: לכן אני חושב שהוועדה צריכה להסתכל פר תלמיד בכל העניין, ופר פרסונה, כי אין מה לעשות, לפעמים זה ההורים שלא תומכים בעניין וקשה להם ואין בית, וברגע שאין בית זה בעייתי, אז אנחנו כרשות מטפלים גם בבית, כדי שבסופו של דבר יהיה זה, ולכל אחד למצוא את המתאים שלו, אנחנו מספיק שנים כבר גם בתוך מערכת החינוך, גם בתוך מערכת הרווחה.

<חובב צברי: היום מצאו את הפטנט של 360, מי שמכיר את זה, מספר משרדי ממשלה שחוברים יחד עושים איגום תקציבי ופרטני, כדי למצוא פדגוגיה מתאימה לכל תלמיד ולכל ילד, על כל הרצף דרך אגב, מהמעון ועד לתיכון.

<חובב צברי: אז אני חושב שאנחנו צריכים להסתכל טיפה אחרת על העניין, כי MORE OF THE SAME לא יתן הרבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: הסתכלות על התלמיד בעצמו.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר גמור.

מכלוף מיקי זוהר: עבדאללה אבו מערוף ואחרי זה מאזן גנאים.

מסעוד גנאים: מסעוד.

מסעוד גנאים: מאזן הוא קרוב משפחה.

מסעוד גנאים: ראש העיר.

מכלוף מיקי זוהר: למה קראתי לך מאזן?

מכלוף מיקי זוהר: כי הוא היה פה בדיון האחרון.

מסעוד גנאים: הרבה קוראים לי ככה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא היה פה בדיון האחרון והוא ישב מולי, והוא קפץ לי לראש עכשיו משום מה.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה מסעוד.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה עבדאללה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה על הדיונים שהועדה מקיימת וליושב הראש, דיונים מעניינים ואובייקטיביים ונכונים מאוד, אבל ההוצאה לפועל של ההמלצות שהועדה עושה את שלה וזה נשאר, נתקע במשרדים, היכן שהכסף.

עבדאללה אבו מערוף: אם אפשר לדבר בפשטות, נציג ההורים דיבר וזה דברים שצריך לעשות.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע למה אנחנו מערבבים את הדברים עם הפורום של ה-15, אנחנו בפריפריה החברתית צריכים להתחשבן עם הפורום של ה-15, שיתחשבנו עם הממשלה, עם משרד האוצר, עם המשרדים שלהם.

עבדאללה אבו מערוף: הדיון לא כל כך אובייקטיבי לערב אותם.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו חייבים לדרוש מהממשלה, מהמשרדים, שאכן התקצוב לעניין החינוך בפריפריה יהיה לו מענה.

עבדאללה אבו מערוף: אם זה מס גולגולת, אם זה טיולים, אם זה ביטוח שמשלמים כל שנה יותר מ-150 שקל לפעמים, בכל זאת זה כסף, מצטבר מצטבר כסף.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לתת מענה, ובמיוחד שהמצב הסוציו אקונומי מאוד, יש אנשים שלא יכולים לשלם 150 שקל לביטוח במשך שנה, או לטיול, 200 שקל.

עבדאללה אבו מערוף: על זה צריך לדבר, משהו ספציפי, ולהשקיע בחינוך הבלתי פורמלי ולשים את המסגרות.

עבדאללה אבו מערוף: זה כל העניין.

עבדאללה אבו מערוף: ולא להתחשבן עם הפורום - - -

מכלוף מיקי זוהר: אבל המדינה נותנת לרשויות המקומיות תקציב לחינוך ורווחה.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה למה היא נותנת בתל אביב אותו דבר כמו שהיא נותנת לרשות - - -

עבדאללה אבו מערוף: על זה דובר, אני בעד שיהיה שוויוני, אבל לצערי הרב במצב שלנו אי אפשר לדבר על שוויוני.

עבדאללה אבו מערוף: ואת המצ'ינג, דיברנו על זה, צריך לשנות.

מכלוף מיקי זוהר: דיברנו על זה.

מכלוף מיקי זוהר: בהחלט.

מכלוף מיקי זוהר: לפני שמסעוד ידבר אני רוצה שישמע את רשאד פתחי, ממועצת התלמידים והנוער הארצית.

מכלוף מיקי זוהר: אני בטוח שאתה רוצה לשמוע אותו.

<רשאד פתחי: שלום לכולם.

<רשאד פתחי: אני מטובא זנגריה בצפון.

<רשאד פתחי: אדוני יושב הראש, באתי לא מהפריפריה, אלא באתי מהפריפריה של הפריפריה.

עבדאללה אבו מערוף: היינו אצלם בביקור.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כבר מדבר כמו חבר כנסת.

<רשאד פתחי: תודה רבה.

<רשאד פתחי: אני באתי מהפריפריה של הפריפריה ששם אם רציתי להצליח, ואם רציתי להיכנס ל-5 יחידות מתמטיקה, אני חייב לעבוד פי 3 מתלמיד רגיל.

<רשאד פתחי: אני אספר לכם סיפור אישי שהיה לי בכיתה י', שביקשתי ממנהל בית הספר "אני רוצה 5 יחידות במתמטיקה", אמר לי "תשמע, אתה היחיד פה, אין לנו, אנחנו לא יכולים להביא לך מורה", אמרתי לו תשמע "אני רוצה 5 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות ביולוגיה, 5 אנגלית, 5 מערכות רפואיות", אמר לי "אוקיי בסדר, אני אבדוק", אמר לי "יש משהו שנקרא תיכון וירטואלי, אתה יכול ללמוד דרך המחשב", אמרתי "בסדר".

<רשאד פתחי: אתם יודעים כמה שילמתי ללמוד דרך המחשב?

<רשאד פתחי: אחד - קניתי מחשב ב-2,800 שקל.

<רשאד פתחי: שניים – אבא קנה את הספק, שילם 130 שקל בחודש, פתאום יום אחד משעה 8:00 עד השעה 16:00 התקשרו אליו מהחברה אמרו לו "החבילה הסתיימה, אתה חייב לשלם עוד פעם".

<רשאד פתחי: תכלס, מכיתה י' עד היום שילמתי משהו כמו 13,000 ועוד דברים רק על המחשב כדי ללמוד על המחשב.

<רשאד פתחי: יש להם שאין להם את זה, ואם הם רוצים אז הם לא יקבלו.

<רשאד פתחי: אתם רוצים מספרים מדויקים?

<רשאד פתחי: 30% מתלמידי החינוך הדתי או ממלכתי לומדים מגמות מדעים כמו כימיה, רק 30%.

<רשאד פתחי: לדייק יותר, 11.8% מתלמידי החינוך הערבי לומדים מגמות של מדעים כמו כימיה.

<רשאד פתחי: רק 11%.

<רשאד פתחי: רק 4.6% מהתלמידים שבאו מרקע כללי נמוך, לומדים מדעים.

<רשאד פתחי: רק 4.6%.

<רשאד פתחי: זה לא שאין להם בבתי הספר, לפעמים יש, אבל לפעמים יש צרכים אחרים כמו מורה פרטי.

<רשאד פתחי: אם אין לך מורה פרטי, אוקיי, אתה יכול להיכנס דרך המחשב, אבל איפה המחשב?

<רשאד פתחי: איפה אינטרנט?

<רשאד פתחי: לא כל אדם יכול להביא מחשב.

<רשאד פתחי: אני אעלה נקודה נוספת של מלגות בבתי הספר ואתחבר גם לאבחונים.

<רשאד פתחי: מלגה היא בין 200 עד 800 שקל אבל למה היא מספיקה?

<רשאד פתחי: 700 שקל של ספרים או טיול שנתי שהוא בממוצע 450-1,000 שקל, או 180 שקל, שלושה טיולים של יום במהלך השנה.

<רשאד פתחי: או לעוד דברים כמו סתם לקנות ביום יום פחית קולה.

<רשאד פתחי: בסופו של דבר אני רוצה להציע להקים מערכת מסוימת שקולטת את התלמידים האלה.

<רשאד פתחי: אני הגשתי משהו כמו לפני שבוע את הבגרות בלשון שלי.

<רשאד פתחי: לא הייתי לומד בבית הספר כי לא מצאתי זמן, אז אמרתי לתלמיד, "תשמע, אני אלמד אותך ביולוגיה אתה תלמד אותי לשון", והוא אמר "בסדר".

<רשאד פתחי: אני חושב שלא רק אני, אלא הרבה תלמידים עושים את זה.

<רשאד פתחי: להקים את המערכת שקולטת את התלמידים האלה ואחר כך שמי שסיים את המערכת הזאת, סיים יב', הלך לצבא, והוא יעבוד כמו מורה, ויתגייס לזה לכמה שנים.

<רשאד פתחי: המערכת הזאת נותנת ומקבלת מעצמה, היא לא צריכה תקציב.

<רשאד פתחי: גם מבחינת חינוך וגם מבחינת חינוך בלתי פורמלי.

<רשאד פתחי: אם אני אסכם, בינואר 2012 הממשלה החליטה לאמץ את המלצות ועדת טרכטנברג ולהקים מסגרות לימודיות שונות שהן מגיל 3 עד 9 אחר הצהריים בימי א'-ה'.

<רשאד פתחי: אוקיי, אני תלמיד י', ויש לי בגרות ואין לי את זה.

<רשאד פתחי: תלמיד מגיל 3 עד 9 שאין לו בגרות ואין לו כלום ואפילו ההורים שלו בבית יכולים ללמד אותו 1 ועוד 1 או 1 ועוד 10, ויש לו את זה.

<רשאד פתחי: ואנחנו התלמידים מכיתה י' עד יב' היינו חייבים לשבת על המחשב, לשלם לכל מיני אתרים, לראות סרטון של בגרות ולהתקשר ולבזבז את הזמן, הייתי מבזבז חמש שעות ביום רק להגיע לחומר.

<רשאד פתחי: למה אין לנו את זה?

<רשאד פתחי: יש אנשים שיכולים להגיד שמנהל בית הספר נותן ימים כאלה, אבל תכלס הוא נותן ימים להשלים את החומר.

<רשאד פתחי: יש לנו חומר חסר ואנחנו משלימים, אנחנו לא עושים חזרה על החומר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך משהו, קודם כל רואים שעשית 5 יחידות במתמטיקה.

מכלוף מיקי זוהר: דבר שני, אני יכול להגיד לך שיש לך פוטנציאל אדיר ואין לי ספק שתצליח בחיים ויש לי תחושה שנראה אותך פה בסביבה.

עבדאללה אבו מערוף: לא בכנסת, אתה מתכוון?

מכלוף מיקי זוהר: נראה לי גם בכנסת.

מסעוד גנאים: ראינו אותו ביום הכנסת הצעירה, היית, נכון?

<רשאד פתחי: כן.

<רשאד פתחי: הייתי בחדר הזה גם.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מסעוד גנאים בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: רשאד דיבר על המסע המפרך של בן לפריפריה, איך הוא לפחות יכול להגיע ל-5 יחידות מתמטיקה או לשון עברית וזה מסע מפרך, הוא מצא לו אבא, הורים תומכים, גם יש להם את היכולת ואת הנכונות להשקיע, אתה לא תמצא את זה בכל משפחה, גם לא תמצא את מי שלא מתייאש כמוהו, שיש לו את האופי ואת האישיות שלו.

מסעוד גנאים: כבוד היושב ראש, אמרנו את זה תמיד.

מסעוד גנאים: אם אתה רוצה שינוי, מנוף השינוי הוא החינוך.

מסעוד גנאים: אם הפערים יישארו בחינוך ואם מערכת החינוך והדרך שבה מתנהלים משרדי הממשלה בחלוקת התקציבים והתמיכה יישארו כפי שהם, אנחנו נישאר במצב של קיבוע, שהפריפריה תישאר פריפריה והמרכז יישאר מרכז.

מסעוד גנאים: ולא יהיה שינוי.

מסעוד גנאים: בסוף את השינוי אנחנו צריכים.

מסעוד גנאים: כמו רשאד יש הרבה שיש להם פוטנציאל, יש להם את היכולת להגיע עד לפסגה, רק תן לו את ההזדמנות.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: הזדמנות שווה.

מסעוד גנאים: יש תיאוריה בחינוך, תיאורית הפיגומים.

מסעוד גנאים: תן לו את הפיגום, כדי שהוא יעלה.

מסעוד גנאים: יש לו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: שאלו אותי כמה פעמים מה המושג של צדק מבחינתי, אז המושג צדק הוא דבר אחד, הזדמנות שווה.

מכלוף מיקי זוהר: כך אני רואה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לא טובות ולא מתנות.

מכלוף מיקי זוהר: הזדמנות שווה לכל אחד להצליח בחיים.

מכלוף מיקי זוהר: יעשה עם זה משהו – מצויין.

מכלוף מיקי זוהר: לא יעשה, עניין שלו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל את ההזדמנות אני חייב לתת לו.

מכלוף מיקי זוהר: מורן חזיז, עובדת סוציאלית בבת ים, מטפלת בילדי רווחה וצרכים מיוחדים.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה שתדברי על היעדר מקומות במועדוניות.

<מורן חזיז: אני באמת רציתי להעלות בעיה חמורה שאני והעמיתות שלי נתקלות בה וזה הנושא של מועדוניות רווחה.

<מורן חזיז: בת ים באופן כללי מונה 129,000 תושבים, אנחנו ממוקמים באשכול 5, ואנחנו מס' 5 בדירוג של הילדים העניים בארץ, אני חושבת שזה אומר הרבה.

<מורן חזיז: מועדונית רווחה זו מסגרת חינוכית, טיפולית, מסגרת אחר הצהריים, מסגרת משלימה שפועלת משעות סיום בית ספר לילדים בגילאי היסודי, משעה 13:00-14:00 עד בערך 17:00-18:00.

<מורן חזיז: במסגרת הזאת הילדים מקבלים העשרה לימודית, ארוחה חמה, חוגים, טיפולים רגשיים אם צריך, יש פעילויות הורים-ילדים, יש הדרכות הורים, וכל זה קיים רק במועדוניות מטעם הרווחה בלבד.

<מורן חזיז: הילדים מגיעים למועדוניות האלה ממגוון סיבות.

<מורן חזיז: יש גם קשיים בתפקוד ההורי, גם קשיי קליטה, יש לנו הרבה משפחות של עולים גם מרוסיה וגם מאתיופיה בבת ים, על רקע של פערים לימודיים, יש גם בעיות בכישורים חברתיים ויש גם הרבה משפחות שבראשן עומד הורה עצמאי, מה שהיה פעם משפחות חד הוריות, שלא יכולות לממן מועדוניות באופן עצמאי.

<מורן חזיז: בבת ים קיימות בסך הכל שלוש מועדוניות כאלה, בכל מועדונית יכולים להתברג 15 ילדים, דהיינו 45 ילדים מהכיתות הרגילות בעצם.

<מורן חזיז: ומועדונית אחת ויחידה לילדים עם בעיות התנהגות, שמונה בסך הכל 12 ילדים.

<מורן חזיז: אני חושבת שזה מעט, מעט מאוד.

<מורן חזיז: על כל מועדונית שיש בה 15 ילדים יש רשימת המתנה בערך של 15 ילדים.

<מורן חזיז: אני רוצה לספר לכם על ילד אחד שאני באופן אישי מטפלת בו, זה ילד שישבנו ועדת החלטה, לפני כשנה והחלטנו על מסגרת קטנה, מעבר למסגרת לימודית קטנה, לכיתה קטנה, וגם מסגרת אחר הצהריים, מועדונית לבעיות התנהגות.

<מורן חזיז: למסגרת הקטנה הוא עבר, אבל למועדונית אנחנו ממתינים כבר שנה.

<מורן חזיז: אנחנו מדברים על ילד שרואים אצלנו התנהגויות מסוכנות, שוטטות, שכנים שמדווחים על חציית כביש שלא בבטחה, יש כבר התנהגויות עברייניות שהתחילו, סחיטה של ילדים.

<מורן חזיז: אנחנו מפחדים שזה יגיע הלאה, לכיוון של תיקים במשטרה, לכיוון של שירות מבחן, דבר שיעלה למדינה הרבה מאוד כסף.

<מורן חזיז: אני חושבת שכל הנושא של שינוי מדיניות בנושא מועדוניות רווחה יחסוך הרבה הרבה כספים בעתיד ויצמצם את הפערים החברתיים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חשוב מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך על הדברים.

מכלוף מיקי זוהר: אורנה רג'יניאנו, מנהלת אגף רובעים ושכונות בעירית נתניה.

<אורנה רג'יניאנו: הורמה כאן גבה לגבי נתניה שהיא נמצאת בפרויקט הפריפריאלי.

מכלוף מיקי זוהר: יש בה שכונות במצב סוציו אקונומי נמוך, פריפריה חברתית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לך.

<אורנה רג'יניאנו: אני כן אומר שנתניה מתנגדת בין 5-6 במצב הסוציו אקונומי, אז אפשר להבין עד כמה השכונות המאתגרות שלנו נמצאות במצב שהוא בדירוג מאוד מאוד נמוך, שזה מגדיל לא רק את הבעיה הסוציו אקונומית, אלא את הפער העצום בין השכונות החזקות לבין השכונות החלשות.

<אורנה רג'יניאנו: אני חושבת שכולנו מסכימים פחות או יותר על ה-"מה" בהיבט החינוכי בצמצום פערים בנושא של החינוך, הבעיה האקוטית היא איך אנחנו עושים את זה.

<אורנה רג'יניאנו: אנחנו מנסים גם כעיריה, גם אני כמנהלת אגף רובעים ושכונות, לנסות לצמצם פערים כך או אחרת בשכונות המאתגרות.

<אורנה רג'יניאנו: יש לנו איזה שהוא צעד קדימה בעניין הזה ואנחנו כן נרצה שאולי אפשר לבחון א תזה.

<אורנה רג'יניאנו: אני חושבת שלהכניס שוב כספים, אני כן מסכימה עם ביבס, לנושא של חינוך, זה ייבלע שם ויתפזר ואני לא חושבת שנצליח להגיע לנקודת מפנה בעניין הזה.

<אורנה רג'יניאנו: חשיבה בנושא של הבלתי פורמלי, איך אנחנו עושים את זה, לצאת קצת מהקופסה, זה נושא שכן הייתי מתמקדת בו כרגע.

<קריאה: אם לא בחינוך אז איפה?

<אורנה רג'יניאנו: בחינוך הבלתי פורמלי.

<אורנה רג'יניאנו: בהמשכיות.

<אורנה רג'יניאנו: כן יום לימודים ארוך, מפעלי תזונה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לשמוע גם את משרדי הממשלה.

<יובל בנימין: אני ממשרד החינוך, סגן ראש מינהל ואמון על חינוך בלתי פורמלי.

מכלוף מיקי זוהר: גם חיים רוצה לדבר?

<יובל בנימין: אם צריך.

מכלוף מיקי זוהר: הוא ייצג את משרד החינוך.

<נעמי אבוטבול: אני - - -

מכלוף מיקי זוהר: נעמי גם רוצה לומר משהו.

מכלוף מיקי זוהר: אז חיים, נעמי ואוסאמה לפני כן.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מסכם את הדיון.

<יובל בנימין: ברשות

<יובל בנימין: כם כבוד היושב ראש אני רוצה לדבר על ה"יש" ולהמעיט בדיבור על ה"אין".

<יובל בנימין: 2- אני מדבר על משהו שכנציג ממשלה קצת לא נוח לי, אני עדיין מתחבט אם להגיד את זה והחלטתי שכן, אני קורא לזה תרבות ההאשמה ולא תרבות ההקשבה.

<יובל בנימין: תראו מה קורה פה, כל אחד שדיבר והיה לו מה להעיר, פשוט קם והלך ולא שמע מה שיש להסיג או להעיר, למרות שנאמו פה בלשון המעטה דברים לא מדויקים וחשוב לתת את הדעת, ושתדעו את התמונה המלאה.

<יובל בנימין: לגופו של עניין, החינוך הבלתי פורמלי, בסיס התקציב כ-600 מיליון שקלים, אתה מסיים את השנה עם כמיליארד שקלים.

<יובל בנימין: מה זה אומר?

<יובל בנימין: יצא מפה לפני כמה דקות מסעוד גנאים, אבל הוא יודע שכדי לאשר תכנית 922, החלטת ממשלה, ישבנו פה בשבוע האחרון של דצמבר 2016 ועבדכם הנאמן בשבוע האחרון של דצמבר 2016 היה צריך לאשר 130 מיליון שקלים מתוקף ההחלטה, לחברה הערבית.

<יובל בנימין: חשוב לציין ולהדגיש את זה.

<קריאה: זה במסגרת 922?

<יובל בנימין: נכון.

<יובל בנימין: תקצוב דיפרנציאלי, כבוד היושב ראש והקהל שיושב פה, בחינוך הבלתי פורמלי מתמקד במספר זירות.

<יובל בנימין: מה שאני רוצה לומר, הנושאים המוניציפליים המתוקצבים במערכת החינוך בכלל, ואני אתמקד בחינוך הבלתי פורמלי, נותנים מענה ומענה הולם לפעילות דיפרנציאלית על פי אשכולות הלמ"ס וכולי.

<יובל בנימין: אני אפרט בקצרה את הנושאים, חוק הנוער, הנוער בוחר בערך כדרך, כל פעילויות הקיץ, התכנית להעצמת הישובים הדרוזים והצ'רקסים, תכנית אתגרים בחברה הערבית, העצמת מדריכי נוער ברשויות דוברי השפה הרוסית והצרפתית ויש עוד תכניות נוספות.

<יובל בנימין: דיברתם על גופים אזרחיים, ביצענו התאמות לתקנות, עדכון לתקנות תמיכה כמו תנועות נוער, ארגוני נוער ומתנדבי שנת שירות שהתפקיד שלהם הוא לתת מענה טוב יותר, מענה מיטבי לאוכלוסיות - - - הדבר הזה יקרום עור וגידים בשנת 2017, זה קיבל את ברכת הדרך של משרד המשפטים.

מכלוף מיקי זוהר: נשמח לקבל סקירה.

<יובל בנימין: הכל שקוף, גם באתר של משרד המשפטים, ודאי באתר של משרד החינוך ומינהל חברה ונוער.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<יובל בנימין: כל הנושא של של"ח וידיעת הארץ, נעלה לירושלים, מסעות בני נוער לפולין.

<דורית קליש: מה זה נוער לפולין?

<דורית קליש: יש הרבה ילדים שלא יוצאים לפולין בגלל המחיר.

<יובל בנימין: יש מערך מלגות תומך של 35 מיליון שקלים, לסבר את העין והאוזן, הוא לא מנוצל עד תום.

מכלוף מיקי זוהר: יובל תסכם, אם הנתונים שאתה מציג לנו עכשיו שהמצב של החינוך הפורמלי הוא טוב - - -

<יובל בנימין: לא, אני רק רוצה לציין שיש עוד כברת דרך לעשות.

מכלוף מיקי זוהר: כי המצב של החינוך הבלתי פורמלי ברשויות חלשות הוא פשוט זוועה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אם אתה רוצה להציג את מה ש- - - המעט שבמעט, בסדר.

<יובל בנימין: אני מסכים, מצד שני יש גם מה שנקרא את מה שקיים, וגם את ה- - - לעתיד.

<יובל בנימין: יש כרגע תכניות שמדברות על חוגים לצפון הארץ - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני גם לא פונה אליך בטענות כי זו החלטת הממשלה לתעדף תקציבים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה עושה במה שיש, אולי אפילו יש מאין.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני מכבד את העבודה שלך, אבל זה לא מספיק.

<יובל בנימין: מיקי, יש את מה שקיים ואני אומר, יש עוד תכניות באמתחת כמו העצמת ילדי צפון הארץ, כיתות ד'-ה', כ-30,000 תלמידים ייהנו מסל של חוגים בתשע"ח, זאת אומרת יש את מה שקיים, על אף כמובן שנדרשים עוד - - -

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לסכם את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: בקצרה נעמי אבוטבול, מפקחת ארצית של מועדוניות משרד העבודה והרווחה.

<נעמי אבוטבול: בשירות הילד והנוער.

<נעמי אבוטבול: אני רוצה להגיד קודם כל, גם במשרד הרווחה, התקציבים שמחולקים לרשויות מחולקים באופן דיפרנציאלי לפי מצב סוציו אקונומי.

<נעמי אבוטבול: אני אדבר קודם על תקציבי ילד ונוער.

<נעמי אבוטבול: התקציבים מחולקים מראש, לפי מצב סוציו אקונומי, וזה בניגוד למה שנאמר כאן קודם.

<נעמי אבוטבול: דבר שני, יש בשנים האחרונות כל מיני תכניות שהן כן מתייחסות לדיפרנציאליות, הוזכרה כאן תכנית מאוד מרכזית, תכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, 360, שהתחילה את דרכה לפני כשמונה שנים ונתנה מענה לילדים במצב סוציו אקונומי וצרכים שלא היה להם מענה, באשכולות 1-3 התרחבה בשנים האחרונות עד לאשכול 5.

<נעמי אבוטבול: והיא הגדילה משמעותית את התקציבים שמופנים לשעות הפנאי אחר כך, וצריך לשים גם את זה על השולחן, ועוד החלטות ממשלה כאלה ואחרות שנתנו עוד תקציבים לנגב ולגליל, נכון – לא מספיק.

<נעמי אבוטבול: היא דיברה כאן גם על מועדוניות, חסרים מקומות.

<נעמי אבוטבול: נכון – אין תקציבים מספיקים, הרשויות הן המחליטות דרך אגב בתוך התקציבים המחולקים מראש, איזה מענים להקים, אם זה מועדונית או מענה אחר, ואין תקציבים מספיקים ואני בעד מה שנאמר פה להסיט תקציבים פנויים.

מכלוף מיקי זוהר: בעזרת השם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אוסאמה סעדי אחרון הדוברים ואז נסכם את הדיון.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, הייתי בחדרי ושמעתי חלק מהדיון ושמעתי במיוחד את התלמיד ראשד פתחי מטובא, ישר עזבתי את הכל ובאתי לפה.

מכלוף מיקי זוהר: ראיתי שרצת בסערה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: רצתי בסערה.

מכלוף מיקי זוהר: האמת שהתרשמתי, אמרתי לו שנראה לי שהוא יחליף מישהו מכם בכנסת מתי שהוא.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: הוא יגיע.

אוסאמה סעדי: הא ראשד?

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שכשאתה תגיע אני עוד אהיה כאן.

מכלוף מיקי זוהר: אולי אני אהיה בתפקיד אחר.

אוסאמה סעדי: תהיה ראש ממשלה אולי?

מכלוף מיקי זוהר: אל תגזים.

אוסאמה סעדי: ביבי רוצה כל החיים להישאר.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שאתה אומר שאתה רוצה להיות ראש ממשלה אתה כבר בבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני לא.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להיות נבחר ציבור.

אוסאמה סעדי: באמת דבריו של ראשד נגעו ללבי ובאמת הוא דיבר וייצג את התלמידים בפריפריה, במיוחד שהוא בא מטובא, ואנחנו בפריפריה בגליל וגם בדרום, התלמידים שלנו צמאים, צמאים אדוני היושב ראש, להשכלה, להצטיינות.

אוסאמה סעדי: הילדים שלי לומדים בירושלים.

אוסאמה סעדי: ואתה יודע, יש פה בתי ספר פרטיים ואנחנו משקיעים אלפי שקלים בשנה, אבל אתה הולך לצפון יש בתי ספר מהרמה הגבוהה ביותר.

אוסאמה סעדי: לא צריכים בתי ספר פרטיים.

אוסאמה סעדי: הם מצטיינים, ניגשים לבחינות הבגרות, מקבלים ממוצעים יותר מ-100, בפסיכומטרי מקבלים, באמת יש פוטנציאל אדיר.

אוסאמה סעדי: צריך איך שאמרו, תקציבים.

אוסאמה סעדי: נכון שאמרת שיש 922, יש תקציב לחינוך לא פורמלי שעכשיו באמת הייתה ישיבה בימים האחרונים, שהתחילו לחלק את זה למועצות, יש קריטריונים, אנחנו אמרנו שנבחן את התכנית הזאת לפי הביצוע.

אוסאמה סעדי: כמה שתבוצע וכמה שבאמת כסף יוזרם למועצות המקומיות, במיוחד בתחומים של חינוך, בריאות ותעסוקה, אנחנו נברך על זה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה אדוני, דברים חשובים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכם את הועדה.

מכלוף מיקי זוהר: מסקנות הדיון: הוועדה קובעת כי קיימים פערים אדירים בסוגיית החינוך הבלתי פורמלי בקרב תלמידים ממשפחות במצב סוציו אקונומי נמוך באזורי הפריפריה וברשויות חלשות לבין תלמידים ברשויות חזקות במרכז.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה תפנה לשר החינוך ולשר העבודה והרווחה ותקרא ליצור מנגנון פיקוח שיאגם את כלל הצרכים והמשאבים הקיימים מול התקציבים הקיימים.

מכלוף מיקי זוהר: שאיפה לסנכרון בין כלל נותני השירותים.

מכלוף מיקי זוהר: השלטון המקומי, משרדי ממשלה, עמותות וארגונים חברתיים, במטרה לנצל באופן חיובי את התקציבים על מנת לאפשר פיקוח על התכנים והתוצרים המועברים לתלמידים.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה חוזרת וקובעת כי הגיעה העת להחלת התקצוב הדיפרנציאלי בחינוך ורווחה ברשויות חלשות במצב סוציו אקונומי נמוך, באזורי הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית.

מכלוף מיקי זוהר: הועדה בראשותי תמשיך לקדם סוגיה זו.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה רשמה לפניה את סוגיית היעדר המימון לאבחונים פסיכו דידקטיים לאוכלוסיית התלמידים מאזורי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: הועדה תפעל בסוגייה מול שר החינוך ויושב ראש השלטון המקומי.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מודה ליושב ראש השלטון המקומי על שכיבד אותנו בנוכחותו והשתתף בדיון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לכל המשתתפים, הועדה תערוך דין המשך בנושא.

מכלוף מיקי זוהר: הועדה נעולה.