ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 522, 2017-06-19 11:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם.

איתן כבל: כמדי שבוע נתחיל עם מספר ההרוגים בכבישי ישראל.

איתן כבל: לצערנו אנחנו כבר עומדים על 169 הרוגים מתחילת השנה הנוכחית, אל מול 164 בשנה הקודמת.

איתן כבל: זה אומר שהמגמה הקשה של השנים האחרונות נשמרת ויש אפילו עלייה מסוימת במספר ההרוגים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שלאחר שהוועדה הזו דנה למעלה מעשרה דיונים בשימוע בנושא הקטל בדרכים, פניתי בזמנו לראש הממשלה להקים ועדת שרים שהוא יעמוד בראשה.

איתן כבל: כמובן בהתחלה יצאה הודעה על הקמת ועדת שרים בראשותו של ראש הממשלה, אבל לאחר מכן יצאה הודעת תיקון ונאמר שתוקם ועדת מנכ"לים, בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

איתן כבל: אני לא יודע אם מנכ"לים ישבו בה, אבל קראו לה ועדת מנכ"לים.

איתן כבל: לפני מספר ימים היא הוציאה את התוצאות של עבודתה.

איתן כבל: זה היה אמור לעלות אתמול בישיבת הממשלה.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם בכאב מאוד גדול...

איתן כבל: מאוד רציתי להסיר את הכובע בפני הממשלה וראש הממשלה על העבודה, אלא שהצעת ההחלטה, כמו בהרבה פעמים, היא בעצם גיבוב של לקחת את הדברים שכבר נעשים עתה ולהוציא אותם כאילו הם דבר חדש.

איתן כבל: כאילו תוספת של ארבעה מיליארד שקל למאבק בקטל בדרכים.

איתן כבל: אבל לא מניה ולא מקצתיה.

איתן כבל: הלוואי לא על ארבעה מיליארד, על ארבעה מיליון שקלים.

איתן כבל: באמת אני אומר את זה.

איתן כבל: אני באמת לא מבין, גם בנושא הזה צריך לאחז עיניים?

איתן כבל: אני אומר את זה בצער גדול.

איתן כבל: יושב פה השר לביטחון פנים, מתחייב על הכפלה, והם בכלל מדברים על תוספת רק של 100 ניידות.

איתן כבל: יושב כאן שר התחבורה, מדבר על תוספת של 2.5 מיליארד שקל לכבישים אדומים, מוקדי סיכון, ולוקחים את זה ומתייחסים לזה כאילו זו תוספת חדשה.

איתן כבל: אז אוקיי, אתה מבזה את הוועדה, אבל למה את השרים שלך?

איתן כבל: למה לקחת מהם את מה שהם עושים?

איתן כבל: ביקשנו שזה יהיה הרבה מעבר.

איתן כבל: אני אוציא מכתב לראש הממשלה.

איתן כבל: אני מתכוון לבקש ממנו לפחות לעצור את הדבר הזה, כי זו באמת פארסה.

איתן כבל: וזה חבל.

איתן כבל: כי יש נושאים בוועדה הזאת שאנחנו קבענו לעצמנו שלא יהיה בהם לא שמאל, לא ימין, לא קואליציה ולא אופוזיציה, ומעולם לא עסקנו בשאלות האלה תחת כותרת פוליטית.

איתן כבל: ההתייחסות היא עניינית ומקצועית בלבד.

איתן כבל: נקודה שנייה, יש מיזם שכבר דיברנו עליו, מיזם "שומרי הדרך", שמובילה אותו הרשות לבטיחות בדרכים.

איתן כבל: מדובר בפרויקט מאוד חשוב ומאוד מעניין ומרתק.

איתן כבל: אני פניתי היום לכל חברי הכנסת, שמי שירצה להצטרף למיזם הזה.

איתן כבל: .. זה מיזם שבו יש לך אפליקציה עם מצלמה ואתה יודע לעדכן בזמן אמת ולצלם אירועים של נהגים שנוהגים בצורה שמסכנת את הסביבה.

איתן כבל: אני אשמח לכל חבר כנסת שיסכים להצטרף לעניין הזה ושנהיה הנחשונים ואלה שמסמנים את הדרך.

איתן כבל: נקודה אחרונה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שמחר זה יום הזמר העברי, ואני החלטתי שהחל ממחר כל דיון אני אפתח בהקראת שיר, וכך גם לגבי כל חבר כנסת שיצטרף לדיון וירצה.

איתן כבל: להתחיל את היום בחיוך.

איתן כבל: זה יכול להיות משהו אחר, מרענן.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, תדרוש מ"כאן" שיחזרו לזמר העברי כמו פעם.

איתן ברושי: מאז שזה עבר אליהם הם שחקו את הזמר העברי.

לא רוצה: דבר אחרון, אנחנו שולחים החלמה מהירה למנהלת הוועדה המיתולוגית שלנו, לאה, שתחזור אלינו במהרה.

לא רוצה: היא סתם לא מרגישה טוב, זה הכול.

לא רוצה: שבעזרת השם תחזור מחר.

לא רוצה: אני רואה שהחדר התמלא בדבורים.

לא רוצה: אנחנו עוסקים עכשיו בהצעת חוק להסדרת הצבה של כוורות וייצור דבש, התשע"ד-2014.

לא רוצה: זאת הצעת החוק הממשלתית.

לא רוצה: לצדה יש שתי הצעות חוק פרטיות, הראשונה, הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, של חברי הכנסת וקנין, ילין, ברושי, עמר בר-לב וחיליק בר, והשנייה, הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, של שרן השכל, נורית קורן, נגוסה, מכלוף מיקי זוהר ואברהם דיכטר.

לא רוצה: הדיון הקודם בהצעת החוק התקיים ב-29 בפברואר 2016.

לא רוצה: בדיון הח"כים היוזמים ביקשו לא למזג את הצעת החוק שלהם עם הצעת החוק הממשלתית.

לא רוצה: עכשיו, עם פתיחת הדיון, אני מבקש לשאול אתכם – אלא אם כן גברתי רוצה לומר משהו קודם - - -

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: הכיוונים של שתי הצעות החוק הפרטיות שונים לחלוטין, בעוד הצעת החוק הממשלתית משקפת איזשהו כיוון אמצעי, את האמצע.

<אתי בנדלר: אני מבינה שנדונה לאחרונה במשרד החקלאות אפשרות למספר שינויים, ואכן יוצגו כאן מספר שינויים לוועדה בהצעת החוק הממשלתית.

<אתי בנדלר: אני חושבת שמאחר ש - - -

<רעיה עדני: לא עודכנו ב - - -

איתן כבל: מי גברתי?

<רעיה עדני: רעיה עדני, משרד האוצר.

<רעיה עדני: משרד החקלאות לא - - -

איתן כבל: יקירה, אני הפרעתי לך?

איתן כבל: סליחה, קודם כול, מדברת היועצת המשפטית.

איתן כבל: אני עוד לא הבנתי ואת כבר מגיבה?

<רעיה עדני: אני רק מעמידה דברים על דיוקם - - -

איתן כבל: מה את מעמידה?

איתן כבל: דברים שאנחנו עדיין לא יודעים?

איתן כבל: את לא היחידה פה.

איתן כבל: היא תסיים, תבקשי את רשות הדיבור.

איתן כבל: ..

איתן כבל: הרי האוצר הוא... כולנו אסקופה נדרסת.

יצחק וקנין: בעל הבית של המדינה.

איתן כבל: תני לנו ואנחנו ניתן לך.

איתן כבל: אתי, בבקשה.

<אתי בנדלר: גם אנחנו התוודענו רק השבוע להצעות לתיקון הצעת החוק הממשלתית, ואני מוכרחה לומר שבפגישה מוקדמת היום השאלה הראשונה ששאלתי היא האם זה על דעת האוצר.

<אתי בנדלר: אז תנוח דעתך.

<אתי בנדלר: מכל מקום, אני רוצה להביא לתשומת לב הח"כים שהציעו את הצעות החוק הפרטיות שמשום שהצעות החוק הפרטיות התקבלו אך ורק בדיון מוקדם בכנסת, אם הם מסכימים למיזוג הצעת החוק שלהם עם הצעת החוק הממשלתית, שכבר התקבלה בקריאה הראשונה, הרי שהצעות החוק שלהם נבלעות בהצעת החוק הממשלתית והנוסח הממשלתי הוא הבסיס לדיון בהצעת החוק.

<אתי בנדלר: אני מפנה את תשומת הלב שלכם לכך כדי שתבינו מה המשמעות של מיזוג הצעות החוק שלכם בהצעת החוק הממשלתית.

יצחק וקנין: אתי, אנחנו מספיק שנים בבית הזה כדי להבין את מה שאת אומרת.

שרן השכל: וקנין, לא לכולנו יש את הוותק הזה.

שרן השכל: אני רוצה לשאול מה המשמעות של זה.

שרן השכל: בעצם כל הצעת החוק הזו נבלעת ואנחנו לא יכולים להגיש אותה מחדש?

שרן השכל: לא יכולים להגיש אותה בנפרד?

<אתי בנדלר: היא מתמזגת והדבר היחיד שנשאר על שמם של חברי הכנסת המציעים הוא שבפתק שאני מניחה לקריאה שנייה ושלישית במליאה מאזכרים שזה מיזוג של הצעות חוק אלו ואלו ומאזכרים את שמות חברי הכנסת שהציעו את הצעות החוק הפרטיות שמוזגו.

<אתי בנדלר: אבל הבסיס לדיון הוא הנוסח של הצעת החוק הממשלתית.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: זה אומר שיצטרכו לנבור בהיסטוריה כדי לדעת שאת הצמדת.

שרן השכל: אני שואלת על הסעיפים שעליהם יש הסכמות לשינויים והכול – זה בעצם יעלה במהלך הדיון ואותם אנחנו נעשה תוך כדי?

<אתי בנדלר: בוודאי.

<אתי בנדלר: כמובן שאת יכולה לגבי כל סעיף להעיר את הערותייך, להגיש את הסתייגויותייך, לבקש הסתייגות במליאה וכו'.

<אתי בנדלר: הזכות הזאת נשמרת לך בכל מקרה.

איתן כבל: ואולי תשכנעי בעד.

איתן כבל: הצעות חוק ממשלתיות הן בדרך כלל הצעות חוק גרועות כשהן מגיעות.

איתן כבל: על זה נאמר "הכוונה רצויה המעשה לא".

איתן כבל: זאת אומרת, הם מתכוונים תמיד לטוב, אבל הפעולה שמתגבשת מצריכה ברוב המקרים עבודה רבה על ידי חברי הכנסת ועל ידי חברי הוועדה.

איתן כבל: בוודאי שבכל זמן נתון יש לכל אחת ואחד מחברי הכנסת את הזכות לשכנע את החברים ולומר את דברו, ותמיד עומדת לממשלה הזכות לקבל את ההחלטה, אם זה יוצא משליטתה, למשוך את החוק או לבצע את כל הפעולות.

איתן כבל: אבל תמיד עומדת לך הזכות, בכל זמן נתון, להעמיד את הדברים שלך.

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אני אישית הסכמתי למזג את ההצעה שלי להצעת החוק הממשלתית, ואין פה עניין של לקחת קרדיט אם אני אעביר את ההצעה שלי או לא.

יצחק וקנין: אני חושב שהחשיבות של הענף הזה, של הצבת הכוורות.

יצחק וקנין: .. צריך לראות את נוסח ההצעה – זה לא רק הקצה, הדבש.

יצחק וקנין: אנחנו כל הזמן לוקחים את הדבש כמוצר סופי של הדבורים, אבל כולנו מבינים מה הערך המוסף הגדול לחקלאות של ההאבקה שהדבורים מבצעות.

יצחק וקנין: בלעדי הדבר הזה אין חקלאות במדינת ישראל.

יצחק וקנין: ומתוך החשיבות של הענף הזה והראייה הנכונה איך אנחנו מגיעים להסכמות ששומרות על הענף הזה בהסדרה שלו, אני חושב שראוי שנמזג את ההצעות שלנו להצעות החוק הממשלתיות, עם שינויים קלים שהם לא רחוקים.

יצחק וקנין: ..

יצחק וקנין: גם ההצעות שלנו במקור הן לא רחוקות מהצעת החוק הממשלתית ברוב הסעיפים.

יצחק וקנין: היו סעיפים מסוימים ולדעתי התגברנו עליהם.

יצחק וקנין: קיימנו ישיבות, גם אצלי בחדר, עם המנכ"ל והצוות ועם ארגונים חקלאיים, וגם ישבנו במשרד החקלאות.

יצחק וקנין: אני חושב שראוי למזג את ההצעות, על מנת להגיע למקסימום לטובת הענף הזה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: שרן, את מוכנה בבקשה למזג?

שרן השכל: אז כמה מילות ברכה באמת.

איתן כבל: ברכה?

איתן כבל: אין עוד עגלה ועוד אין סוסים ואת כבר מברכת?

שרן השכל: לא, איתן, תחשוב שגם בכנסת הקודמת עלתה הצעת חוק דומה - - -

איתן כבל: הלוואי שבכל הדיונים...

איתן כבל: הכוורות נשארו ריקות, כל הדבורים פה.

חיים ילין: כל דיון שתביא על חקלאות יתמלא ככה.

איתן כבל: נכון, אתה צודק.

שרן השכל: איתן, אני רוצה לברך.

שרן השכל: אני חושבת שהגיע הזמן, אחרי לא מעט שנים שמנסים לקדם את החקיקה הזו.

שרן השכל: סוף כל סוף, בעזרת היושב-ראש, שסוף כל סוף קיים את הדיון הזה, חברי הכנסת שרתומים לנושא הדבש וההאבקה והתחום הזה במדינת ישראל, וכמובן משרד החקלאות, שלא הניח את זה בצד והמשיך לאורך כל הדרך ולאורך כל השנים הללו לדחוף את הנושא הזה, אני מאוד שמחה למזג את הצעת החוק, שהיא הצעת החוק הממשלתית, ולהמשיך איתה בנוסח הזה, כמובן בהסתייגויות ותיקונים שנעבוד עליהם במהלך הזה.

שרן השכל: אני חושבת שזה יביא בשורה להרבה מאוד חקלאים במדינת ישראל, שסוף כל סוף יוכלו להוריד את הכבלים של הרבה מאוד בירוקרטיה, רגולציה וסיאוב שמונעים מהם לפרנס את עצמם ולהמשיך את החקלאות במדינת ישראל.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני רק אומר שהצעת החוק הזו, כשהיא תאושר בקריאה שנייה ושלישית, היא תבטל כמה וכמה סעיפים בחקיקה לשעת חירום, ולמעשה זה גם חלק מהעבודה הממשלתית לצמצום משמעותי של החקיקה לשעת חירום.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את המיזוג של הצעת החוק שמובילה חברת הכנסת שרן השכל וחבר הכנסת וקנין.

איתן כבל: ברושי מחליף את איילת נחמיאס, שרן את דוד ביטן.

איתן כבל: בעד אישור המיזוג – פה אחד

איתן כבל: המיזוג של שתי הצעות החוק עם הצעת החוק הממשלתית אושר, בכפוף לאישור ועדת הכנסת.

איתן כבל: אנחנו נעבור להקראה.

אבשלום וילן: אין שום דיון?

אבשלום וילן: הדיון הקודם היה לפני שנה וחצי.

איתן כבל: אבו חברי, תראה, השאלה בעד מי אתם.

איתן כבל: אם אתם בעד העניין אז צריך להתחיל את ההקראה.

איתן כבל: אם אנחנו בעד חפירה, אז בבקשה, בואו נתחיל.

איתן כבל: אם אני עכשיו אתחיל עם זה, באופן טבעי יהיה מישהו שהניואנס לא בדיוק התאים לו, ואז אנחנו פותחים את הדיון ונבזבז דיון שלם.

איתן כבל: כבר בדיון הקודם אפשרתי כמעט לכולם לומר את הדברים, ולכן אני מציע שנתחיל את ההקראה.

אבשלום וילן: תן לי שני משפטים.

שרן השכל: יושב-ראש הוועדה, אני רוצה לומר כמה מילים.

שרן השכל: קיימנו דיון מעמיק במשך שלוש שעות בפעם הקודמת.

שרן השכל: לכל האנשים תהיה הזדמנות להשמיע את מה שהם רוצים - - -

איתן כבל: תוך כדי הסעיפים, בוודאי, זה ברור.

איתן כבל: אבשלום וילן, בבקשה.

איתן כבל: תן את התפקיד שלך, לפרוטוקול.

אבשלום וילן: מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל.

אבשלום וילן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

אבשלום וילן: הדיון בחוק נמשך מספר שנים וטוב שאיחדו את ההצעות הפרטיות עם ההצעה הממשלתית.

אבשלום וילן: אבל צריך לזכור דבר אחד: פגיעה במשק הדבורים בישראל, משמעותה היא לא כמה דבש יהיה, אלא כל סיפור ההפריה של המטעים, של השדות, של כל הגידולים והטבע תלוי בזה.

אבשלום וילן: מדובר בערך של כמה מיליארדי שקלים, ולכן האיזון פה חייב להיות מאוד זהיר ומאוד מדויק.

אבשלום וילן: אני מציע לכם, בתור איש פוליטי לשעבר, להיזהר מאוד מלתת נושא כל כך רגיש בידיים של פוליטיקאים שיעשו איתו כטוב בעיניהם.

אבשלום וילן: ולכן התוצאה של החוק חייבת להיות כזאת שיש פיקוח ציבורי ששומר את הנושא הזה מכל משמר.

איתן כבל: לא הבנתי בדיוק את הניואנס, אבל שיהיה.

איתן כבל: אתה בטח תסביר לי אחר כך.

אבשלום וילן: כשנגיע לסעיפים.

איתן כבל: חיים, בבקשה.

חיים ילין: עשר שניות, לא יותר.

איתן כבל: על זה נאמר "אשר יגורתי בא לי".

חיים ילין: בפעם האחרונה שהיינו פה כל החקלאים ורצינו להחריג את החקלאים מתקנה 27, ראינו איך זה נגמר.

חיים ילין: אני מציע שנתחיל בהקראה ונתקן תוך כדי תנועה.

חיים ילין: אם יש משהו אחראי שאנחנו כפוליטיקאים יכולים לעשות זה לסיים את זה כמה שיותר מהר.

חיים ילין: מי שנמצא פה, גם אתם וגם אנחנו, מספיק חכמים - - -

אבשלום וילן: אני התכוונתי לתוצאה של החוק, לא למחוקק.

חיים ילין: כל ח"כ שנמצא פה הוא חקלאי - - -

אבשלום וילן: חיים, לא הבנת אותי.

אבשלום וילן: הבעיה פה היא בתוצאה – למי אתה נותן בסופו של דבר את הסמכות - - -

חיים ילין: אני עונה לך שני דברים.

חיים ילין: נתחיל בהקראה ואני מאוד מקווה שאם יש הסתייגויות הן יתקבלו, ואם לא, נביא אותן למליאה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו עוברים להקראה.

איתן כבל: מי מוביל את החוק במשרד החקלאות?

איתן כבל: אסף.

איתן כבל: מכיוון שקיימתם פגישות, דיונים וניסיתם להגיע לכמה שיותר הבנות, שים לנו את הרגליים המרכזיות של ההבנות והסיכומים, כדי שנדע באיזה שביל אנחנו צועדים.

איתן כבל: אני מאוד מבקש, גם אם הוא יחליק בלשונו ולא תמיד יאמר את הדברים בדיוק כמו שכל אחד חשב – נא לא לקפוץ.

איתן כבל: הוא רק מניח את המסד לדיונים, ותוך כדי תנועה.

איתן כבל: .. אני פשוט אומר את זה מניסיון.

איתן כבל: בבקשה, אסף.

<אסף לוי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

<אסף לוי: אני ד"ר אסף לוי, מנהל אגף גורמי ייצור במשרד החקלאות.

<אסף לוי: ראשית אבקש להודות לך ולמנהלת הוועדה על עצם קביעת הדיון.

<אסף לוי: לדעתי עצם קביעת הדיון תחם אותנו ואת כל הצדדים במסגרת, גם את חברי הכנסת וקנין והשכל.

<אסף לוי: בשבועות האחרונים, עם קביעת הדיון, עשינו הרבה פגישות, הרבה דיונים, ואני חושב שהגענו לפלטפורמה שמרכזת את כל הדעות להצעת החוק הממשלתית, כאשר העוגן של הצעת החוק הממשלתית נשאר, עם שינויים כאלה ואחרים, בעיקר שינויי נוסח.

<אסף לוי: הדבר המהותי שהפריע להצעת החוק הממשלתית להתקדם עד היום הוא העמדה של חבר הכנסת וקנין והמגדלים לגבי הצורך בשימור הגוף שנקראה היום מועצת הדבש.

<אסף לוי: לכולם ברור שהרגולציה תהיה בידי משרד החקלאות, ללא קשר לגוף שנקרא מועצת הדבש, בהתאם לחקיקה.

<אסף לוי: הדבר הזה לא השתנה בהצעת החוק הממשלתית.

<אסף לוי: מה שכן השתנה, והוא השינוי המהותי הגדול, הוא שאנחנו מבקשים למצוא את הפלטפורמה להמשך קיומו של הגוף שנקרא מועצת הדבש, שימשיך לעשות את הפעולות הנוספות, מעבר לרגולציה שהוא עשה כיום.

<אסף לוי: המחקרים, הטיפול, הקנייה המרוכזת – כל הפעולות החשובות האלה לקיום הענף והחקלאות, עליהן אנחנו מנסים לשמור.

<אסף לוי: ברגע שפרצנו והגענו להבנות עם החקלאים ועם חבר הכנסת וקנין, הכול התקדם.

<אסף לוי: כדי לפתור את הבעיה הזאת זה יגיע להסכם ארוך טווח בין המדינה על שלל שלוחותיה – משרד האוצר, משרד החקלאות – לבין התאחדות חקלאי ישראל, להמשך קיום ותקצוב הגוף הזה.

<אסף לוי: זה דבר שעדיין לא נסגר, אבל אני לא חושב שזה מונע את התחלת ההקראה.

<אסף לוי: ואם נצטרך, רעיה פה כדי לקפוץ ולהפריע.

<אסף לוי: אז אני מבקש להתחיל את ההקראה, וברגע שיהיו סעיפים שאנחנו יודעים שהם עדיין לא מוסכמים, פשוט נדלג עליהם ונקרא אותם בהמשך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין, בוא תחליף אותי לחמש דקות.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: מי מתחיל את ההקראה?

<דפנה גוטנברג: אני עורכת דין דפנה גוטנברג אבני, סגנית היועצת המשפטית במשרד החקלאות.

יצחק וקנין: הסבר.

<קריאה: השאלות יהיו אחרי כל סעיף או - - - ?

יצחק וקנין: אנחנו נשמע הסבר ואם צריך שאלות, אני אאפשר.

<אפרת אביאני: אני אפרת אביאני, היועצת המשפטית של המשרד.

<אפרת אביאני: אני אסביר.

<אפרת אביאני: זה סעיף מאוד ברור, המטרות הן אותן מטרות שדיברו עליהן קודם.

<אפרת אביאני: קודם כול, להסדיר הצבת כוורות מאוכלסות, שזה בעצם הרגולציה.

<אפרת אביאני: ההסדרה שהמועצה עושה היום, תהיה עכשיו בחוק.

<אפרת אביאני: מטרת העל היא הבטחת קיומה של האבקה לגידולים חקלאיים, האבקה רציפה לצמחי בר, הגנה על דבורים, תוך התחשבות בשמירה על המגוון הביולוגי.

<אפרת אביאני: בנוסף, יש לנו עוד אלמנט, שקשור למה שקורה בכוורת בקונטקסט של ייצור הדבש, שזה שלב של ייצור מזון שהוא לא באחריות משרד הבריאות אלא באחריות משרד החקלאות - -

איתן ברושי: מזל שלא צריך פקידים לייצר דבש כי בחיים זה לא היה קורה.

<אפרת אביאני: - - ויש על זה איזה פרק קטן בהצעת החוק, איזה שתי שורות וחצי.

יצחק וקנין: הערות?

<נילי אבן-חן: שאלתי היא מדוע המטרות - - -

איתן ברושי: מי הדוברת?

יצחק וקנין: נילי אבן-חן, התנועה לאיכות השלטון.

איתן ברושי: או, הם מזמן לא היו פה.

<נילי אבן-חן: בסעיף המטרות, כיוון שחלק מהחוק נועד לשפר את מצב התחרות והריכוזיות בענף, מדוע אין לכך תוספת?

<נילי אבן-חן: הוספתם את הקטע האקולוגי, אבל מה לגבי החלוקה ההוגנת של משאבי ציבור, כפי שמופיע בהצעת החוק הממוזגת של חברת הכנסת שרן השכל?

<נילי אבן-חן: זאת אומרת, שהסיפה שלו תהיה "וחלוקה הוגנת של משאבי ציבור", שהרי גם הצעת החוק הממשלתית מתייחסת לזה.

<נילי אבן-חן: יש התייחסות לזה שעכשיו זה יהיה יותר תחרותי, ולכן מתבקש שזה גם יהיה חלק מהמטרות.

<אפרת אביאני: יש את השיקולים של הקצאה שוויונית של נקודות בין השיקולים שוועדת ההיתרים מוסמכת לשקול, אבל אי אפשר להכניס את כל השיקולים לסעיף המטרות.

<אפרת אביאני: ולכן, כדי גם להסביר לקורא וגם כדי לשקף את הערך, את המטרה האמתית, וכדי לא להלאות בסעיף המטרות, שצריך למקד לעניין עצמו, לא מונים כל שיקול אחר שיכול לבוא בחשבון.

<אפרת אביאני: מה שכתוב פה – אלה השיקולים ואלה המטרות.

<אפרת אביאני: שיקולים של מניעה או עידוד כניסה של דבוראים חדשים, מה שאת קוראת לו הפחתת ריכוזיות – ואגב, אני לא בטוחה שזה בדיוק המינוח המתאים לענף הזה - - -

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: רבותיי, בלי הערות.

יצחק וקנין: חברים מהצד, תקשיבו טוב – מי שיעיר הערות בלי רשות דיבור, יהיה בחוץ.

יצחק וקנין: אני לא מתכוון לנהל פה דו-שיח שכל אחד מעיר לשני.

יצחק וקנין: את יכולה לחזור על זה שמונה פעמים, אוקיי?

יצחק וקנין: וגם עוד פעם.

יצחק וקנין: תראי, היא כבר הסכימה למזג את הצעת החוק שלה והתחלנו להקריא את הסעיפים.

יצחק וקנין: הערת ואמרת פעם אחת, לא צריך שמונה פעמים, כבר הבנו את הדברים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: הגדרת המטרה לא כוללת את היעדים שאת מציבה.

איתן ברושי: היא לא הייתה בבסיס ההצעות והיא לא חלק מהמטרה.

איתן ברושי: יש הערות חשובות אולי יותר אפילו מההערה שלך, אבל זאת לא המטרה.

איתן ברושי: את המטרה מגדירה הממשלה ולא התנועה לאיכות השלטון.

איתן ברושי: אני מציע שתתחילו לבדוק את האשראי של הבנקים, איך הוא התחלק, לפני שאתם דואגים לייצור הדבש.

<נילי אבן-חן: אנחנו גם בזה מטפלים.

איתן ברושי: זאת לא הגדרת המטרה ולא נסכים להכניס אותה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, לפני שנתיים בג"ץ פסק את פסוקו והסיפור נגמר.

אבשלום וילן: הם הגיעו לבג"ץ והפסידו, בואו נגיד את האמת לפרוטוקול.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

שרן השכל: יש לכך חשיבות מאוד גדולה, איתן, ואתה לא יכול להתעלם מזה שחלק מהבעיה שנוצרה, שבגללה אנחנו בכלל התחלנו לדון בחוק הזה, היא איזושהי חונטה ששלטה על רוב השטחים - - -

יצחק וקנין: אני לא מקבל את המילה "חונטה", כאילו יש פה איזה מאפיה.

יצחק וקנין: בואו נתחיל להוריד את הטונים, זה לא חונטה, זה חקלאים שמגדלים, זה הכול.

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: חבר'ה, חבר'ה, תנו לי.

שרן השכל: הסיבה שבגללה אנחנו מביאים את הפתרונות האלה היא כדי לייצר שוויון יותר גדול בהקצאת המשאבים.

שרן השכל: ולכן אני כן מסכימה שאם יש אפשרות להוסיף את זה כחלק מהמטרות - - -

יצחק וקנין: אני מתנגד.

יצחק וקנין: את רוצה שנביא את זה להצבעה, נביא את זה להצבעה.

יצחק וקנין: אני מתנגד למה שאת אומרת.

יצחק וקנין: אדוני, בבקשה.

<אריאל ארליך: אני עורך דין אריאל ארליך, מפורום קהלת.

<אריאל ארליך: אנחנו כמובן מברכים מאוד על הצעת החוק הזאת, שכבר כמה שנים מחכים לה, ויישר כוח למשרד החקלאות וליושב-ראש ולוועדה על כך שמביאים אותה להתקדמות ואני מקווה שגם לגמר.

<אריאל ארליך: עם כל היתרונות של הצעת החוק הזו והשיפור שהיא מביאה למשק הזה, שהיום מוסדר באופן מאוד-מאוד בעייתי, אני חושב שהאמירה שבשביל הבטחת קיומה של האבקה יש צורך להסדיר, לקיים את עצם ההסדרה, היא דבר שהוא מחייב הוכחה מאוד כבדה.

<אריאל ארליך: מה שאנחנו עכשיו עושים בחקיקה הזאת זו רגולציה מאוד כבדה, ודאי חסרת אח ורע בעולם, וגם מאוד ייחודית בחקיקה הישראלית - - -

יצחק וקנין: מה שאתה אומר בעצם - - -

<אריאל ארליך: רק שנייה, אדוני - - -

יצחק וקנין: אתה תקשיב לי כשאני מדבר.

יצחק וקנין: מה שאתה אומר בעצם זה ככה: בואו נפתח כוורות איפה שבא לנו.

<אריאל ארליך: אני לא אמרתי את זה - - -

יצחק וקנין: אני קראתי את המכתב שלכם - - -

אבשלום וילן: זה בדיוק מה שאמרתם.

<אריאל ארליך: אם יורשה לי להשלים את המשפט - - -

יצחק וקנין: תקשיב, אני קראתי את המכתב, אל תנסה.

יצחק וקנין: .. אתה אומר במכתב שלך, בואו נפתח את הכול, כל אחד יתקע כוורות איפה שבא לו, ובסוף אתה רק אומר מילה אחת – שצריך לעשות בזהירות, שלא נשפוך את התינוק עם המים ונגמור את הכול.

<אריאל ארליך: נכון - - -

יצחק וקנין: אז אדוני, אני לא אתן לידיים שלך שתעשה את זה, כי אתה לא מכיר את החקלאות - - -

<אריאל ארליך: יש חופש העיסוק - - -

איתן ברושי: יש גם חופש לחסל.

יצחק וקנין: ידידי היקר, הענף הזה מאוד יקר לחקלאות, וכל תזוזה קטנה בענף הזה.

יצחק וקנין: ..

יצחק וקנין: לפי השיטה שלך, אני אומר לך, לא תהיה חקלאות במדינת ישראל.

יצחק וקנין: לא תהיה חקלאות.

<אריאל ארליך: אני אודה לך, אדוני היושב-ראש, אם אוכל להשלים - - -

יצחק וקנין: אי אפשר שכל אחד ייקח כוורות וישים אותן איפה שבא לו, זה לא משאב בלתי נדלה.

שרן השכל: וקנין, אבל מותר לנו לשמוע גם עמדה אחרת.

יצחק וקנין: בסדר, שמענו אותם כבר 18 פעם פה, הם לא חידשו לנו כלום.

<אריאל ארליך: אני אסיים אם אדוני ירשה לי.

יצחק וקנין: משפט אחרון ותסיים.

<אריאל ארליך: מה שאני אומר זה שמדובר פה בהסדרה אדוקה ביותר על חופש העיסוק, שמוגן בחוק יסוד, לשמחתנו הרבה - - -

יצחק וקנין: אוקיי, תודה.

<אריאל ארליך: שנייה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

<אריאל ארליך: מכיוון שמדובר בהסדרה מסוג זה, למרות שגם כיום המשק הזה מוסדר, עדיין כשהכנסת באה לעשות מהלך כזה - -

יצחק וקנין: תודה.

<אריאל ארליך: - - יש צורך לבחון האם באמת בשביל לקיים האבקה לחקלאות בישראל יש צורך במגבלה כל כך חריפה על חופש העיסוק, שכמו שאמרתי, אין לה אח ורע בעולם.

יצחק וקנין: הבנו, תודה.

איתן ברושי: אז גם כל אחד יכול להיות רפתן?

יצחק וקנין: חברים, אין טעם למשוך את זה, אם נמשיך ככה על כל סעיף לא נסיים את העסק.

יצחק וקנין: שרן, את רוצה שנצביע על משהו?

יצחק וקנין: אני מציע להצביע על הסעיף כהצעת החוק הממשלתית.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים משהו אחר, אין לי בעיה.

יצחק וקנין: יש עוד הערות למישהו?

יצחק וקנין: אין הערות.

יצחק וקנין: אני מציע...

יצחק וקנין: וינשטיין, תן לנו להתקדם, אחי, נו.

<דוד וינשטיין: ויתרתי.

יצחק וקנין: אוקיי, אני מציע להצביע על סעיפים 1(1) ו-(2), כהצעת החוק הממשלתית.

יצחק וקנין: מי בעד - - -

<אתי בנדלר: רגע, אדוני, לא קיבלנו עדיין תשובה אם יש כאן הצעה לתיקון הנוסח.

יצחק וקנין: שאלתי אותה.

יצחק וקנין: את רוצה תיקון הנוסח?

שרן השכל: כן, אנחנו מבקשים להוסיף תיקון לנוסח.

שרן השכל: אנחנו מבקשים להוסיף שבהגדרות תהיה הגדרה שמדברת על חלוקת משאבים יותר הוגנת ויותר שוויונית.

יצחק וקנין: אוקיי, אני אצביע על ההצעה שלך ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד ההצעה של שרן השכל?

דוד ביטן: רגע, רגע, לאט-לאט.

יצחק וקנין: מה אתה רוצה, שנעשה יום לימודים ארוך פה?

דוד ביטן: לא יום לימודים, אבל תן לה את האפשרויות.

יצחק וקנין: היא אמרה כבר, שמענו, אנחנו מבינים את ה - - -

דוד ביטן: רגע, אנחנו רוצים התייעצות סיעתית לשתי דקות.

יצחק וקנין: רבותיי, חמש דקות הפסקה.

יצחק וקנין: חברים, אני מחדש את הישיבה.

יצחק וקנין: שרן מושכת את ההצעה שלה.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים כנוסח הצעת החוק הממשלתית על סעיפים 1(1) ו-(2) במטרות.

יצחק וקנין: מי בעד סעיף המטרות?

יצחק וקנין: בעד אישור הסעיף – פה אחד

יצחק וקנין: כולם בעד.

<עידית חנוכה: חברת הכנסת יעל כהן-פארן הצביעה במקום חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: סעיף 2, להמשיך בהקראה.

<אתי בנדלר: אני מציעה שאת תקראי אותה, אבל אני אבקש מהיושב-ראש, ככל שהוא יחליט לקיים הצבעה על סעיף 2,לא לאשר בשלב זה את ההגדרה של "מערכת הביטחון", מכיוון שכל המוזמנים, ובעיקר חברי הכנסת, לא קיבלו הזדמנות לעיין בהגדרה הזאת, ולכן ההגדרה הזאת תעמוד להצבעה רק בישיבה הבא.

יצחק וקנין: אוקיי, מקובל.

יצחק וקנין: תקריאי את ההגדרה, זה יהיה מונח, אבל נצביע על זה בישיבה הבאה.

יצחק וקנין: אני מבקש הסבר.

<אפרת אביאני: כמו בסעיפי ההגדרות בכל חוק, יש לנו פה הגדרה של המונחים המרכזיים שמופיעים לאורך החוק.

<אפרת אביאני: מגדירים מה זה דבורה; לא מדובר בכל דבורה אלא בדבורה מסוג מסוים.

<אפרת אביאני: מגדירים מה זה דבש, ויש פה אנשים שיודעים להסביר יותר טוב ממני למה דבש זה דבש שמיוצר מצוף ולא מסוכר אחר.

<אפרת אביאני: יש פה הפניה למונח של מהו היתר, מהי כוורת, מהי כוורת מאוכלסת.

<אפרת אביאני: יש פה הגדרה מאוד משמעותית של מקרקעי ציבור.

<אפרת אביאני: למה היא משמעותית?

<אפרת אביאני: כי היא בעצם אומרת שרק במקרקעי ציבור כהגדרתם פה, יחול משטר ההיתרים.

<אפרת אביאני: זאת אומרת שהרשות המאסדרת, הרגולטור, ועדת ההיתרים שתוקם לפי החוק הזה, תהיה רשאית לתת היתרים להצבת כוורות רק במקרקעין שהם מקרקעי ציבור.

<אפרת אביאני: זאת אומרת, מקרקעין שמנוהלים על ידי רשות מקרקעי ישראל ולא קרקעות פרטיות.

<קריאה: ומי שירצה בשטח פרטי?

<אפרת אביאני: בשטח פרטי תחול רגולציה מסוג אחר, יותר רכה.

חיים ילין: אני חייב להגיד לך שיש סתירה, כי קרקעות רמ"י יכולות להיות גם במצב של שטח צבאי סגור.

<אפרת אביאני: נכון.

חיים ילין: ופה יש פלונטר.

<אפרת אביאני: לא, אין פלונטר.

<אפרת אביאני: החוק מתייחס בהמשך לכל מיני סוגים של קרקעות רמ"י – גם מקרקעין שהם שמורות טבע, גם מקרקעין שהם שטחי אש וגם מקרקעי רמ"י לשימושים חקלאיים שהם כן מוחזקים/לא מוחזקים.

<אפרת אביאני: כך שכן יש התייחסות לזה.

<אפרת אביאני: אבל מה בעצם התפיסה אומרת?

<אפרת אביאני: מכיוון שהתפיסה של ענף הדבש היא של ענף שמספק בעצם מוצר ציבורי לכולנו – הרי זה מוצר שתומך בחקלאות ישראל – מין הראוי שהמשאב הציבורי המרכזי, שהוא הקרקע, גם הוא יועמד ויוקצה לטובת אותו ענף.

<אפרת אביאני: ולכן משטר ההיתרים, שמאפשר לנו לחלק את הענף הזה באמצעות מתן ההיתרים, באמצעות הקצאת נקודות ההצבה של הכוורות, חל על אותה קרקע שהיא קרקע ציבורית.

<אפרת אביאני: בקרקע פרטית, מכיוון שהיו טענות גם מפורום קהלת וגם מחלק מהציבור.

<אפרת אביאני: ..

<אפרת אביאני: צריך לזכור שמבחינת אחוזים זה אחוז מאוד קטן משטח המדינה.

<אפרת אביאני: בקרקע פרטית, בגלל שיש טענה של זכות קניינית אישית, שהיא מאוד חזקה, אז אמרנו שפה באמת זה לא איזה משאב ציבורי שאנחנו יכולים לחלק אותו, ולכן יחול פה משטר אחר.

<אפרת אביאני: לא יהיה משטר היתרים, אבל עדיין לא יהיה ריק.

<אפרת אביאני: יהיו כללים לגבי הצבת כוורות, אבל זה לא משהו שהרגולטור יוכל לחלק.

אבשלום וילן: בגלל הסמיכות ל - - -

<אפרת אביאני: נכון.

יעקב פרי: משרד החקלאות הוא שיהיה הרגולטור הראשי?

<אפרת אביאני: זו האמירה המרכזית של החוק הזה.

<אפרת אביאני: בעצם הרגולציה תיעשה פה על ידי ועדת היתרים שתופעל במשרד החקלאות.

יעל כהן-פארן: אבל בקרקעות פרטיות אין צורך בהיתרים.

<אתי בנדלר: רק תבחיני מהן קרקעות פרטיות.

<אתי בנדלר: זה שהבעלים - - -

איתן ברושי: - - -

<אתי בנדלר: זאת אומרת שכל המקרקעין שהם בבעלות רשות מקרקעי ישראל אבל הם בחוזי חכירה ארוכי טווח, הם לא קרקע פרטית, שיהיה ברור.

יעל כהן-פארן: אבל האם החוק יתייחס לקריטריונים שחלים על האדמות הפרטיות?

<אפרת אביאני: כן.

יעל כהן-פארן: האם החוק יתייחס לאיזשהם קריטריוני על?

<אפרת אביאני: כן.

יצחק וקנין: חבר'ה, אתם רוצים להקדים את המאוחר.

איתן ברושי: אמרת שהדיון יהיה מסודר.

יצחק וקנין: הדיון מסודר, אבל יש כאלה ששואלים שאלות.

יצחק וקנין: הם לא כל כך מתמצאים בחוק, לא קראו אותו, אז הם שואלים שאלות.

יצחק וקנין: אז מה, אני לא אאפשר לה לשאול?

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל פארן, הסעיפים האלה הם יותר מאוחרים בחוק.

יצחק וקנין: החוק נוגע בכל מה שאת שאלת ואם תהיה לנו טיפה סבלנות נגיע גם לזה.

יצחק וקנין: איתן, בבקשה.

איתן ברושי: אני לא מצאתי התייחסות לשאלה המרכזית בעיניי של החוק הזה – מיהו דבוראי, מי רשאי לקבל ולייצר דבש.

איתן ברושי: אם אני מבין נכון, הדבש הוא מוצר חקלאי, ואצלנו יש הגדרה – ואני מקווה שתהיה גם בחוק – מיהו חקלאי.

איתן ברושי: וכמו מוצרים אחרים.

איתן ברושי: .. הרי לא כל אחד יכול לייצר ביצים, חלב או כל דבר אחר.

איתן ברושי: חקלאי, יש לו קרקע, יש לו מים, הוא רשום כחקלאי.

איתן ברושי: אלא שעל פי הוויכוח הזה יש פה חברים או גופים שחושבים שכל אחד יכול לבוא ולהגיש בקשה למרעה של דבורים, שזה הוויסות העיקרי של היכולת לגדל ולייצר דבש.

איתן ברושי: ולכן כל הביקורת שנשמעה פה היא בחלקה מתוך בורות וחוסר הבנה בשאלה מי יכול לייצר דבש.

איתן ברושי: אי אפשר להימנע מההגדרה.

איתן ברושי: פה כתוב שדבוראי זה אדם העוסק בגידול דבורים.

איתן ברושי: כלומר, רק מי שכבר מגדל הוא דבוראי.

איתן ברושי: מצד שני, יש פה אנשים שבשם איזשהו ערך עליון שהוא לא תמיד מובן, רוצים שכולם יוכלו לגדל דבורים.

איתן ברושי: כלומר, עורך דין מתל אביב יוכל לקבל מרעה ולגדל דבורים.

איתן ברושי: אבל אני חושב שלגדל דבורים ולייצר דבש זה משהו מתחום החקלאות, ורק חקלאי יכול לייצר דבש, ולא כל אחד, בטח לא טייקונים ולא כל אלה שבשמם אתם כאילו פועלים בשם איזשהו צדק בלתי מובן.

<אתי בנדלר: ואם עירוני רוצה להפוך לחקלאי?

איתן ברושי: רגע, את התשובה - - -

חיים ילין: כולם רוצים להיות "שטראוס", לא רוצים להיות - - -

איתן ברושי: נכון.

יעל כהן-פארן: איתן, למה צריך לצעוק?

יצחק וקנין: יעל, ככה הוא מדבר.

<אסף לוי: בקיבוץ צריך - - -

איתן ברושי: אל תגיד קיבוץ.

איתן ברושי: אני אומר לך, אתם באים לא מוכנים לדיון, כי אין פה הגדרה לעניין הזה.

איתן ברושי: וכל מה שרוצה חברת הכנסת שרן השכל ואלה שיושבים פה שעות וימים זה לחלק אחרת את המרעה.

יצחק וקנין: בוא, איתן, איתן - - -

איתן ברושי: זו זכותם, אבל זה חיסול העסק.

איתן ברושי: דבש זה תחום חקלאי ומי שמגדל דבש זה חקלאים, לא כל אחד יכול - - -

יעקב פרי: ואם איש חדש רוצה להיכנס לתחום?

איתן ברושי: אז יצטרכו לקבוע כללים.

איתן ברושי: הוא לא יכול להיכנס אם הוא לא חקלאי.

איתן ברושי: אם זה פתוח לכולם אז נעשה את זה מחר גם בחלב וגם בפטם בחוק הגליל.

איתן ברושי: אין מציאות כזאת בינתיים.

יצחק וקנין: איתן, רק בפסח יש לנו כל דצריך ייתי וייכול.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לשעבר אבו וילן.

אבשלום וילן: היועצת המשפטית, דבר ראשון, הקטע עם ההגדרות של משרד הביטחון לא היה בפעם הקודמת, נכון?

אבשלום וילן: זה חדש כרגע?

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: אמרנו את זה ואנחנו לא מצביעים על הסעיף הזה.

יצחק וקנין: רק בישיבה הבאה אנחנו ניתן - - -

אבשלום וילן: יש לי שאלה ליועצת המשפטית של הוועדה, ולא במקרה.

אבשלום וילן: נוהל הכנסת אומר שאם יש נושא חדש אז צריך לחזור לוועדת הכנסת לקבל אישור לדון.

אבשלום וילן: אני צודק?

יצחק וקנין: אתה צודק, אבל - - -

<אתי בנדלר: אני אענה לך, זה לא ברמה של כן או לא.

אבשלום וילן: אם חבר הכנסת ברושי יציע את זה ותהיה הצבעה, זה צריך ללכת - - -

יצחק וקנין: חבר הכנסת אבו וילן, תקשיב - - -

אבשלום וילן: רגע, עזוב רגע את הפורמליסטיקה.

אבשלום וילן: למה השאלה שלי?

אבשלום וילן: כי בסופו של יום, אם מחלקים שם היתרים - - -

<קריאה: - - -

<אתי בנדלר: רגע, אני לא שומעת.

אבשלום וילן: אלה שטחים מאוד רחבים, יש הרבה טבע שם.

אבשלום וילן: אז אני שואל אם זה לא יגביל את היתרי הרעייה.

אבשלום וילן: ודבר נוסף, לגבי שטח פרטי.

אבשלום וילן: אנחנו יודעים שבין כוורת לכוורת הרדיוס הוא שלושה ק"מ, אחרת יש בעיות וטרינריות.

אבשלום וילן: אז אם בשטח פרטי יכולים לעשות מה שרוצים, יכולות להיות בעיות וטרינריות.

אבשלום וילן: האם לקחתם את זה בחשבון?

<אסף לוי: בוודאי.

<אסף לוי: מה שנאמר פה זה שגם בקרקע פרטית תהיה רגולציה של המשרד ויהיו תקנות לפי סעיף 27(4), שאמנם לא יצטרכו היתרים אבל כן יילקחו השיקולים האלה בהצבה בקרקע פרטית.

אבשלום וילן: מה עם שטחי האש?

חיים ילין: רגע.

חיים ילין: מה ההבדל בין לול או רפת בקרקע פרטית או קרקע לא פרטית?

חיים ילין: הרי הם צריכים לעבור אותה רגולציה, נכון?

חיים ילין: אז אותו דבר גם פה.

איתן כבל: חברים אני חשבתי שעד שאגיע כבר תעברו עשרה סעיפים.

איתן כבל: מה, לא היו הסכמות?

יצחק וקנין: אנחנו עוד בהגדרות.

יצחק וקנין: אתה יודע, כשדוד ביטן נכנס כל הוועדה כמרקחה.

<אתי בנדלר: אדוני, אני מבקשת לענות לחבר הכנסת לשעבר אבו וילן בקשר להגדרה "מערכת הביטחון".

<אתי בנדלר: כפי שאמרתי, זאת הגדרה חדשה שהוצעה, ולכן ביקשתי מהיושב-ראש לא להצביע עליה בכל מקרה אלא לאפשר את פרסומה בנוסח המעודכן באתר הוועדה, וההצבעה, ככל שהיושב-ראש יחליט כך, תהיה בישיבה הבאה.

<אתי בנדלר: מכל מקום, מה זה נושא חדש?

<אתי בנדלר: נושא חדש זה נושא שחורג מגדר הנושא.

<אתי בנדלר: בעצם המונח "נושא חדש" לא מופיע בתקנון, אלא "חריגה מגדר הנושא".

<אתי בנדלר: באופן עקרוני, הדיונים בוועדה נועדו בדיוק בשביל לבחון את הצעת החוק, לתקן אותה, להוסיף או להשמיט, ובלבד שלא תהיה חריגה מגדר הנושא.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שלא כל הגדרה חדשה או תיקון הם אוטומטית נושא חדש.

אבשלום וילן: ולכן שאלתי אם זה פוגע פגיעה מהותית בנושא חלוקת הרישיונות.

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: אז קודם כול, לא כל תיקון הוא אוטומטית נושא חדש.

<אתי בנדלר: דבר שני, כדי שוועדת הכנסת תדון ותחליט בשאלה האם תיקון מסוים או שינוי מסוים הוא בגדר נושא חדש, צריכה הטענה הזאת להיטען או על ידי שר, נציג ממשלה, או על ידי חבר כנסת, אבל לא על ידי המוזמנים ואפילו לא על ידי יועץ משפטי של ועדה.

אבשלום וילן: ציינתי בפתח דבריי שרק חבר כנסת יכול להציע.

<אתי בנדלר: ככל שהצעת חוק כוללת נושא חדש בלי שנטענה טענת נושא חדש – זו שאלה שעדיין בפסיקה אין לגביה תשובה האם עצם העובדה שהכנסת הצביעה בקריאה שנייה ושלישית על נושא שבמהותו הוא נושא חדש והשאלה הזאת לא נדונה ולא הובררה, האם זה כשר או לא.

<אתי בנדלר: אבל זאת שאלה אחרת.

<אתי בנדלר: בכל מקרה, כאן מוקדם עדיין לטעון טענת נושא חדש, כאשר לא הוסבר עדיין לאיזה צורך ההגדרה הזאת.

איתן כבל: בקיצור, אבו וילן ניסה.

איתן כבל: הלאה.

אבשלום וילן: לא, לא ניסיתי.

אבשלום וילן: אם מהותית שטחי האש - - -

איתן כבל: אבל היא ענתה לך, יקירי.

אבשלום וילן: איתן, זה שטח אדיר.

אבשלום וילן: אם הם לא מוסדרים אנחנו בבעיה קשה.

<אתי בנדלר: קודם כול יש הצעה להסדר, ואפרת תענה על כך.

<אתי בנדלר: אבל מעבר לזה, לשם כך בדיוק הצעתי שההגדרה תפורסם – כדי שתוכל להעיר הערות.

איתן כבל: חברים, בואו נתקדם.

איתן כבל: אפרת, בבקשה.

<אפרת אביאני: ההגדרה "מערכת הביטחון" נוספה בגלל שקיימת כבר בהצעת החוק מלכתחילה הגדרה של "שטח צבאי".

<אפרת אביאני: היא חייבת להיות, כי כמובן שמציבים כוורות כל הזמן בשטחים שבהחזקה של מערכת הביטחון.

<אפרת אביאני: בסך הכול, בגלל שאנחנו מבקשים לדייק את הגדרת "שטח צבאי" בעקבות שיחות עם הצבא, אז נוצר הצורך להוסיף הגדרה של מהי מערכת הביטחון.

<אפרת אביאני: זה הכי טכני, זה הכי לא נושא חדש, וזה הכי בא להבטיח שאפשר יהיה להציב כוורות גם בשטחי מערכת הביטחון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שרן, בבקשה.

שרן השכל: אתה לא היית קודם, אבל איתן ברושי נתן לנו נאום - - -

איתן ברושי: חוצב להבות.

שרן השכל: אני רוצה לומר כמה דברים בתגובה לאיתן ברושי וגם לשאול שאלה בנוגע להגדרות של מקרקעין פרטיים.

שרן השכל: איתן, תראה, אני זוכרת תקופה מהעבר הרחוק - - -

איתן כבל: אני מציע שתדברי אליי, לא לאיתן השני, אחרת הוא יצטרך להגיב לך וזה לא ייגמר.

שרן השכל: תראה, אני אמנם לא זוכרת, אני עוד צעירה, אבל ההורים, הסבים, הסבתות ודורי-דורות אחורה, שלא זכו לחיות פה במדינת ישראל וחיו בגולה, להם היה אסור, אסור על פי חוק, לעסוק בעבודה חקלאית ולהחזיק שטחים חקלאיים.

שרן השכל: זה היה חלק מהעניין הזה שלנו היהודים אסור לעבוד עבודה חקלאית.

שרן השכל: וכשאיתן בא ואומר שלחלק מהיהודים במדינה לא צריך לתת לעשות עבודה חקלאית וצריך להגדיר מה זה ושרק למתי מעט תהיה הזכות והאישור - - -

איתן ברושי: יש גינה קהילתית.

איתן ברושי: ..

שרן השכל: שאתה תחליט מי מוגדר חקלאי ומי לא חקלאי?

שרן השכל: לי זה צורם.

שרן השכל: אני כן חושבת וכן מאמינה שכל אדם וכל אזרח ישראלי שירצה לעסוק בחקלאות, שרוצה לקחת חלק במפעל החשוב הזה, צריכה להיות לו אפשרות ללכת ולעשות את זה, בלי שום קשר להגדרות כאלה ואחרות שאתה מעוניין להגדיר.

שרן השכל: ולעניין החוק עצמו.

שרן השכל: אני יודעת שגם מבחינת המקרקעין הפרטי...

שרן השכל: יש לנו הרבה מאוד חברים, אם זה במושבים ואם זה בקיבוצים, שאמנם הקרקע היא קרקע שהם חוכרים אותה, אבל הם כבר שנים על גבי שנים נמצאים שם, והיא כאילו פרטית, כאילו שלהם.

שרן השכל: אז מה, אז המדינה תבוא באיזשהו יום ותיקח מהם את הקרקע הזו, שהם עליה כבר 100 שנה ואפילו יותר?

איתן ברושי: היא עושה את זה יום-יום.

יצחק וקנין: אני רק אגיד לך משהו.

יצחק וקנין: לי היה מטע אבוקדו ולקחו אותו בלי לשאול אותי.

שרן השכל: אז פה זה עניין עקרוני - - -

<אסף לוי: לא, הצבת כוורות זה לא - - -

איתן כבל: דוקטור, תן לה לסיים את ההרצאה שלה.

שרן השכל: כשאתם מגדירים קרקע פרטית, למה הקרקע הפרטית צריכה להיות מוגדרת גם כקרקע בחכירה של קיבוצים ושל מושבים, שעליה יש בעצם אישור - - -

איתן כבל: כפרה, אני לא אגיד לך איך בשכונה שלנו היו אומרים על דבר כזה.

איתן כבל: עכשיו שינית את כל כללי...

איתן כבל: לא רק שינית, חיבוט ערבה זה כסף קטן ליד מה שעשית עכשיו לסעיף.

איתן כבל: זה שינוי דרמטי, בלי להיכנס לשאלה אם אני בעדו או נגדו, זה לא רלוונטי.

שרן השכל: זה במטרות החוק עצמו.

איתן כבל: את נכנסת עכשיו פה... וואי, וואי, וואי... אוקיי, תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת ילין, בבקשה.

איתן כבל: אני מבקש להתייחס לסעיף, לא לבוא עם הרצאות מהבית.

איתן כבל: תודה.

חיים ילין: יש לנו נטייה שאנחנו מביאים חוק ואנחנו מנסים לשנות את כל העולם דרך החוק הזה.

חיים ילין: זה בדיוק מה שמנסים פה.

חיים ילין: חוק ההתיישבות מ-1958 – באמת צריך לשנות אותו, הוא באמת פאסה לגמרי ולא תופס לגבי מה שקורה היום, אבל אי אפשר לעשות את זה דרך החוק הזה, זה פשוט הזוי.

חיים ילין: תראו, יש פה סתירה לוגית.

חיים ילין: מצד אחד, כשאני קולט באשכול 18 צעירים שרוצים להיות חקלאים, שעוזבים את ראשון לציון, רעננה, ירושלים ותל אביב ובאים לנגב – לא שאלו אותם אם הם חקלאים או לא חקלאים; הם רוצים להיות חקלאים, נקודה.

חיים ילין: מצד שני, אנחנו יודעים שהיינו פעם 50,000 והיום אנחנו אולי 5,000 חקלאים.

חיים ילין: אנחנו רוצים חקלאים חדשים, אנחנו רוצים דור המשך.

חיים ילין: ולכן, כשאני מדבר עם הדבוראים, אני מבין שחלק מההיתרים שנותנים זה לצעירים, ואני מסתפק באמירה הזאת.

חיים ילין: מה עכשיו מדאיג אותי בהגדרות?

חיים ילין: שטח צבאי סגור יכול להיות שטח צבאי סגור לא לתמיד.

חיים ילין: אני אתן דוגמה: כביש 10 על גבול מצרים הוא כבר הרבה מאוד זמן שטח צבאי סגור.

חיים ילין: ברור לחלוטין שמעט מאוד חקלאים מתקרבים לשם, גם כי אסור להם וגם כי לא ניתן לעשות גידול חקלאי בלי אישור של צה"ל.

חיים ילין: אבל תראו מה קורה פה: אני אגדל חמניות באישור של צה"ל, בשטח צבאי סגור, כי זה מה שהוא עושה, כי צה"ל עדיין רואה גם ביטחון וגם התיישבות, כי צה"ל לא שומר על הגבול, הוא שומר על המתיישבים – זו תפיסה מאז קום המדינה.

חיים ילין: אז אם אנחנו מגדלים שם חמניות, צריך לתת שטח מרעה שם, כי בלי האבקה אין חמניות.

חיים ילין: אתם מבינים, אין מצב כזה.

חיים ילין: היום, לחמניות אני לא צריך אישור של צה"ל ושל אף אחד, אבל עדיין אנחנו מספיק ממושמעים בשביל לבקש אישור מהאוגדונר ולהגיד לו מה אנחנו הולכים לגדל.

חיים ילין: אבל אי אפשר להפיל כל הזמן על החקלאים בעוטף עזה או בגבול הצפון את האינסטנציה הזאת שפעמיים צריך - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לפני שאני מאפשר לאנשים נוספים לדבר אני רוצה להסב את תשומת לבכם - - -

חיים ילין: מה שאני מציע זה שאם יש גידול שצריך האבקה, אז ברגע שמגדלים אותו יש האבקה באופן אוטומטי, בלי אישור של משרד הביטחון.

חיים ילין: אחרת לא יהיה כלום.

<אתי בנדלר: זה לא מה שמוצע כאן.

יעקב פרי: זה תיאום שהוא כמעט בלתי אפשרי.

איתן כבל: עורכת דין אביאני.

<אפרת אביאני: אנחנו לא באים ללמד את הענף איך להתנהל, הענף מתנהל הרבה שנים בלעדינו.

<אפרת אביאני: במובן הזה הצעת החוק מצלמת את המציאות.

<אפרת אביאני: זאת אומרת, אם יש דבוראים שצריכים להציב כוורות בשטחי אש.

<אפרת אביאני: ..

<אפרת אביאני: אתמול וידאנו את זה עם בועז – הנה הוא פה.

<אפרת אביאני: הוא אמר לי שכשהוא צריך להיכנס לשטח אש הוא מרים טלפון לחטיבה והוא נכנס.

<אפרת אביאני: זאת אומרת, אנחנו רק מייצרים את ההסדרים המשפטיים שייתנו את המעמד לכל שחקן בשטח - - -

<אפרת אביאני: כן, זה כבר נאמר.

<אפרת אביאני: מועצת הדבש, כבר מעצם זה שהונחה הצעת חוק, עוד לפני שהפכה לחוק, כבר הפנימה את האמירה שצריך לעודד כניסה של דבוראים - - -

איתן ברושי: לא, לא שמענו על זה - - -

חיים ילין: אני לא מדבר על שטחי אש, אני לא מבקש אישור מהחמאס להיכנס לשטח שלו.

חיים ילין: זה לא שטח אש, זה שטח צבאי סגור, תביני, יש הבדל עצום.

איתן כבל: הנושא השני זה כניסה למקרקעין על סוגיו השונים – החל ממה ששרן התכוונה לומר, שמישהו אמנם בחכירה אבל הוא כבר הרבה מאוד שנים שם.

איתן כבל: האם זה מאפשר לכל אחד להיכנס פנימה?

איתן כבל: אני לא נותן את התשובות, רק אומר את הדברים.

איתן כבל: והנושא השלישי הוא מועצת הדבש – מה מקומה ומה מערכת היחסים שלה עם הלקוחות שלה.

איתן כבל: אולי שכחתי איזה עניין, אבל בגדול אלה שלוש הרגליים העיקריות שעליהן צריך לתת את הדעת בחקיקה הזאת.

איתן כבל: לא, זו תשובה שאתה זוכר את ימיך כפוליטיקאי.

איתן כבל: באת אליי, עשית לי איגוף ואמרת "הנה, זה הנושא".

אבשלום וילן: לא, המחליף שלך אמר את זה, וקנין אמר שזה הדבר הכי חשוב - - -

איתן כבל: בסדר, אבל זה ברור כשמש לאור הירח.

איתן כבל: אבו, עזוב אותי עכשיו מזה, כי הרי בסוף, כדי להגיע להאבקה אתה צריך א', ב', ג', ואם נעשה את א', ב, ג' הכי טוב, תהיה האבקה טובה, ואם לא נעשה אותם כמו שצריך, יהיו כשלים בהאבקה.

איתן כבל: אבל אני עכשיו שם את הרגליים שמייצרות את הכותרת שלך.

איתן כבל: אני מבקש, אנחנו חייבים להתקדם בתהליך הזה.

איתן כבל: אז אנא מכם, אם יש עניינים שמצריכים את הכרעת הוועדה, אם יש דברים שהם במחלוקת.

איתן כבל: .. בואו נתקדם.

יצחק וקנין: הערה עניינית על החוק.

יצחק וקנין: חברים, אנחנו לא רוצים להקדים את המאוחר.

יצחק וקנין: רוב הסעיפים פה נדונים בפרקים יותר מאוחרים.

יצחק וקנין: אנחנו שואלים פה הרבה שאלות אבל לא מגיעים לעיקר.

יצחק וקנין: כשנגיע לסעיפים אני מבטיח לכם תשובות להרבה שאלות.

איתן כבל: מרגע זה ואילך אני לא אאפשר לדבר אלא אם כן ההתייחסות היא התייחסות עניינית לסעיף שהוקרא.

איתן כבל: אחרת לא נסיים את זה.

איתן כבל: קהלת, בבקשה.

<אריאל ארליך: אני רוצה להתייחס בהמשך לדברים שאמרה חברת הכנסת השכל לגבי הגדרת מקרקעי ציבור, שזו באמת שאלת מפתח בקביעה היכן תחול הרגולציה, היכן תהיה הסדרה והיכן לא תהיה.

<אריאל ארליך: אני מפנה את השאלה שלי לכולם, אבל בעיקר ליועצים המשפטיים של הוועדה ושל משרד החקלאות.

<אריאל ארליך: הצגתם הבחנה בין מקרקעין פרטיים למקרקעין בחכירה, ובוודאי שמבחינה משפטית יש הבחנה לגבי רמת הבעלות.

<אריאל ארליך: עם זאת, כשמדובר בקרקע שהמחזיק בה חוכר אותה, הוא רשאי להחליט מה הוא נוטע בה ומה הוא שותל בה.

<אריאל ארליך: הוא רשאי להחליט – ואף אחד פה לא יחלוק על זה – האם השנה לזרוע חיטה או חמניות.

<אריאל ארליך: אם הוא החליט שהוא זורע חיטה, אין צוף.

<אריאל ארליך: אם הוא החליט שהוא זורע חמניות, יש המון צוף.

<אריאל ארליך: זאת אומרת שמה שיהיה בקרקע הזאת מבחינת - - -

חיים ילין: לא, אתה טועה, הוא לא יכול לעשות מה שהוא רוצה, הוא לא יכול להקים לול 800 מטר מלול של מישהו אחר.

<אריאל ארליך: מה יהיה בקרקע הזאת מבחינת תנובת הצוף זה דבר שהוא בשיקול דעתו של המחזיק.

<אריאל ארליך: מעבר לכך, מי ייכנס לקרקע ומי לא ייכנס לקרקע - - -

איתן כבל: מר קהלת.

<אריאל ארליך: אני רק אסיים, אדוני.

<אריאל ארליך: אני אומר שהמחזיק בקרקע פה הוא מחזיק ברמה כל כך גבוהה, שזה כמעט כמו בעלות.

<אריאל ארליך: לאור זה, ההתערבות שאומרת שאת הצוף אני מפקיע ואומר שהצוף הזה הוא רכוש הציבור – האם היא עומדת במבחן, הגיוני ומשפטי, של פגיעה בקניין, פגיעה בעיסוק - - -

איתן כבל: מר קהלת, העניין ברור.

איתן כבל: עמדתך גם נאמרה שחור על גבי לבן בפעם הקודמת.

<אריאל ארליך: אני רוצה התייחסות משפטית לזה.

אבשלום וילן: רצוי לזכור שרוב הקרקע הפרטית בישראל - - -

איתן כבל: אבו וילן, ברשותך, יש כאן עניין שהוא לא ויכוח מקרקעין, יש כאן ויכוח אידיאולוגי ותפיסתי סביב העניין הזה בכלל.

איתן כבל: אני אאפשר לך להשיב לו, אבל זה נושא שאני לא בטוח שאני רוצה להצביע עליו עכשיו.

איתן כבל: אני רוצה לשבת עם החברים שלי ולמצוא את נקודת האיזון הנכונה.

איתן כבל: אני אומר את זה לחברי אבו וילן, אני אומר את זה לחבריי החקלאים, ואני אומר את זה לחבריי הקפיטליסטים: בסוף אין כאן איזו הכרעת קסם.

איתן כבל: זה אומר כולה שלי, זה אומר אתה לא יכול להיכנס בשום פנים ואופן, וזה אומר אני יכול להיכנס בכל רגע נתון – אבל חייבת שתהיה כאן איזו תפיסה מאזנת.

איתן כבל: אני מכיר את הנושאים האלה מקרוב ואני חושב שכן צריך לאזן פה.

איתן כבל: אני עדיין לא יודע לומר לכם באיזו דרך, אבל חבר הכנסת וקנין, חייבים למצוא פה את.

איתן כבל: ..

איתן כבל: זה מסוג הדברים שאני אומר בכנות שקשה לי לראות את זה מצליח להיפתר בפורום כל כך רחב.

איתן כבל: אני ארצה לנסות להביא את הצדדים לכדי איזו הסכמה סביב ניסוח כלשהו.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<צחי גולדנברג: קוראים לי צחי גולדנברג, אני דבוראי לא גדול ממושב גמזו.

<צחי גולדנברג: אני בעיקרון מזדהה עם הדברים שאריאל אמר, אבל בהמשך למה שאתה אמרת, כמובן שצריך למצוא איזושהי פשרה.

<צחי גולדנברג: המינימום הוא שלפחות שלחקלאי המחזיק בקרקע – שיש לו יחסי גומלין עם מגדלי דבורים – תהיה אמירה באותה ועדת היתרים שתתקיים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<דוד וינשטיין: אני עורך דין דוד וינשטיין, בא כוח ארגון מגדלי דבורים.

<דוד וינשטיין: אני חושש שחברי מקהלת, הוציאו אותו דרך החלון בסעיף 1 אז הוא מנסה להיכנס דרך האשנב בסעיף 2.

<דוד וינשטיין: בסופו של דבר הייתה פה אמירה מאוד ברורה לגבי ההכרה בכך שסוגיות של חופש העיסוק וכיו"ב לא נכנסות פה לדיון.

<דוד וינשטיין: והניסיון לצמצם או להעניק לחקלאים זכויות שלמיטב זיכרוני קהלת מתנגדת להם בהקשרים אחרים.

<דוד וינשטיין: ..

<דוד וינשטיין: לייחס להם זכויות לכאוריות בקרקע דרך סעיף מקרקעי ציבור זה דבר שהוא גם לא הגון ברמה ההתנהלותית ובוודאי שהוא לא יכול להיות.

<דוד וינשטיין: מקרקעי ציבור הם מקרקעי ציבור, ועד שלא יאלפו פה דבורים לעוף אך ורק בתוך גבול החלקה של בעל הקרקע, לא ניתן לדבר על הדבר הזה.

<דוד וינשטיין: חייב להיות כושר נשיאה מוגדר, ולדעתנו זה חייב לקבל ביטוי בסעיף ההגדרות ובחוק עצמו, שאם לא כן אנחנו צפויים לקטסטרופה.

<דוד וינשטיין: הדבורים הולכות לאן שבא להן, את זה חייבים להבין.

<דוד וינשטיין: ואם בעל קרקע ייכנס למקום שהוא מחזיק בו ויכניס לשם דבורים, אנחנו נהיה באסון, בדומה לתהליך שראינו שמתחיל בשנים האחרונות להתרחש במקומות אחרים בעולם.

<דוד וינשטיין: חייבים למנוע את זה ואנחנו מקווים שהחוק ימנע את זה.

<דוד וינשטיין: הערה אחרונה בעניין.

<דוד וינשטיין: יש עוד תהליך ארוך במסגרת הפשרות המאוד כואבות שהדבוראים הסכימו לקבל עליהם בהתדיינות מול משרד החקלאות.

<דוד וינשטיין: הם כבר נמצאים במקום מאוד כאוב מבחינתם, וברור לחלוטין, חבר הכנסת כבל, שכשאתה מדבר על אותה נקודת מפגש, אנחנו מצפים שיובא בחשבון המרחק המאוד ארוך שהדבוראים הלכו עד עכשיו בדיונים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<יפרח סבלדי: שמי יפרח סבלדי, אני חקלאי ממושב צופר.

<יפרח סבלדי: אני רוצה להעלות פה נושא שהעליתי כבר לפני שנה וחצי.

<יפרח סבלדי: העניין של הדבורים זה לא כמו מכסות חלב או ביצים, שאפשר להגדיל אותן כי הצריכה גדלה.

<יפרח סבלדי: במקרה של הדבורים, אין תוספת שטחים אלא יש ירידת שטחים – עוקרים פרדסים, בונים בניינים חדשים.

<יפרח סבלדי: זאת אומרת שאם רוצים להכניס מישהו חדש, צריכים לקחת שטחים ממישהו קיים, ואם לוקחים ממישהו קיים זה אומר להפיל אותו, כי הוא לא יגיע למסה הקריטית שהוא צריך כדי להתקיים.

<יפרח סבלדי: זה בדיוק מה שקרה בפלפל.

<יפרח סבלדי: הפלפל נפל מעודף יצואנים.

<יפרח סבלדי: לא מהרובל ולא מהרוסים – הוא קרס כי היו עודף אנשים שנלחמו אחד בשני.

<יפרח סבלדי: ואותו דבר יקרה פה, לא יהיו פה יותר שטחים, לא הולכים לכבוש את לבנון וירדן.

איתן כבל: העניין ברור, אני לחלוטין מבין את מה שאדוני אומר.

איתן כבל: עם זאת, זה חלק מהדילמות שמתקיימות כאן ובענף החקלאות בכלל, גם לגבי דור ההמשך.

איתן כבל: השאלה היא אם אנחנו מייצרים מונופול ברדיית הדבש, כלומר, זה עובר רק בירושה מאב לבן.

איתן כבל: אני לא נגד, אבל אני כן חושב שאם יש חבר'ה חדשים שרוצים להיכנס – לאפשר להם.

איתן כבל: דרך אגב, הדיון הזה התקיים בחלב ובביצים והוא מתקיים כל הזמן.

איתן כבל: חברים, רק איזון.

איתן כבל: חברים, אני לא רוצה רק את הפיצולים של אותה אמירה, אני רוצה לשמוע, כמו שהציג עכשיו הבחור מצופר, עמדה שונה, עמדה אחרת.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אני כבר רואה שאנחנו נסיים בשנה הבאה - - -

יצחק וקנין: איתן, הערה לסדר.

יצחק וקנין: אנחנו פשוט חוזרים על אותם דברים.

איתן כבל: כן, אבל ממילא עוד חמש דקות אני צריך לסיים את הדיון.

יצחק וקנין: צריך להתקדם בהקראה ובחקיקה ולגמור את העניין.

שרן השכל: איתן, אני אומרת שלפחות נצביע על ההגדרות האלה, כי כל הדברים שמדברים עליהם עכשיו נמצאים בתוך החוק ויעלו בהמשך.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<אליעזר רייכמן: אני אליעזר רייכמן, מנוף איילון.

<אליעזר רייכמן: אני מגדל דבורים קטן ואפשר לקרוא לי גם חדש, מהבחינה הזאת שאני מתעסק בתחום כלכלי יותר.

<אליעזר רייכמן: אני ממש בהלם, המום.

<אליעזר רייכמן: אני מציע שכל בן אדם שרוצה לנהוג במשאית של 18 טון, שיוכל לעשות את זה מטעם חופש העיסוק.

<אליעזר רייכמן: ושכל אחד יוכל להטיס מטוס.

<אליעזר רייכמן: אני ממש לא מבין מה קורה פה.

<אליעזר רייכמן: לי יש קרקע פרטית, אני יכול לשים בה 40 כוורות, כפול 70,000 דבורים בכוורת, והתוצאה היא 2.8 מיליון דבורים, שיצאו מעבר לקרקע הפרטית שלי.

<אליעזר רייכמן: איפה אנחנו נמצאים?

<אליעזר רייכמן: אז בגלל שיש לי דונם אני אוכל עכשיו להניח 40 כוורות, 2.8 מיליון דבורים?

<אליעזר רייכמן: אולי גם נוריד את מגדל הפיקוח בשדה התעופה של לוד מטעם חופש העיסוק?

<אתי בנדלר: אדוני, לא הבנתי מה הטענה שלך.

<אליעזר רייכמן: שצריך אחריות, צריך פיקוח ולא שכל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

<אתי בנדלר: האם אדוני בעד לאפשר למגדל אחר להיכנס לקרקע שלך, או לא? לא הבנתי.

<אליעזר רייכמן: לא זו השאלה.

<אליעזר רייכמן: השאלה היא אם מגדל - - -

<אתי בנדלר: כשאתה מדבר על קרקע פרטית, אני לא יודעת האם היא בבעלותך או בחכירה שלך.

<אליעזר רייכמן: אני מדבר על כך שזה שיש לי קרקע פרטית, זה לא מתיר לי אוטומטית להציב בה כוורות כמה שאני רוצה ואיך שאני רוצה.

<אליעזר רייכמן: זה שיש לי עשרה דונם קרקע פרטית ואני שם בה 40 כוורות, זה אומר ששמתי במקום 2.8 מיליון דבורים.

<אליעזר רייכמן: וה-2.8 מיליון דבורים האלה, 36,000 קמ"ר – זה המרחב שלהן.

<אליעזר רייכמן: כך שהנימוק "קרקע פרטית" לא תופס בכלל.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<דוד לשם: שלום, שמי דוד לשם, אני ממושב בית חלקיה.

<דוד לשם: אני רוצה להתייחס לגבי מה שהבחור פה מצופר אמר, שהיום הענף נמצא במצב שהוא תפוס, מלא בנקודות, מלא בדבורים, ואין מקום לדור הצעיר.

<דוד לשם: זה נכון, אבל יש היום מצב נתון שהרבה מתכחשים אליו וגם יכול להיות שאני מרגיז הרבה אנשים כשאני אומר את זה: שלא עושים שימוש מלא בנקודות המרעה.

<דוד לשם: וזה דבר בסיסי וחשוב, ופה אפשר להכניס דבוראים צעירים.

<דוד לשם: צריך להיות פיקוח על זה, ודבוראי צעיר שלא יעמוד בקריטריונים יעוף החוצה.

<דוד לשם: אבל במקומות שדבוראים מחזיקים בנקודות, מחזיקים במשאבים, ולא עושים בהם שימוש – שם זה צריך לעבור לצעירים.

יצחק וקנין: אתם מקדימים את המאוחר כל הזמן.

שרן השכל: איתן, בואו נצביע על - - -

איתן כבל: שנייה, תרשו לי, אני מבין עניין.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<גיל להב: אני עורך דין גיל להב, היועץ המשפטי של מועצת הדבש.

<גיל להב: שתי הערות.

<גיל להב: אחת, בענף שלנו, להבדיל מענפים אחרים שאדוני הזכיר, כל אחד יכול להיכנס ולהיות מגדל דבורים, ודוד לשם הוא הוכחה לכך.

<גיל להב: הוא דבוראי צעיר, הוא לא בעל משק חקלאי, ובכל זאת הוא נכנס והוא היום דבוראי.

<גיל להב: הערה שנייה נוגעת לסעיף ההגדרות.

<גיל להב: לגבי ההגדרה של "שירותי האבקה", כתוב "הצבת כוורות מאוכלסות בשטח גידול חקלאי של צמחי תרבות, לצורך האבקת הצמחים באמצעות דבורים".

<גיל להב: הערה ראשונה, הצבה למטרת שירותי האבקה יכולה להיות גם בסמוך לשטח החקלאי ולא חייבת להיות בתוך השטח.

<גיל להב: כלומר, צריך להכניס פה גם "בסמוך".

<גיל להב: הערה שנייה, מהותית יותר – צריך לזכור ששירותי האבקה ניתנים בתקופות מוגדרות, לפי גידולים.

<גיל להב: ולכן צריך להוסיף הגדרה שאומרת שזה מתייחס לתקופה רלוונטית, בהתאם להגדרה של מדריך שה"מ במשרד החקלאות.

איתן כבל: תודה, העניין ברור.

איתן כבל: עורכת דין אביאני, תתייחסי לשתי ההערות.

<אפרת אביאני: ההערה הראשונה מקובלת לגמרי.

<אפרת אביאני: לגבי ההערה השנייה, הרעיון הוא שהצבה לצורכי האבקה תוסדר בתקנות, שבהן יהיו קבועים המועדים וכו'.

<אפרת אביאני: כך שבעיניי זה שאלה טכנית אם זה יהיה בהגדרה או בתקנות.

איתן ברושי: אבל אפשר לשאול מה הקריטריון לקבל מגדל חדש?

איתן כבל: לא, עזוב, אנחנו עוד לא כאן.

איתן כבל: חברים, דברים לסעיף, לא למה שהוא אמר שההיא אמרה.

איתן כבל: מי שיש לו אמירות מבית, שיתאפק.

איתן כבל: גברתי, בבקשה.

<אתי בנדלר: הערה ראשונה, לגבי ההגדרה של "מערכת הביטחון" – אני ביקשתי לא להצביע עליה בשלב הזה ולכן אני גם לא אעיר את ההערות שלי.

איתן כבל: מקובל.

<אתי בנדלר: לגבי ההגדרה "מקרקעי ציבור – מקרקעי ישראל כמשמעותם בחוק יסוד: מקרקעי ישראל ומקרקעין של רשות מקומית": השאלה איך להתייחס למקרקעי ציבור שבהם יש מחזיקים פרטיים, שזו הנקודה שחברת הכנסת שרן השכל העלתה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה צריך לבוא לידי ביטוי, וכך אמנם נעשה בסעיפים האופרטיביים שמדברים על מתן היתרים.

<אתי בנדלר: גם שם יש לי הערות, אבל אני חושבת שזה לא מחייב את שינוי ההגדרה, אלא אם כן את מציעה הגדרה אחרת.

שרן השכל: בסדר גמור.

<אתי בנדלר: באותה הגדרה, ההגדרה עצמה סוחפת גם בתי מגורים.

<אתי בנדלר: אני חושבת שצריך למעט את זה מההגדרה, כולל החצרות התחומות של בתי מגורים.

<אתי בנדלר: אני רואה שעורכת דין אביאני מהנהנת בראשה.

<אתי בנדלר: אני אגיד מדוע זה רלוונטי: זה רלוונטי לצורך היתר הכניסה למי שמציב את הכוורת שלו במקרקעין שמוחזקים על ידי אחר.

<אתי בנדלר: יש לי הערה לגבי התיקונים בהגדרה "שטח צבאי".

<אתי בנדלר: גם אותם אנחנו נפרסם ולכן נכון לדלג כרגע ולא לאשר את ההגדרה הזאת.

<אתי בנדלר: אני למשל לא יודעת מה זה "מקרקעין הסמוכים לגבול".

<אתי בנדלר: עד איזה עומק זה נחשב מקרקעין סמוכים לגבול?

<אתי בנדלר: כי הרי לגבי שטח צבאי יש הוראות מיוחדות - - -

איתן ברושי: אם הוא סגור הוא סגור, ואם הוא פתוח הוא פתוח.

<אתי בנדלר: לא, זה או "שטח סגור" או "שטח במקרקעין הסמוכים לגבול...".

<אתי בנדלר: נדון בהגדרה הזאת בישיבה הבאה, מה גם שיש שם סיפור ששר הביטחון צריך להודיע מעת לעת על כך שמדובר במקרקעין הסמוכים לגבול שעונים על ההגדרה הזאת, אבל לא נאמר שום דבר לגבי פרק הזמן שההכרזה הזאת תהיה בתוקף.

<אתי בנדלר: בנוסף לכך, ראיתי שאתם רוצים להציע הגדרה נוספת של צמח תרבות - - -

<אפרת אביאני: כן, בעקבות הערה שקיבלנו מ - - -

<אתי בנדלר: אז אני מציעה שגם אותה נפרסם.

<אתי בנדלר: לי אין הערות נוספות להגדרות.

איתן כבל: אז אני יכול להצביע?

<אתי בנדלר: אני אומר על מה מצביעים.

<אתי בנדלר: מצביעים על ההגדרות החל מ"דבוראי" ועד "כוורת מאוכלסת", מדלגים על ההגדרה "מערכת הביטחון", שאיננה מופיעה אצלכם, מצביעים על ההגדרה "מקרקעי ציבור", שבה נצמצם את ההגדרה כך שהיא לא תחול על השטח של הבתים, מדלגים על ההגדרה "שטח צבאי", ובהגדרה "שירותי האבקה", אחרי המילים "הצבת כוורות מאוכלסות בשטח גידול חקלאי" יבוא "או בסמוך אליו".

<אתי בנדלר: בכפוף לכך אפשר להצביע - - -

<דוד וינשטין: אני חושב שיש טעות בעניין הזה.

<דוד וינשטין: להגדרה של מקרקעי ציבור יש אחרי זה השלכה גם לאיסור להציב כוורות בהמשך, בסעיף 3.

<דוד וינשטין: אם את מחריגה מזה את בתי המגורים, אז לכאורה האיסור שבחוק לא יחול על בתי מגורים.

<אפרת אביאני: לא, כי אז זה נופל למעמד של קרקע פרטית.

<אפרת אביאני: זאת אומרת, כל מה שהוא לא מקרקעי ציבור נופל למעמד של - - -

איתן כבל: סליחה, חברים, אני מצביע על זה.

איתן כבל: אם נגיע לסעיף 3 ומסתבר שיש קטסטרופה אז נעשה רביזיה ונחזור לאחור.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את ההגדרות עם התוספות, השינויים, התיקונים והדילוגים.

איתן כבל: מי בעד? מי נגד?

איתן כבל: בעד אישור ההגדרות – פה אחד

איתן כבל: סעיף ההגדרות כפי שהוצג כאן, אושר.

מרכזית מאוד: דבר אחרון, אני עדיין מציע למשרד החקלאות, נציגי המגדלים, פרטיים ואחרים, ולחברי הכנסת:

מרכזית מאוד: אם יש עדיין נקודות מהשלוש שציינתי – כניסה של חדשים לשוק, מועצת הדבש וכניסה למקרקעין מסוגיו השונים – שעדיין חשוב שתחזקו ותהדקו, אנא עשו זאת מבעוד מועד.

מרכזית מאוד: אם נידרש לקבל הכרעות, אין בעיה, אנחנו לא מפחדים מזה.

מרכזית מאוד: אבל תעשו עבודה ותביאו לכאן את הדברים שבאמת נדרשת בהם הכרעה.

מרכזית מאוד: תודה רבה, הישיבה נעולה.