ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 717, 2017-06-06 11:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר-היום: הדרדרות מצב התעשייה בישראל, הצעתם של חבר הכנסת איתן ברושי וחבר הכנסת עודד פורר.

משה גפני: חבר הכנסת פורר, יש לך הצעה לסדר, בבקשה.

עודד פורר: אנחנו נמצאים כבר בחודש יוני.

עודד פורר: אנחנו ישבנו כאן כשאושרו הטבות המס ליישובים בצפון.

עודד פורר: אנחנו ביקשנו שהלמ"ס ייתן מדידה מיישוב ולפי כך לקבוע את המרחקים ואת הטבות המס.

עודד פורר: ההנחיה היתה עד ינואר.

עודד פורר: בינואר הם באו לפה, הם לא הצליחו לעשות את המשימה המורכבת הזאת.

עודד פורר: נתת להם עד מאי.

עודד פורר: אני מבין שגם במאי הם לא מצליחים לעמוד במשימה המורכבת הזאת והם ביקשו עד אוגוסט.

עודד פורר: אני לא חושב שמדינה ששולחת לוויינים לחלל, לא מצליחה למדוד מרחק מיישוב ליישוב.

עודד פורר: זה משהו שאני יכול לתת להם כמה דרכי מדידה.

עודד פורר: אני חושב שזאת שערורייה.

עודד פורר: מדובר על יישובים צמודי-גדר.

עודד פורר: חלקם קיבלו באחרונה פקודות היערכות, איך מפנים את היישובים במצב חירום.

עודד פורר: אלה האנשים שנמצאים בחזית וזורקים אותם לכלבים, בגלל כל מיני בירוקרטיות של הפקידות שלא מצליחה ליישום את מה שהיא מחויבת ליישם.

עודד פורר: אני חושב שאנחנו לא יכולים לעבור על זה לסדר-היום ואני גם לא חושב שאנחנו צריכים לחכות עד אוגוסט.

עודד פורר: אי-אפשר לשלוח את האנשים האלה ולהגיד להם שמונה חודשים: תחכו, כי הלמ"ס לא מצליח למדוד מרחק של יישוב מהמרכז אלא אומר:

עודד פורר: אנחנו נעשה את זה רק לפי בית המועצה.

מיקי לוי: ולמה לא לפי הבית הקיצוני?

עודד פורר: ההנחיה היתה שימדדו את המרחק.

עודד פורר: הרי בתוך מועצה אזורית היישובים ממוקמים אחרת.

עודד פורר: יתנו את זה פר יישוב.

עודד פורר: הם היו אמורים להביא את זה בינואר.

עודד פורר: בינואר הם לא הצליחו.

משה גפני: עודד, מה אתה מציע?

עודד פורר: אני כבר לא יודע.

עודד פורר: מגיעות לפה העברות, פה יש לנו קצת - - -

משה גפני: זה לא נושא של כוח.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות?

עודד פורר: בוא אנחנו נקבע.

משה גפני: איך אנחנו נקבע?

עודד פורר: אני אכנס google earth, אני אעשה את המדידה.

עודד פורר: אני אביא לך הצעה ואגיד לך: הנה המדידה שלנו.

עודד פורר: אם רשויות המדינה לא מסוגלות לעשות את זה, אנחנו נעשה את זה.

יצחק וקנין: עודד, הדבר יותר מופשט.

יצחק וקנין: יש יישובי גדר שהם מקופחים.

עודד פורר: אני יכול לעשות את המדידה לא פחות טוב מכל אחד אחר.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, אני חושב שחברי וקנין צודק.

איתן ברושי: לאותם יישובים שהם צמודי-גדר, צריכים לתת להם את המקסימום.

איתן ברושי: זאת היתה התפישה של ממשלות ישראל לכל דורותיהם.

איתן ברושי: יישוב אחד קיבל את המקסימום.

איתן ברושי: להיות ערבי זאת הזדמנות גדולה בישראל, אז הם מקבלים ואין בעיה.

איתן ברושי: אז ערב אל ערמשה קיבל.

עודד פורר: אני לא יודע איך מישהו שם בלמ"ס ישן בשקט.

עודד פורר: מישהו מהלמ"ס, או אחד מאלה שאחראים על הטבות מס, שוללים דווקא מיישובים גדר את ההטבות האלה, כשזה התפקיד שלהם.

משה גפני: עודד, תקשיב.

משה גפני: מטריד אותי גם העניין הזה.

משה גפני: יש שתי דרכים.

משה גפני: זה לא יעזור מה שאתה תביא, צריך מדידה רשמית של המדינה.

עודד פורר: המדינה לא מסוגלת למדוד?

עודד פורר: יש דברים שאי-אפשר לקבל.

משה גפני: עודד, אי-אפשר סתם לדבר ושלא ייצא מזה שום דבר.

משה גפני: זה אופן אחד.

משה גפני: אופן שני, אני מבקש להביא חוק.

משה גפני: אתה לא יכול בלי חקיקה אם אתה רוצה לשנות את הדבר הזה.

משה גפני: אני רוצה להביא חוק להאריך את הוראת השעה.

משה גפני: עדיין אין מדידות ומכיוון שאין את המדידות יש חלקים שנמצאים בהוראת השעה.

משה גפני: הוראת השעה עומדת להתבטל.

משה גפני: להאריך את הוראת השעה ובתוך החוק הזה, שאני הולך לבקש שחרור מחובת הנחה, לפתור את הבעיה הזאת, לפחות עד שיהיה פתרון.

איתן ברושי: חתמנו על זה עכשיו.

משה גפני: אני מסכים לחלוטין עם העניין הזה וננסה למצוא פתרון.

משה גפני: או שתהיה מדידה קודם, או בהוראת השעה בחקיקה.

משה גפני: אתה לא יכול בלי חקיקה ואתה גם לא יכול חקיקה שבסוף לא תעמוד במבחן בג"צ.

איתן ברושי: אבל לא לפתור את הבעיה של היישובים האלה?

איתן ברושי: את זה צריך לפתור נקודתית.

משה גפני: בסדר, את זה צריך לעשות מהר.

משה גפני: ביקשתי שחרור מחובת הנחה.

משה גפני: אנחנו נדון בזה ונראה איך פותרים את הבעיה.

איתן ברושי: כבוד היושב ראש, האם אפשר שבחקיקה תוסיף סעיף, שמי שיושב על הגדר, שיקבל את המקסימום.

<שגית אפיק: ההבחנה הזאת בין כאלה שיושבים על הגדר לביבן יישובים אחרים, היא היתה בלתי אפשרית מכיוון שאין איזו החלטת ממשלה שאפשר להתבסס עליה ולומר שהיישובים האלה עדיפים על יישובים אחרים וצריך לתת להם מסלול גבוה יותר.

<שגית אפיק: אבל, בהצעת החוק שהיושב ראש מדבר עליה ניסינו למצוא פתרון נקודתי ליישובים הספציפיים האלה כהוראת שעה, עד שבאמת יהיה מדד של הלמ"ס ואז אנחנו מניחים ומקווים שזה ייפתר.

איתן ברושי: הפריפריאלי ייפתר אבל לא הסוציו.

משה גפני: זה לא קשור לסוציו.

<שגית אפיק: הבעיה שלהם זה הפריפריאלי.

<שגית אפיק: ברגע שהם ייחשבו לפריפריאליים יותר - - -

איתן ברושי: זאת אומרת, שהיוזמה של גפני לחוק תתבטל ברגע שהם יסדירו - - -

משה גפני: אני לא מציע להגיד את זה.

משה גפני: יגיע החוק, אנחנו נדבר על כל הדברים האלה.

משה גפני: יש דברים שהם בעייתיים.

איתן ברושי: אבל זה דחוף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אבקש שחרור מחובת הנחה.

משה גפני: יש דברים שאסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

משה גפני: אני עובר לסעיף הראשון של היום: הדרדרות מצב התעשייה בישראל, הצעתם של חבר הכנסת איתן ברושי וחבר הכנסת עודד פורר.

משה גפני: אני מבקש לומר.

משה גפני: הייתי בבוקר בהרצאה באיגוד החברות הציבוריות.

משה גפני: אני רוצה להגיד משפט - - -

יעקב פרי: הרצית או שמעת?

משה גפני: אני הרציתי.

משה גפני: אני רוצה להגיד את המצב.

איתן ברושי: למה מנכ"ל משרד האוצר לא נמצא פה, הוא עומד בראש הוועדה?

משה גפני: אתה שואל אותי?

משה גפני: מדינת ישראל עברה משבר קשה מבחינת הכלכלה, כשהיה המשבר הכלכלי בעולם.

משה גפני: אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא על זה שעברנו את המשבר הזה בהצלחה.

משה גפני: עברנו את המשבר הזה בהצלחה.

משה גפני: הצמיחה גדלה, האבטלה ירדה.

משה גפני: המציאות הזאת של דירוג האשראי של ישראל, אילולא החשש מהפצצה האיראנית, היינו מגיעים למקסימום של דירוג האשראי וכן הלאה.

משה גפני: המצב הזה הוא מצב שבו אנחנו משתבחים.

משה גפני: אבל אסור לנו לשבת על זרי דפנה.

משה גפני: בסופו של דבר הגענו לקו פרשת המים, או יותר נכון לקו האדום, ואנחנו צריכים להחליט מכאן ואילך לאן המדינה הולכת.

<שרגא ברוש: זה אחרי הקו האדום.

<שרגא ברוש: כשנפגשנו לפני שנתיים וחצי היא היתה קצת לפניו.

משה גפני: תכף נדבר על זה.

משה גפני: תמונת המצב היא כזאת: אנחנו יכולים להיתקל ב"עושר השמור לבעליו לרעתו".

משה גפני: אנחנו מרגישים טוב.

משה גפני: המשק חזק, הכול בסדר, אין בעיה, אפשר להפחית את המע"מ.

דב חנין: אבל לא כולם.

דב חנין: הנתונים לגבי העסקים הקטנים מדאיגים מאוד.

משה גפני: על זה אנחנו דנים.

משה גפני: ואז, אנחנו מרגישים שהכול בסדר ואין בעיה.

משה גפני: המשק חזק, האבטלה יורדת ובסוף אנחנו יכולים לצנוח צניחה מאוד קשה, גם מבחינת העסקים הקטנים, כפי שאתה אומר, אבל בעיקר מבחינת התעשייה.

משה גפני: המציאות הזאת היא מציאות שיכולה ליפול עלינו כרעם ביום בהיר ואז כל מה שדיברנו עד עכשיו יהיה דבר שהוא רע.

משה גפני: המציאות הזאת, שהתעשייה יורדת ואנחנו מדברים על זה כבר זמן רב.

משה גפני: התעשייה יורדת והמדינה כמעט לא מתערבת בעניין הזה.

משה גפני: יש עסקים שהם משנים את אופיים.

משה גפני: במקום לייצר, הם מייבאים.

משה גפני: יש כאלה שלצערנו הרב עוזבים את הארץ.

משה גפני: יש פה עודף רגולציה שהיא בלתי מתקבלת על הדעת.

משה גפני: יש מיסים עירוניים כבדים עד שקשה מאוד להחזיק מפעלי תעשייה.

משה גפני: אי-אפשר להמשיך בשאננות מול התופעה הזאת בגלל שהמשק הוא חזק.

משה גפני: המשק הוא חזק אבל אם לא נטפל בו עכשיו וגם נתר

משה גפני: גם את זה גם למצב שבו אפשר להמשיך את התופעה הזאת ושהמשק ימשיך להיות חזק, אנחנו יכולים ליפול יום אחד.

משה גפני: לכן ביקשו חברי הכנסת להעלות את הנושא של הידרדרות מצב התעשייה.

משה גפני: זה הדיון שמתקיים עכשיו והבימה לרשותכם, חברי הכנסת המציעים, איתן ברושי ועודד פורר.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, חברינו שרגא ברוש והצוות שלו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר משפט פתיחה כדי לאפשר את הדיון.

איתן ברושי: אני מקריא ממודעה שפורסמה בעיתון מה-9.4: "קול קורא: הוועדה הציבורית לחיזוק התעשייה הישראלית מזמינה את הציבור להגיש את עמדתו בעניין העלאת כושר התחרות ורמת הפריון של התעשייה המקומית".

איתן ברושי: יש כאן פירוט של מטרת הוועדה.

איתן ברושי: השיטה הזאת, ששולחים נציגים קבועים לכאן, יש בה יתרון, אבל לא זאת היתה הכוונה.

איתן ברושי: המכתב היה ליושב ראש ועדת הכספים, שאליה הצטרף גם חבר הכנסת פורר, עם העתק לשר האוצר, לשר הכלכלה והתעשייה ולשי באב"ד עצמו, ולמנכ"ל ההתאחדות.

איתן ברושי: במכתב מ-9.5 אומר שלפני שלושה חודשים הוקמה ועדה ממשלתית בראשות מנכ"ל משרד האוצר, מר שי באב"ד, על-מנת לבחון כלים לחיזוק ועידוד התעשייה.

איתן ברושי: אולם מסתמן שמצב התעשייה רק הולך ומדרדר.

איתן ברושי: לאור מצב החירום, והתחושה הזאת נוצרה עוד יותר בכינוס ששרגא יזם בבית התאחדות התעשייה.

איתן ברושי: היה שם מפגש רחב של חברי כנסת מכל הסיעות וקבוצה גדולה של תעשיינים.

איתן ברושי: אנחנו ביקשנו לשמוע על עבודת הוועדה ולא על מצב התעשייה.

איתן ברושי: אנחנו יודעים שמצב התעשייה הוא חמור, ובסוגריים אומר, שגם החקלאות.

איתן ברושי: אתם מומחים בלעשות את המצב חמור.

איתן ברושי: אני שואל למה המנכ"ל לא פה?

איתן ברושי: אני מציע שהיושב ראש ינקוט בסנקציות, או, ישלחו להביא אותו.

איתן ברושי: כתבנו שאנחנו רוצים לקבל תמונה על עבודת הוועדה וגם לזמן לדיון את גם את שר הכלכלה והתעשייה ואת מנכ"ל משרדו שמתחלף וכמובן את ההתאחדות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, שהתחושות שאנחנו מקבלים בקרב רבים מחברי הכנסת וגם באו לידי ביטוי באותה ישיבה, שאנחנו מדברים ואין חיבור בין הדיבורים למעשים.

איתן ברושי: יש כאן ביטוי לתחושה של אבדן דרך וירידה גדולה בפעילות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לאוצר.

איתן ברושי: השיטה הזאת – זה כמו זה שדוחף את הזקנה במדרגות ושואל למה היא נופלת?

איתן ברושי: קודם כל, האוצר פוגע בתעשייה ומייבש אותה ואחר-כך הוא ממנה ועדה והמנכ"ל עומד בראשה.

איתן ברושי: זה פטנט שאין לו אח ורע.

איתן ברושי: אין סיכוי.

איתן ברושי: למדתי מיעקב גדיש, זכרו לברכה, שמי שנוטע את המטע לא יכול לעקור אותו.

איתן ברושי: כך הוא היה אומר לי.

איתן ברושי: מי שפוגע בתעשייה לא יכול לתקן אותה.

איתן ברושי: האוצר פסול מלדון במצב התעשייה.

איתן ברושי: שרגא, אתה הולך אין סוף פעמים.

איתן ברושי: עשית סולחה עם השר.

איתן ברושי: עכשיו מממנים את המנכ"ל שגרם למשבר.

איתן ברושי: אין לזה סיכוי אבל בכל זאת אני בטוח שיכולתו של היושב ראש תביא אותה למוצא, לפחות בישיבה, אם לא מהמצב.

<קריאה: אפשר פירוט קצר במה האוצר פגע בתעשייה?

איתן ברושי: הכול מידי שמים, הכול מידי שמים.

<קריאה: לדעת מה כתב האישום?

משה גפני: אתה לא יכול לעשות את זה, עם כל הכבוד.

משה גפני: אני מבקש שתדעו את מקומכם.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: אני רוצה להתמקד בדיוק בבקשה של חבר הכנסת ברושי ושלי לקיום הדיון הזה.

עודד פורר: הממשלה קיבלה החלטה ביום 8.1 להקים ועדה שתבחן את הדרכים, את האפקטיביות ואיך לתקן את נושא התעשייה והייצוא ותבחן את יכולות שלנו להתפתח ולפתח את התעשייה.

עודד פורר: בהחלטת הממשלה נקבע שהוועדה תגיש את המלצותיה עד תאריך 15.5.2017.

עודד פורר: זה בערך כמו המדידה של הלמ"ס על המרחק בין היישובים.

משה גפני: אם אתה רוצה לחזור על זה כל הזמן, זאת זכותך, אין דמיון בכלל.

משה גפני: הלמ"ס לא פגע בהטבות המס.

משה גפני: מי שפגע בהטבות המס זאת היתה הממשלה שלא העבירה חוק 10 שנים.

עודד פורר: הדמיון הוא בתאריך.

עודד פורר: הלמ"ס היה צריך עד מאי וגם האוצר היה צריך עד מאי.

עודד פורר: הסיפור הוא נורא פשוט.

יצחק וקנין: אני מציע תקנה להם מטר ותפתור את העניין.

עודד פורר: אני לא יכול כי הנומרטור לא מאפשר.

עודד פורר: כשנכנסתי לנושא הזה אז בדקתי.

עודד פורר: קיבלו החלטת ממשלה בינואר להגיש המלצות עד מאי.

עודד פורר: כשקיבלו את החלטת הממשלה ידעו מה המשמעות כשנותנים פרק זמן של ארבעה חודשים.

עודד פורר: זה אומר שהולכים לקיים דיונים מרתוניים.

עודד פורר: בדקתי כמה דיונים קיימה הוועדה הזאת מאז?

עודד פורר: היו ארבעה דיונים כשהרביעי היה אתמול.

עודד פורר: אני חושב שזאת שערורייה שאין כדוגמתה.

עודד פורר: זה זלזול בהחלטות הממשלה וזה גם זלזול בבקשות הוועדה בכנסת.

עודד פורר: החלטת הממשלה הגיעה גם כתוצאה מדרישה של ועדת הכספים בעניין הזה.

עודד פורר: עכשיו אנחנו מתנהלים עוד חודשים ועוד חודשים על הנושא הזה.

עודד פורר: הרצון שלנו היה לקבל פה דיווח איפה עומדת הוועדה כי היא כבר צריכה להיות קרובה להגשת ההמלצות.

עודד פורר: זה מה שאנחנו ביקשנו, להשפיע על ההמלצות טרם הגשתן לממשלה.

עודד פורר: אז אני מבקש לקבל מהאוצר את הדיווח איפה הוועדה הזאת עומדת.

עודד פורר: מה הצפי לגבי ההמלצות?

עודד פורר: אם האוצר לא יכול לתת תשובות, אז מבחינתי אין טעם לדיון הזה, צריך לפזר אותו ולכנס מחדש דיון שבו נוכל לקבל תשובות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יעקב פרי, בבקשה.

יעקב פרי: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

יעקב פרי: קודם כל, הוועדה לחיזוק התעשייה קמה כתוצאה מדיונים בוועדת הכספים.

יעקב פרי: הדיונים האלה הובילו להחלטת הממשלה 2261.

יעקב פרי: שנית.

יעקב פרי: עד שהוועדה קמה היו סך הכול ארבעה דיונים בוועדת הכספים, כולל הדיון של היום.

יעקב פרי: הוועדה החלה את עבודתה לפני שלושה חודשים.

יעקב פרי: היו ארבע פגישות.

יעקב פרי: את הוועדה מוביל מנכ"ל משרד האוצר.

יעקב פרי: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרו חבריי.

יעקב פרי: אין תאריך יעד לסיום הוועדה.

יעקב פרי: יש כרגע כמה ישיבות קבועות עד סוף יולי.

יעקב פרי: לשיטת לשכת מנכ"ל האוצר, יש לקבוע מועדים עד לפתיחת המושב הבא של הכנסת.

יעקב פרי: החברים בוועדה, שהם מנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל משרד הכלכלה, גורמים נוספים ממשרד הכלכלה, רשות החדשנות וכיוצא בזה.

יעקב פרי: אנחנו לא רואים שום תכלית, שום סוף, שום התקדמות.

יעקב פרי: מטרת הדיון היום היא לא רק לקבל דיווח על עבודתה של הוועדה אלא גם לנסות ולהבין מה הכיוון ולאן הולכות ההמלצות?

יוליה מלינובסקי: אני לא מומחית גדולה בתעשייה אבל אני קצת מבינה במוניציפלי.

יוליה מלינובסקי: בכל תעשייה ובכל מפעל ובכל בנק נמצא באחת הערים.

יוליה מלינובסקי: אני אחדש לכם עכשיו משהו שאולי לא שמעתם עליו.

יוליה מלינובסקי: יש דבר שנקרא אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: עם כל המיסוי, כל הארנונה וכל ההיטלים שמשלמים, יש דבר כזה שנקרא אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: אתה גר בבני ברק.

יוליה מלינובסקי: בבני ברק משלמים, בתל-אביב משלמים.

יוליה מלינובסקי: בחולון אני לא משלמת.

משה גפני: למה?

יוליה מלינובסקי: ככה.

עודד פורר: מעניין אם בכפר קאסם יש אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: יש דבר מוזר שנקראת אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: היא חלה גם על מגורים, גם על תעשייה, על מסחר, עסקים קטנים ובינוניים.

יוליה מלינובסקי: בנקים משלמים אגרת שמירה למרות שהם מאובטחים.

יוליה מלינובסקי: בתי מלון משלמים אגרת שמירה למרות שיש להם אבטחה משלהם.

יוליה מלינובסקי: כל ראש עיר מחליט לעצמו.

משה גפני: לאן את רוצה להגיע עם הדבר הזה?

יוליה מלינובסקי: ביום ראשון בוועדת שרים לחקיקה.

משה גפני: בדיון הזה.

יוליה מלינובסקי: אני אסביר לך לאן אני רוצה להגיע.

יוליה מלינובסקי: יש המון דברים שבוועדת הכספים אתם לא מודעים להם, כי זה משהו שהוא מתחת לרדאר.

יוליה מלינובסקי: הוא בהוראת שעה, הוא בסמכות ראש העיר.

משה גפני: מה?

יוליה מלינובסקי: גבייה, מיסים נוספים שהתעשייה משלמת.

יוליה מלינובסקי: יש המון דברים שהם לא באים מהמדינה אלא מהמוניציפאלי.

יוליה מלינובסקי: גם שם זה הרבה כסף.

משה גפני: שרגא ברוש הביא לנו את זה כמה פעמים.

יוליה מלינובסקי: בסדר.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה רק לתת לך דוגמה.

יוליה מלינובסקי: התעשייה האווירית באשדוד, האבטחה שלהם עולה 7.5 מיליון שקלים בשנה.

יוליה מלינובסקי: בנוסף הם משלמים 30,000 שקלים לחודשיים אגרת שמירה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אנחנו הגענו למצב שגם לאזרחים, גם לתעשייה, הרשויות זאת פרה חולבת וכל ראש עיר מחליט לעצמו.

יוליה מלינובסקי: מה אני מבקשת מוועדת הכספים?

יוליה מלינובסקי: תיכנסו יותר עמוק גם למוניציפאלי.

יוליה מלינובסקי: חוץ מהאוצר יש ראשי ערים שגם הם מאוד נהנים מהתעשייה.

משה גפני: אני מעדיף לא להיכנס כל-כך עמוק בגלל שם ניכנס עמוק לכל הדברים שקיימים, אנחנו נטבע.

משה גפני: אני רוצה להישאר עם הראש מעל המים.

יוליה מלינובסקי: אבל זה עוד כסף שגובים מהם סתם.

משה גפני: תודה יוליה.

משה גפני: איילת, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתחיל בזה שמה שיוליה אומרת לא לגמרי מופרך.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שנתיים כמעט פניתי לשרגא, לחיים ביבס ולמשרד הכלכלה וביקשתי שיקימו צוות שיבדוק את מבנה העלויות שקשורות לתעשייה וגם לנסות לקצר ככה רגולציה ולנסות לטפל בבירוקרטיה.

איילת נחמיאס ורבין: אם להתחיל מהסוף, אני לא יודעת מה יהיו מסקנות הוועדה אבל יש להניח, תסלחו לי על הסקפטיות, שגם הן לא ייושמו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה אותך ומעריכה אותך - - -

<שרגא ברוש: אם יהיו מסקנות.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אם אתה אומר לנו באיזו צורה האוצר ומשרדי ממשלה פגעו בתעשייה, אני חושבת שיש לנו פער מידע מאוד מאוד גדול בין מה שאנחנו יודעים לבין מה שהתעשייה חווה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, ביקשתי להופיע בפני הוועדה ולא קיבלתי תשובה.

איילת נחמיאס ורבין: נתבקשתי לשלוח אנשים שאני מציעה שייפגשו איתם.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן שהמלצתי עם מי להיפגש.

איילת נחמיאס ורבין: תסלח לי שאני אומרת, אנחנו נמצאים כמו על גלגל של אוגרים.

איילת נחמיאס ורבין: ככה אני מרגישה בנושא של התעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: המזל הוא שאתה עקבי, שאתה לא מוותר ובכל פעם שאנחנו מבקשים דיון בנושא התעשייה אתה פה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל צריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שבדיון הבא תהיה ועדה אבל לא תהיה תעשייה.

יצחק וקנין: אני רוצה להציע הצעה פרקטית.

יצחק וקנין: כשהאוצר רוצה לפתור בעיה, אני ואתה יודעים איך הוא פותר את זה הכי מהר.

יצחק וקנין: כשהוא לא רוצה - - -

איילת נחמיאס ורבין: הוא מקים ועדה.

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אני מציע הצעה פרקטית.

יצחק וקנין: אנחנו חווים את זה בשנה וחצי האחרונות.

יצחק וקנין: נעביר את כל ה נושאים לוועדת הרפורמות ואז הכול ייגמר מהר.

איתן ברושי: אבל התחלף שם היושב ראש.

יצחק וקנין: כשהוא רוצה לזרז חוקים, זאת ועדת הרפורמות.

משה גפני: תודה, אני לא הולך להעביר את זה.

מיקי לוי: האמת שלא חשבנו על הרעיון היצירתי שלך.

יצחק וקנין: נתתי רמז דק.

משה גפני: שרגא, נשיא התאחדות התעשיינים בארץ ישראל, בבקשה.

<שרגא ברוש: שני דברים.

<שרגא ברוש: היות ואתם לא יודעים מה קורה בוועדה אז אני אספר לכם קצת, כדי שלפחות מישהו ידווח.

משה גפני: האוצר ידווח.

<שרגא ברוש: יותר טוב שהאוצר ידווח.

<שרגא ברוש: האוצר ידווח ואני אדבר אחריו.

<עידו סופר: אני רפרנט תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

<עידו סופר: ראשית, מה שאמרתי קודם הוא ספציפית על האוצר.

<עידו סופר: בסוגיות שקשורות לנטל רגולטורי וכדומה, אם זה חיבור מפעלי תעשייה לגז טבעי, אני חושב שאנחנו יודעים לבוא ולעמוד לצד התעשייה ולצד המגזר העסקי.

איילת נחמיאס ורבין: באיזה מובן?

איילת נחמיאס ורבין: כמה מפעלים נפתחו?

משה גפני: איילת, לא.

משה גפני: מר סופר, יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אנחנו לא מקיימים דיון על התעשייה סתם.

משה גפני: אנחנו דנים בהמשך לארבעה דיונים שעשינו כאן.

משה גפני: החברים שהציעו את ההצעה ואלה שהצטרפו וגם אני, דיברו על-כך שיש ועדה שעוסקת בעניין הזה בראשותו של שי באב"ד.

משה גפני: זה שאתם דואגים לתעשייה אין לנו ספק בעניין.

משה גפני: אנחנו גם רואים את התוצאות.

משה גפני: זה שאתם - - -

<קריאה: אולי תדאגו קצת פחות.

משה גפני: מתכוונים זה גם בסדר.

משה גפני: זה לא נושא הדיון.

משה גפני: אני מתאר לעצמי שכולם מתכוונים לטובה.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת איפה עומדת הוועדה בראשות המנכ"ל?

משה גפני: איפה זה עומד?

משה גפני: האם יש החלטות?

משה גפני: האם זה הולך לאיזו החלטה?

משה גפני: האם יש איזה כיוון?

משה גפני: זה שאתם דואגים לתעשייה זה ברור.

<עידו סופר: אני אתייחס בצורה מלאה.

<עידו סופר: אם אפשר, כמה משפטי פתיחה ואחרי זה אני אתייחס.

<עידו סופר: ראשית, אני חושב שצריך להבין מה אנחנו כן ומה אנחנו לא.

<עידו סופר: אנחנו לא נוכל להתחרות עם סין על מפעלים מוטי עבודה עם שכר נמוך.

<עידו סופר: אנחנו לא נוכל להתחרות.

<עידו סופר: מה אנחנו כן יכולים לעשות?

<עידו סופר: אנחנו מדברים - - -

עודד פורר: זה לא נכון.

<עידו סופר: בבקשה ממך, חבר הכנסת פורר, אני אסיים ולאחר מכן אתה תתייחס.

<עידו סופר: המטרה היא תעשייה חדשנית, פריון גבוה.

<עידו סופר: תעשייה תחרותית מול העולם, שמספקת שכר גבוה ותעסוקה ברת קיימא, בעיקר בפריפריה.

<עידו סופר: זאת המטרה וממנה אנחנו יוצאים, הן בפעולות שלנו והן בוועדה, שתכף אתייחס אליה.

<עידו סופר: לכן יש גם חילוקי דעות, כי לא כולם מסכימים עם זה.

<עידו סופר: אבל זאת לפחות תפישתנו.

<עידו סופר: אגב, אני רק אומר במשפט, שניתנו תוספות תקציביות ויש מסלולים חדשים אבל זה לא נושא הדיון, כפי שיו"ר הוועדה אמר, אז אני אעזוב את זה.

משה גפני: מה לעזוב?

<עידו סופר: תוספות תקציביות ושינויים מבניים שנעשו, שנועדו לטובת התעשייה ומופיעים במסגרת - - -

משה גפני: יוליה אמרה שיש דברים שאנחנו לא יודעים, אז אולי תגיד.

<עידו סופר: אני אציין.

<עידו סופר: ראשית, יש 100 מיליון נוספים לעומת 2016 לכלים מעודדים ייצוא, גם במכון הייצוא, גם כלי סיוע לעידוד הייצוא.

<שרגא ברוש: זה המאה מיליון שהבטיחו אז והכניסו עכשיו.

<עידו סופר: ניתנו 60 מיליון שקלים למסלול חדש להעלאת פריון במפעלים שהם לא מייצאים.

<עידו סופר: שם צריך לעשות את זה בצורה יותר מתונה.

<עידו סופר: נגב מזרחי עברה עכשיו החלטה עם 75 מיליוני שקלים למשיכת השקעות לנגב המזרחי.

<עידו סופר: ניתנו 300 מיליון שקלים לפיתוח קווי החלוקה וחיבור המפעלים לגז הטבעי.

<עידו סופר: אגב, חברת הכנסת ורבין, זה שיש בעיות בחיבור מפעלי תעשייה לגז.

<עידו סופר: לאחרונה שר האוצר חתם על פטור מהיתר בחיבור מפעלי גז טבעי במקטע בתוך החצר.

<עידו סופר: יש שם הרבה בעיות.

<עידו סופר: בוודאי שאנחנו לא מתכחשים לכך ומנסים לפתור את זה.

איילת נחמיאס ורבין: שנתיים חלפו מאז שזה עבר בחוק ההסדרים.

איילת נחמיאס ורבין: ישבנו פה עד אמצע הלילה.

<עידו סופר: זה לא מתקדם כמו שזה צריך, אני מסכים, אני לא חולק.

<עידו סופר: צריך לראות מה עושים עם זה.

<עידו סופר: לגבי הוועדה עצמה.

<עידו סופר: ראשית, החלטת הממשלה מציינת שניתן להאריך את המועד הסופי ולכן אנחנו כמובן פועלים - - -

עודד פורר: אתם פועלים במרץ להאריך את המועד.

<עידו סופר: לכן אנחנו פועלים במסגרת החוקית.

<עידו סופר: בדיונים שנעשו במסגרת הוועדה, ראשית הוצג איזה ניתוח כדי להבין את הבעיות ואיזו התמקדות לאן הוועדה רוצה לכוון.

<עידו סופר: יש כמה בעיות אקוטיות שאנחנו מזהים בתעשייה, שהוועדה תרצה לתת להם פתרונות.

<עידו סופר: אחד, זה נושא כוח אדם המיומן, שרגע בוודאי ידבר על זה.

<עידו סופר: זאת סוגיה שדורשת פתרון והוועדה דנה בכך.

<עידו סופר: שניים.

<עידו סופר: נושא חדשנות ומו"פ ודגש על מפעלי תעשייה קטנים ובינוניים.

<עידו סופר: קודם אמרתי שאנחנו לא נוכל להתחרות במפעלים בסין, אבל יש מה שנקרא ייצור מתקדם.

<עידו סופר: למשל, היום אפשר להדפיס נעליים של "נייקי".

<עידו סופר: בעזרת טכנולוגיה אפשר לגשר על הפער בין עלויות השכר הנמוכות במזרח לבין היכולת של מדינת ישראל ושל מדינות מפותחות לייצר תעשייה עם פריון גבוה.

<עידו סופר: הדבר השלישי זאת סוגיית הנטל הרגולטורי שהזכרתם.

<עידו סופר: בהחלט, אסור שהרגולציה תדחוף מפעלים החוצה.

<עידו סופר: זה חד משמעי.

<עידו סופר: דבר אחרון זה גם הסרת חסמים ממפעלים קטנים ובינוניים ובדיקת אפקטיביות של כלי סיוע קיימים, לראות האם לאור האתגרים ולאור הבעיות שמיפינו, האם כלי הסיוע הקיימים נותנים את המענה.

<עידו סופר: במידה ולא, לעשות בהם שינויים.

<עידו סופר: לשם הוועדה הולכת.

<עידו סופר: אתמול התקיים דיון פרטני אחד בתחום הרגולציה.

<עידו סופר: יש שם כמה כיוונים, גם רגולציה סביבתית, שאני לא צריך לחזור כאן מה המצב.

<עידו סופר: יש את הנושא של כיבוי אש.

<עידו סופר: יש לנו גם נושאים אחרים שאנחנו חושבים שאפשר להתקדם שם.

<עידו סופר: במאמר מוסגר אני אגיד, שזבנג וגמרנו - - -

יצחק וקנין: יש הכבדה מאוד קשה בנושא של כיבוי אש בשנים האחרונות.

יצחק וקנין: הכבדה מאוד קשה.

יצחק וקנין: אתם מכפילים להם את הבדיקות בטווח השנים.

יצחק וקנין: אני שומע את זה בבתי מלון ואיפה שאני הולך.

<עידו סופר: מי זה אתם?

<עידו סופר: הממשלה היא לא מקשה אחת.

משה גפני: אוהו, איך שאנחנו יודעים את זה.

משה גפני: פעם חשבתי שזאת מקשה אחת.

איתן ברושי: כששר האוצר רוצה, הוא מקבל החלטות לבד.

<עידו סופר: יש גוף שמסתכל על בטיחות, יש גוף שמסתכל על - - -

איתן ברושי: להוריד מכסים ולעשות יבוא, שר האוצר הוא הממשלה.

יצחק וקנין: זה בכלל לא בטיחות.

יצחק וקנין: זה להוציא כסף מהמפעלים, זאת בכלל לא בטיחות.

<עידו סופר: אני לא אקח את האשמה על כל מה שקורה.

<עידו סופר: נקודה אחרונה.

<עידו סופר: זבנג וגמרנו, לתת כסף ולהגיד: היתה ועדה, איזה יופי.

<עידו סופר: זה יכול אולי לעזור לכמה מפעלים.

<עידו סופר: אם רוצים לעשות שינוי משמעותי ולבסס תשתית מקצועית, זה דורש דיונים, זה דורש עבודה.

עודד פורר: אז למה עשיתם רק ארבעה דיונים בארבעה חודשים?

<עידו סופר: אגב, לבקשתו של מר ברוש, אנחנו צופפנו את המפגשים והארכנו אותם.

<עידו סופר: מדובר פה, בסופו של דבר, על סדר-גודל של 15-20 נציגים שמגיעים לכל ועדה.

<עידו סופר: ככל שאנחנו נוכל לצופף את זה עוד יותר, אנחנו נפנה ללשכה.

<עידו סופר: אם אפשר אז אפשר.

<עידו סופר: מדובר פה בסוף על ראש הרשות לחדשנות, מדובר על נשיא התאחדות התעשיינים - - -

<שרגא ברוש: נשיא התעשיינים מוכן להשקיע בזה יום לילה, עוד פעם יום, עוד פעם לילה, עד שזה ייגמר.

<עידו סופר: בסדר.

משה גפני: אני מאוד מכבד את זה שאתם יושבים.

יצחק וקנין: לא סתם אמרתי שצריך לקחת את זה לרפורמות.

יצחק וקנין: כשאתם רוצים, אתם הופכים את העולם ביומיים לגמור חוק.

יצחק וקנין: כשאתם לא רוצים, אתם תמרחו את זה.

משה גפני: אם רוצים לגמור ביומיים, מביאים את זה אלי.

עודד פורר: לא רוצים שזה יגיע לבג"צ בסוף.

משה גפני: היתה התחייבות שלכם על כמה סעיפים שאתם מעבירים לתעשייה.

משה גפני: לא קיימתם אותם.

משה גפני: זה מזמן, זה לא דבר חדש.

משה גפני: אתם, משרד האוצר, התחייבתם להביא מספר נושאים לתעשייה.

משה גפני: אמרת שאתם לא יכולים להתמודד עם התעשייה הסינית, שהיא נותנת שכר נמוך לעובדים שלה ולכן עם זה אי-אפשר להתמודד.

משה גפני: אני הייתי בטוח, שמייד אחרי שאתה אומר את המשפט הזה, אתה אומר אחד מהשניים: או שנסגור את התעשייה בישראל בגלל שאנחנו לא יכולים להתמודד עם הסינים, או, שאנחנו עושים מספר פעולות.

משה גפני: אמנם כוח האדם שם יותר זול, אבל פה נוריד מכסים, פה נוריד מיסים, פה נתקצב.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להוסיף הערה כי היא מהותית.

איילת נחמיאס ורבין: יש היום שר במשרד הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, לא בנוכחותו אני רוצה להחמיא לו.

איילת נחמיאס ורבין: אלי כהן עושה דברים יפים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר שהעובדה שההכשרה המקצועית נמצאת במשרד הרווחה מייצרת בעיות מאוד מאוד גדולות, שהממשלה הזאת צריכה להידרש להם.

משה גפני: בואי לא ניכנס לשם.

איילת נחמיאס ורבין: זה מהותי.

משה גפני: יש דברים על השולחן, שהיו התחייבויות של האוצר.

משה גפני: הוא לא מקיים אותם והוא לא מתקדם עם הנושא של הוועדה.

משה גפני: תכף נראה מה אנחנו עושים עם העניין הזה.

משה גפני: התוצאה תהיה, שאתם כבר לא תהיו במשרד האוצר.

משה גפני: אתם תהיו באיזה מקום אחר, תפקידים יותר בכירים או בשוק הפרטי והתעשייה תקרוס כשזה היה בידינו.

משה גפני: שרגא ברוש, בבקשה.

<שרגא ברוש: ברשותכם, היות וכבר תואר מה קורה בוועדה, אז אם ירשו לי חברי הכנסת ואני לוקח לעצמי זכות גדולה לפרש אתכם, חברי הכנסת כולם אמרו שחסר דבר אחד וזאת נחישות.

<שרגא ברוש: אם אחרי שבמקום הזה היו ארבעה דיונים על מצב הייצוא ויש דיונים בוועדה שמתכנסת פעם בשבועיים שלושה, אז מה שחסר זה לא ההתכנסות של הוועדה אלא הנחישות.

<שרגא ברוש: נחישות אומרת את הדבר הבא: אני לא מקבל את מה שעידו אמר שאי-אפשר להתמודד מול סין.

<שרגא ברוש: אפשר להתמודד מול סין.

<שרגא ברוש: זה מנכ"ל של מפעל קטן שנקרא "קליל" והוא מתמודד בהצלחה מול סין.

<שרגא ברוש: אבל הוא החליט לאחרונה להשקיע 50 מיליון שקלים כדי להמשיך להתמודד מול סין.

<שרגא ברוש: לא כולם יכולים להשקיע 50 מיליון שקלים כדי להתמודד מול סין.

<שרגא ברוש: לא שאלתי אותו מאיפה הוא ייקח את העובדים, אחרי שהוא יגמור להשקיע את ה-50 מיליון שקלים, אבל את זה הוא יענה לכם בנפרד.

<שרגא ברוש: דבר אחד בטוח.

<שרגא ברוש: רבותי, יש את הפתרון שהוא גם הפתרון לדולר, הוא גם פתרון ליורו והוא גם פתרון לסין וקוראים לו במילה ידועה מאוד במשרד האוצר - הגדלת הפריון.

<שרגא ברוש: לגבי הגדלת הפריון אין בכלל דיון שזה הפתרון.

<שרגא ברוש: אם זה הפתרון, אז כפי שאמרתי היום לסגנית ראש אגף התקציבים: יום ולילה יום ולילה.

<שרגא ברוש: אנחנו יודעים ממה מורכב הפריון, גם על זה לא צריך לעשות עבודות גדולות.

<שרגא ברוש: מה שצריך זה חינוך טכנולוגי, השקעות הון, מחקר ופיתוח ורגולציה.

<שרגא ברוש: נגמור את זה, גמרנו את בעיית הפריון.

<שרגא ברוש: יושבים 12 שעות, עושים הפסקת מנוחה 8 שעות, עוד 12 שעות וגומרים מה צריך בחינוך הטכנולוגי.

<שרגא ברוש: הדיונים עם הגוף הקיקיוני הזה במשרד הרווחה, שמחזיק בני ערובה 10,000 ילדים לעומת 150,000 במשרד החינוך והדיון הזה בכלל, אם הוא צריך להיות במערכת של חינוך טכנולוגי.

<שרגא ברוש: ממתי חינוך זה במשרד הרווחה?

<שרגא ברוש: ממתי חינוך טכנולוגי זאת משימה של משרד הרווחה או משרד העבודה?

<שרגא ברוש: רבותי, החינוך הטכנולוגי צריך טיפול שורש.

<שרגא ברוש: בחינוך טכנולוגי מטפלים מגיל בית ספר תיכון, כמו שאני למדתי באורט.

<שרגא ברוש: יוצאים משם טכנאי אלקטרוניקה או מכניקה, עם זכאות כזאת או אחרת לבגרות ולא שמים תקרת זכוכית מעל 10,000 ילדים שמסמנים אותם כדפוקים לכל החיים.

<שרגא ברוש: עצם העובדה שבכלל מתקיים דיון, זה אומר שלמישהו אין יעדים אסטרטגיים למדינה הזאת.

<שרגא ברוש: מישהו מחפש כרגע איך פותרים את הפוליטיקה בין זה לבין ההוא.

<שרגא ברוש: זה לא מעניין אותנו התעשיינים.

<שרגא ברוש: זה לא מעניין אותנו.

<שרגא ברוש: זה שאין כרגע עובדים, זאת בעיה כי לא טיפלו בה לפני 10 שנים.

<שרגא ברוש: אמרתי בישיבה עם משרד האוצר: חבר'ה, תעזבו אותי מהשנתיים שלוש הקרובות, ויתרתי עליהן.

<שרגא ברוש: בואו נטפל בעוד 5 ו-10 שנים.

<שרגא ברוש: אם לא נשקיע היום אסטרטגית בחינוך הטכנולוגיה לעוד 5 ו-10 שנים, אני אומר לכם שהתעשייה לא תהיה בארץ ישראל, חבל על הזמן.

<שרגא ברוש: הגף הזה להכשרה מקצועית, שכל כמה שנים מחליפים מנהלים וכל פעם המנהל תולה את הבעיה במנהל שהיה לפניו.

<שרגא ברוש: עובדתית, בין 8,000 ל-12,000 עובדים חסרים בתעשייה בכל נקודת זמן, אז גמרנו.

<שרגא ברוש: כשאני שואל את האגף להכשרה מקצועית: איפה נמצאים אלה שאתם הכשרתם לכאורה בשנה שעברה?

<שרגא ברוש: אף אחד לא יודע, אין מעקב.

<שרגא ברוש: אז איזו מן רצינות זאת?

יצחק וקנין: הטעות הכי גדולה היא שהוציאו את המקצועות הטכנולוגיים מבתי הספר.

<שרגא ברוש: לא, יש.

<שרגא ברוש: לא יודעים שיש.

<שרגא ברוש: יש, התחילו מחדש.

<שרגא ברוש: אנחנו עשינו מעשה.

<שרגא ברוש: בא משרד החינוך אלינו.

<שרגא ברוש: כשבאה מנכ"לית משרד החינוך הקודמת, מיכל, שהבינה את העניין ואמרה: זאת אחריות שלנו וזה שפלטנו אותם, אנחנו עשינו חטא ופשע ואנחנו רוצים את זה חזרה.

<שרגא ברוש: אז נלחמו מלחמות פוליטיות.

<שרגא ברוש: במסגרת המלחמות הפוליטיות שממשיכות עד הרגע, פנה משרד החינוך, רחמנא ליצלן, לעמותת תע"ש ידע, שתעשה את מה שעושים בגרמניה, אוסטריה ושוויץ, דהיינו, שילוב תלמידים בתעשייה, יום בשבוע באה כיתה במשך שלוש שנים לתעשייה.

<שרגא ברוש: בסוף עושים פרויקט גמר, נקודות גמר והכול.

<שרגא ברוש: נו, מה לעשות, איזה יופי?

<שרגא ברוש: אתה חושב שזה יופי, אז הולכים פקידי הממשלה שעובדים במשרד ההוא, מסתמסים עם אגף התקציבים ואגף החשב הכללי בשביל לתקוע את העניין הזה.

<שרגא ברוש: מה פתאום תע"ש ידע עושה?

<שרגא ברוש: יש עוד גוף אחד במדינת ישראל שיודע לחבר את התלמידים ל-2,000 מפעלים?

<שרגא ברוש: יש עוד גוף אחד כזה?

<שרגא ברוש: אז מה פלא שהם קיבלו פטור ממכרז.

<שרגא ברוש: כשהם קיבלו פטור ממכרז, רחמנא ליצלן, אתם יודעים מה התקורה של הגוף הזה?

<שרגא ברוש: 5%.

<שרגא ברוש: אתם יודעים מה היא עושה עם התקורה הזאת?

<שרגא ברוש: משלמת את המחשב, את המדריך.

<שרגא ברוש: על מה אנחנו מתעסקים?

<שרגא ברוש: אז עזבו את זה, נתתי את זה לדוגמה, זאת דוגמה לנחישות.

<שרגא ברוש: לגבי השקעות הון.

<שרגא ברוש: רבותי, מפעל השקיע 50 מיליון שקלים, אז הוא יודע להשקיע את זה.

<שרגא ברוש: המפעל משמאלו ומימינו, במקום זה קונה כרטיס טיסה, עולה על המטוס, מוצא מקום בסין ומנהל את המפעל בסין.

יצחק וקנין: היום הולכים גם לקפריסין.

<שרגא ברוש: לכל מקום הולכים.

<שרגא ברוש: למה צריך לעשות את זה בכרמיאל, כמו שהטמבל הזה עושה?

איתן ברושי: אבל יש הצעת חוק שאתה תומך בה, שיתנו מענקים למפעלים שמייצרים מקומות עבודה.

משה גפני: היתה התחייבות של האוצר - - -

<שרגא ברוש: ההתחייבות תקועה במילה נחישות.

<שרגא ברוש: אני מסביר את המילה נחישות.

משה גפני: לאיפה הלכו 350 מיליון שקלים?

<שרגא ברוש: רגע, אני מסביר את המילה נחישות.

<שרגא ברוש: הרי כולם מבינים שצריך לעשות משהו.

<שרגא ברוש: השאלה: באיזו רמת נחישות עושים את זה?

<שרגא ברוש: לכן אני אומר שכשלא מטפלים בנושא של החינוך הטכנולוגי בנחישות וכשהמדען הראשי גומר ביולי את הכסף שלו וצריכים לעשות לו טובות באוצר וכל פעם להוסיף לו או לא להוסיף לא.

<שרגא ברוש: עידוד השקעות הון זה לא למפעלים שלא מייצאים.

<שרגא ברוש: רבותי, פעם היתה למדינת ישראל בעיה להגדיל את הייצוא.

<שרגא ברוש: זאת כבר לא הבעיה שלנו יותר, אז בואו נטפל בבעיה של היום.

משה גפני: אתה רוצה להגיד לי כמה כסף היתה ההתחייבות?

<שרגא ברוש: דקה.

<שרגא ברוש: הבוקר דיברתי עם סגנית ראש האגף ואמרתי לה שאני מצפה ממנה – אני מניח שלזה התכוונת – במקום לקבוע שתי ועדות עד סוף יולי, נקבע כל שבוע ועדה ונגמור את כל הנושא הזה לפני תום המושב הזה.

<שרגא ברוש: אני רוצה לפנות ליושב ראש הוועדה ולבקש, שיקבע את הישיבה השישית עוד לפני תום המושב, בסוף יולי, על-מנת שנדע אם יש או לא, או, שהוועדה תיקח על עצמה ותגיד: הבנו.

<שרגא ברוש: אנחנו נקבע לעצמנו סדר-יום, אנחנו נטפל בבעיית הייצוא, אנחנו ננחה את האוצר .

<שרגא ברוש: אתם, דרך אגב, שרוצים להנחות את האוצר, אומרים להם: עד שלא תעשו את זה, אל תבואו אלינו.

משה גפני: יש לי טבע משונה, אני לא מתייאש.

משה גפני: כבר עשינו כל-כך הרבה ישיבות על התעשייה.

משה גפני: אני ממשיך הלאה.

משה גפני: אני לא מקבל את העצות האלה לייאש אותי.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה עלה עם כל הנושאים של מחקר ופיתוח, עידוד התעשייה.

משה גפני: 400 מיליון שקלים, 350 מיליון שקלים.

משה גפני: היתה התחייבות.

משה גפני: היה 300 מיליון לעסקים קטנים, 270 לעידוד ההשקעות ו-50 מיליון למחקר ופיתוח.

משה גפני: היתה התחייבות פה של האוצר.

איילת נחמיאס ורבין: היה קיצוץ בתקציב המדען הראשי.

משה גפני: תמיד את מעודדת אותי, היום החלטת לייאש אותי?

<שרגא ברוש: תרשה לי לסנגר עכשיו על האוצר.

<שרגא ברוש: הסכומים שהוא אמר, ה-90 פה וה-70 שם, זה הכסף שאתה אומר.

<שרגא ברוש: חלק מזה זה הכסף הזה.

משה גפני: זה כמעט 400 מיליון שקלים.

<שרגא ברוש: לא, זה שוכב.

משה גפני: שרגא, אני רוצה שתבין משהו.

משה גפני: אני הולך לישון בלילה.

משה גפני: פתאום אני מתעורר בסיוט שגנבו לי 400 מיליון שקלים לתעשייה.

משה גפני: זה בסדר, אני יכול לישון בשקט?

<שרגא ברוש: לא.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם משהו לפני שאנחנו ממשיכים.

משה גפני: עידו, תקשיב.

משה גפני: שאף אחד לא יחשוב שאנחנו לא מכירים את מה שקורה.

משה גפני: מה שאומר חבר הכנסת וקנין, אנחנו יודעים מה שקורה.

משה גפני: יש בעיה עם כסף, אי-אפשר להתמודד עם סין, יש בעיה עם התעשייה והכול.

משה גפני: ברגע שאתם מחליטים, השר, האגפים השונים במשרד, כשאתם מחליטים לעשות משהו, אתם לא עושים את זה בחקיקה, זה לא נכון.

משה גפני: הוועדה הזאת לא עשתה אף פעם חקיקה ביומיים.

משה גפני: יש לה שני חוקים, היא עושה אותם הרבה זמן.

משה גפני: דווקא שר האוצר או העוזר שלו יכולים להגיד לי שיש חוק שצריך להעביר אותו ביומיים, אנחנו יודעים לעשות את זה.

משה גפני: זה דווקא נעשה פה, אבל זה לא הנושא.

משה גפני: כשהוא מחליט שהוא נותן נטו משפחה, אני בעד.

משה גפני: אבל את זה עושים מהר.

משה גפני: לא עוברים בירוקרטיות.

משה גפני: השר מתקשר אלי בעצמו ואומר: תעביר את החוק של נקודות הזיכוי.

משה גפני: ביום יומיים העברנו.

איתן ברושי: כי הוא מאיים עליכם בפירוק הממשלה.

משה גפני: לא, לא.

איתן ברושי: ככה הוא עשה כל הזמן, גם בתקציב המדינה.

איתן ברושי: הוא מאיים בפירוק הממשלה והפקידים לא מתווכחים איתו.

איתן ברושי: הוא מאיים כל הזמן.

משה גפני: איתן, בבקשה ממך.

משה גפני: תן לי בדרכי.

משה גפני: עידו, אתה האיש הבכיר כאן של משרד האוצר.

משה גפני: ברגע שאתם רוצים, דבר שהוא עולה הרבה כסף, אתם יודעים להעביר את זה.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה.

משה גפני: ברגע שאתם רוצים שהעניין הזה לא יקרה, הוא לא קורה.

משה גפני: הוא לא קורה מסיבות טכניות או מכל מיני סיבות אידיאולוגיות.

משה גפני: אנחנו לא מתכוונים לשתוק על העניין הזה.

משה גפני: אנחנו חולקים עליכם בעניין של התעשייה.

משה גפני: אנחנו, הכוונה חברי הוועדה מהקואליציה ומהאופוזיציה מכל סיעות הבית.

משה גפני: אנחנו חולקים עליכם בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו אומרים שאנחנו עומדים בפני משבר חמור בכלכלה הישראלית.

יעקב פרי: אמת.

משה גפני: אם אתם אומרים שיש ועדה שבראשה עומד מנכ"ל משרד האוצר, התעשיינים שותפים, ואנחנו בתוך חודש חודשיים נגמור את העניין הזה.

משה גפני: לפחות נדע קריאת כיוון.

משה גפני: אנחנו נבוא ונגיד לכם שאלה התוצאות.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אם לא תגיעו למסקנות – אני לא אגיד מה שנעשה כי כבר לא נשארו לי כלים לאיים.

משה גפני: רק יהיה לכם קשה להעביר פה חוקים שאתם רוצים.

משה גפני: תבואו עם הקיצוץ הרוחבי שקיבלתי אתמול, נגיד לכם תודה רבה, חפשו לכם את הכסף בסין.

משה גפני: הרי יש לנו כלים להתמודד עם זה.

משה גפני: הרי אנחנו לא אומרים: תפתרו עכשיו את הבעיה, תשלמו עכשיו את הכסף, תעשו את מה ששרגא אומר לגבי החינוך הטכנולוגי.

משה גפני: אנחנו אומרים דבר אחר: עבר זמן רב בנושא כל-כך אקוטי מבחינת הכלכלה הישראלית, תגמרו את זה בתוך חודש.

משה גפני: תבואו עם פתרון.

משה גפני: יכול להיות שהפתרון יהיה טוב, יכול להיות שהוא יהיה פחות טוב, אבל יהיה פתרון, יהיה כיוון ונדע בדרך לאן אנחנו הולכים.

משה גפני: אם חודש לא מספיק, אז שלושה שבועות.

משה גפני: חודש ושבוע גם בסדר, אבל חודש.

משה גפני: אפשר?

<עידו סופר: אני לא יכול להתחייב פה בשם יו"ר הועדה.

משה גפני: לא מעניין אותי מיו"ר הוועדה.

משה גפני: יו"ר הוועדה היה צריך להיות פה.

משה גפני: מה זה יו"ר הוועדה?

משה גפני: תלך לדבר איתו ותיתן לי תשובה.

<עידו סופר: נעביר את הבקשה והמשרד יעביר תגובה לוועדת הכספים.

<עידו סופר: ברשותך, שני משפטים.

<עידו סופר: אני רק רוצה לתקן במידה ולא הובנתי נכון.

<עידו סופר: אני אמרתי שאנחנו לא יכולים להתמודד עם מפעלים מוטי עבודה עם שכר נמוך.

<עידו סופר: הדרך לקיים כאן תעשייה חזקה, היא מה שמר ברושי אמר, דהיינו, העלאת הפריון דרך חדשנות, כוח אדם מיומן והפחתת הנטל הרגולטורי.

איתן ברושי: תעשו את זה.

<עידו סופר: לדבריו של יו"ר הוועדה.

<עידו סופר: בכוונת הוועדה להביא צעדים פרקטיים בכל אחד מהנושאים הללו.

<עידו סופר: כשיהיו המסקנות, בוודאי ובוודאי נשמח להציג אותם בפני חברי הכנסת.

משה גפני: אני מבקש, אל תעשו מאיתנו צחוק.

משה גפני: יש גבול עד כמה נוכל לספוג על גבנו את הבעיות.

משה גפני: דוקטור, עידו חורש, בבקשה.

משה גפני: אני מאוד מזדהה עם הבעיה הזאת יש לי גם דעה מי אשם בתופעה הזאת.

משה גפני: אני מבקש למקד את הבעיה בשני משפטים לגבי נושא הדיון.

משה גפני: לנו יש הרבה דברים שאנחנו צריכים להעלות.

משה גפני: יכול להיות שאני אחליט בסוף להעלות גם את חיפה כימיקלים.

משה גפני: אתם ביקשתם ממני ואני עוד לא יודע.

משה גפני: אני לא רוצה לקיים דיוני סרק.

משה גפני: הדיון עכשיו הוא על מצב התעשייה.

איתן ברושי: חופש הביטוי.

משה גפני: אני רציתי לתת חופש הביטוי גם למנכ"ל משרד האוצר אבל הוא לא לוקח את חופש הביטוי.

איתן ברושי: צריך להדיח אותו מראשות הוועדה ואז הוא יבוא הנה בריצה.

משה גפני: הוא היה צריך להיות כאן.

איתן ברושי: נחליף אותו, נטיל את האחריות על מישהו אחר.

משה גפני: אני רוצה תשובה היום לשאלה: האם חודש זה מספיק כדי לסיים את דיוני הוועדה?

משה גפני: תשאל את שי באב"ד ושהוא יגיד.

משה גפני: אני רוצה תשובה.

משה גפני: אל תעשו צחוק מהוועדה.

משה גפני: ועדת הכספים, מבחינת משרד האוצר, זה סלע קיומנו.

<עידו סופר: אני לא יודע לתת תשובות.

משה גפני: חיפה כימיקלים, בבקשה.

<עידו חורש: תודה רבה אדוני היושב ראש, חברי הוועדה.

<עידו חורש: הכותרת של הוועדה היא: ההידרדרות במצב התעשייה הישראלית.

<עידו חורש: שמעתי היטב את דבריך בפתיח, אדוני היושב ראש, כשאמרת שאתה לא חושב שצריך לשפוך את התינוק עם מי האמבט.

<עידו חורש: נמצאים פה נשיא התאחדות התעשיינים והמנכ"ל של ההתאחדות.

<עידו חורש: אני רוצה להגיד את הדבר הזה בדיוק בעת הזאת, תחת הכותרת של הדיון הזה.

<עידו חורש: מפעל משגשג, מפעל ציוני מפואר למעלה מחמישים שנה, שמכניס הכנסות עתק למדינת ישראל כל שנה, נמצא באופן מיידי בסכנת סגירה.

<עידו חורש: 800 משפחות שכולן מהפריפריה.

<עידו חורש: במעגל הבא 5,000 מועסקים בסך הכול.

<עידו חורש: זה המצב הקונקרטי הנוכחי.

<עידו חורש: זה לא מצב היפותטי, ולא שאנחנו אומרים שהמצב הזה ידרדר עד כדי פיטורין, אלא אנחנו נמצאים היום במשבר עמוק עם איום חמור לפגיעה קשה בכלכלת ישראל.

<עידו חורש: אני מזמין את כל חברי הוועדה לקרוא את הדוח מאפריל האחרון של ירון אריאב, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, שמדבר מה חלילה עשוי לקרות למשק הישראלי, לתעשיית ישראל, אם מפעלי חיפה כימיקלים ייסגרו.

<עידו חורש: מדובר במיליארד וחצי שקל הכנסה בטוחה שמדינת ישראל מקבלת כל שנה, הרבה לפני האקזיט של "מיראביליס" וכל חברות הסטרטאפ שכולנו מוחאים להם כפיים.

<עידו חורש: מיליארד וחצי שקל, פגיעה אדירה בתפוקה הלאומית.

<עידו חורש: זאת פגיעה בייצוא בהיקף של 700 מיליון דולר למעל 100 מדינות.

<עידו חורש: נמצא כאן נציג האוצר, שלדעתי הוא גם עומד בראש צוות האמוניה.

<עידו חורש: הנושא של משק האמוניה במדינת ישראל - - -

<עידו סופר: אני מתעסק בזה אבל לא עומד בראש צוות.

<עידו חורש: כדאי שכולם יכירו את הנתונים, אם יש לנו כבר הזדמנות לדבר.

<עידו חורש: חיפה כימיקלים מהווה 2% מהייצוא הישראלי.

<עידו חורש: 1% מהתל"ג של המדינה הזאת הוא חיפה כימיקלים.

<עידו חורש: מישהו מעלה בדעתו שהדבר הזה ילך לפח.

<עידו חורש: אני רוצה שיהיה ברור.

<עידו חורש: הנושא של משק האמוניה במדינת ישראל עדיין לא בא על פתרונו.

<עידו חורש: אנחנו 9 ימים אחרי החלטת בג"צ בנושא הזה.

<עידו חורש: מדינת ישראל לא באה אלינו עדיין ואמרה מה הפתרון.

<עידו חורש: לה יש פתרונות, חיפה כימיקלים הגישה את הכול.

משה גפני: מתקיימים אצל ראש הממשלה כמה וכמה דיונים בעניין הזה.

משה גפני: אתה אומר שאתה מטפל בזה?

<עידו סופר: על מנכ"ל משרד האוצר הוטל למצוא פתרון ארוך טווח.

<עידו סופר: בעקבות קול קורא שפרסמנו, וגם דיונים שקיימנו עם הרגולטורים השונים, נראה שיש פתרון ארוך טווח שישלב הקמת מפעל קטן בדרום ואיזו חלופה של מקשר ימי באזור חיפה.

משה גפני: מה יהיה עם העובדים?

<עידו סופר: כעת, הפתרון לטווח קצר הוא לא באחריות משרד האוצר אלא בגורמים הרלוונטיים.

<שרגא ברוש: עוד פעם - - -

<עידו סופר: סליחה, אבל זה לא תחום אחריותנו.

<עידו סופר: הנושא הוסדר בצורה מפורשת ולכך נתנו פתרון.

משה גפני: שרגא, אתה רוצה להתייחס?

<שרגא ברוש: אני חושב שעידו סופר צודק במאה אחוז, רק לא נמצא גורם בממשלת ישראל שזה בתחום אחריותו.

<שרגא ברוש: לפני ארבעה חודשים אמרתי שזה פופוליזם, היום אני אומר לכם שזה פופוליזם.

<שרגא ברוש: מדינת ישראל לא יודעת לחיות שעה בלי אמוניה.

<שרגא ברוש: רבותיי, אמוניה זה לא רק חיפה כימיקלים על העובדים שלה.

<שרגא ברוש: זה חדרי קירור, זה חדרי ניתוח, זה המפעל הזה, קליל, שלא חי בלי אמוניה.

<שרגא ברוש: 100 מפעלים לא חיים בלי אמוניה, אין חיה כזאת.

<שרגא ברוש: מיכל האמוניה לא חייב להיות בחיפה.

<שרגא ברוש: הוא יכול להיות בדיוק באמצע הנגב, אם אתם רוצים.

<שרגא ברוש: הוא יכול להיות באמצע הים אם אתם רוצים, רק שזה לוקח 3 שנים לשים אותו באמצע הנגב וזה לוקח שנה וחצי לשים אותו באמצע הים.

<שרגא ברוש: לכן, להגיד שמשרד האוצר מצא פתרון לטווח הארוך, זה יופי.

<שרגא ברוש: זה בדיוק הניתוח הצליח והחולה מת.

<שרגא ברוש: חיפה כימיקלים לא יכולה לחיות 3 שנים, היא כבר חודשיים לא עובדת.

<שרגא ברוש: לכן, המשמעות שאין אמוניה, זאת אומרת להגיד למנותחים לבוא בעוד שלוש שנים להתנתח, נגיד למזון בחדרי הקירור, תבואו בעוד 3 שנים להיכנס לחדר הקירור.

<שרגא ברוש: איזה מן חוסר אחריות?

<שרגא ברוש: לכן, שרים מוציאים את הידיים.

<שרגא ברוש: אני לא אומר שם, אבל כולם מוציאים את הידיים.

<שרגא ברוש: אתם לא רואים את ההליכה לבית המשפט.

<שרגא ברוש: הכי גרוע, כשהתחיל בית המשפט לבחוש בעניין הזה, כתבו לבית המשפט שאין שום בעיה כלכלית לסגור את המפעל.

<שרגא ברוש: לא ידעו איך למשוך חזרה את ההצהרה המטופשת הזאת.

<שרגא ברוש: לכן, בית המשפט פתאום מנהל את המדינה.

<שרגא ברוש: לכן זה הגיע לבית המשפט והוא קבע.

<שרגא ברוש: אחרי שהוא קבע, אפשר לעשות דיונים עד הבוקר.

<שרגא ברוש: אם לא תעשו חוק בכנסת, זה לא יעזור כלום.

<שרגא ברוש: נראה את מי שיעשה חוק בכנסת מעל בית המשפט העליון.

<שרגא ברוש: לכן תיראו לאן זה הידרדר.

<שרגא ברוש: טיפול בבעיה שבגלל פופוליזם לא טיפלו בה.

<שרגא ברוש: אז אמר ראש עיריית חיפה שאני פוליטיקאי קטן.

<שרגא ברוש: א', אני פוליטיקאי גדול, הוא פוליטיקאי קטן, בגלל שהוא חיפש את המיליון איש שיגידו שהוא מלך ישראל ויבחרו בו בבחירות הבאות.

<שרגא ברוש: אני לא צריך, אני לא מועמד לשום משרה ציבורית.

יצחק וקנין: חבל שלא הקלטת אותו.

<שרגא ברוש: אבל כשראש עיר לא מבין שיש חדרי ניתוח, חדרי קירור, 100 מפעלים ובמקום לשבת במשרדים יום ולילה – כמו, אגב, ישבו בוועדה הזאת ראשי ערים שרצו עוד כמה לירות לתקציב, ראיתי אותם פה במסדרונות.

<שרגא ברוש: במקום לפתור את הבעיה האמיתית, אז יצאו לבית המשפט.

איתן ברושי: דברים כדורבנות.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, צריך לקיים דיון מיוחד על הנושא הזה.

משה גפני: איתן, אתה מכיר אותו, אני לא בורח משום דבר אבל צריך לעשות דברים תכליתיים.

משה גפני: אני מניח שאני הכי ותיק פה מבין חברי הוועדה.

משה גפני: שרגא, הייתי יושב ראש ועדת הפנים.

משה גפני: אני כמובן לא אסכים שיגידו עליך שאתה פוליטיקאי קטן.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: הוועדה כאן משתמשת הרבה באינפורמציות שאתה נותן.

משה גפני: אנחנו תומכים בתעשיינים.

משה גפני: אני לא אוהב את זה, ואסור להגיד את זה.

<שרגא ברוש: אם זה מה שהוא חשב להגיד.

משה גפני: אני הייתי יושב ראש ועדת הפנים של הכנסת.

משה גפני: אני חבר הכנסת השחור הכי ירוק בכנסת.

משה גפני: שחור, התכוונתי מבחינת החרדיות.

משה גפני: בחדר שלי יש לי הרבה תעודות מהארגונים הירוקים.

משה גפני: אני סבור שעל-פי היהדות צריך להיות ירוק.

משה גפני: אגב, הסתכלו עלי כלא נורמלי.

משה גפני: אז להיות ירוק, זה סתם מישהו הזוי.

משה גפני: זה לא מה שהיום.

משה גפני: לפני 15-17 שנה, היה הזוי להיות ירוק.

משה גפני: כתב עלי עיתונאי חרדי: במה עוסק גפני כל היום, בפרח היקינטון בהרי הגלבוע?

משה גפני: הוא כתב את זה בכותרת באחד העיתונים.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, אני לא אומר פוליטיקאי קטן או פוליטיקאי גדול.

משה גפני: אני אומר לך, שעם כל הכבוד, מפעל האמוניה מזהם פחות את המפרץ מאשר בתי הזיקוק, נקודה.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה.

משה גפני: למיכל האמוניה יש בעיה אחרת, שאני לא נכנס אליה עכשיו מפני שעדיין לא החלטנו אם אנחנו מקיימים דיון.

משה גפני: אבל, ראש העיר שלך, יונה יהב, נתן אישור להרחבת בתי הזיקוק.

משה גפני: הוא נתן את אישור העסק למיכל האמוניה.

משה גפני: הרי הכול היה בידיים שלו.

משה גפני: כל אחד מכיר את הנושא המוניציפאלי ויודע איך זה מתנהל.

משה גפני: ברגע שזה הפך להיות פופוליסטי, והוא מבין שהוא מתקרב לבחירות, הוא פתאום עלה על הגל.

משה גפני: כשאני אומר במליאת הכנסת, למה נתת הרחבה לבתי הזיקוק כשהמפרץ מזוהם?

משה גפני: לא משנה הוויכוח אם זה מזיק או לא מזיק לבריאות, מה שנשאר לו להגיד על שרגא ברוש זה שהוא פוליטיקאי קטן?

משה גפני: זה הנושא?

משה גפני: אני יודע למה הוא נתן את האישורים האלה.

משה גפני: הוא נתן את האישורים האלה בגלל שהוא קיבל כסף מהאחים עופר.

משה גפני: שום דבר פה לא סודי, אני לא מגלה את אמריקה.

איתן ברושי: ועוד משחקים בשבת.

<שרגא ברוש: אני חושב שאתם מגזימים.

<שרגא ברוש: תסלחו לי שאני אומר את זה.

<שרגא ברוש: לדעתי הצנועה, אם לא יספיק מיכל האמוניה לבחירות, עוד יצאו צווי סגירה גם נגד בתי הזיקוק ואז מדינת ישראל תסתדר גם בלי גפ"ם, בלי דלק ובלי כלום.

משה גפני: תן לי לסיים לגבי הדבר המעשי.

משה גפני: אני לא ממשיך את הדיון בעניין הזה.

משה גפני: אני הולך לבדוק את העניין.

משה גפני: אני לא רוצה לקיים סתם דיון.

משה גפני: יש דברים שאנחנו באמת יכולים לקחת על עצמנו.

משה גפני: לקחנו על עצמנו את מה שדובר עליו קודם.

משה גפני: במשך 10 שנים הממשלה לא נתנה הטבות מס ליישובים.

משה גפני: ידענו שכל הפרויקט הזה שמחזיק את הפריפריה ייפול.

משה גפני: לקחנו את זה על עצמנו, כל חברי הוועדה, העברנו את החוק.

משה גפני: אני לא בטוח שאנחנו יכולים לקחת על עצמנו את הנושא של חיפה כימיקלים ולהתמודד עם התופעה הזאת ולפתור אותה.

משה גפני: אני הולך לבדוק את זה.

משה גפני: אני הולך לדבר עם ראש הממשלה.

משה גפני: דעתו ידועה לי, אני שמעתי מה הוא אומר.

משה גפני: אני הולך לדבר עם שר האוצר, גם הוא דעתו ידועה לי ואני כמובן לא אפרט.

משה גפני: יש עוד שני שרים שאני צריך לדבר איתם, אלקין במשרד להגנת הסביבה ועוד כמה שרים.

משה גפני: אם אני אקבל מהם אור ירוק ואני אדע שהם עומדים מאחורי העניין הזה, כמו שהם נתנו לי אור ירוק בהטבות המס.

משה גפני: הם עמדו מאחורי העניין, הם גם הוסיפו הרבה כסף.

משה גפני: אם הם עושים את זה, אני מביא את זה לכאן לדיון בוועדה.

משה גפני: סתם לקיים דיון בוועדה ולדבר?

משה גפני: נגד יונה יהב יש לי הרבה כלים.

משה גפני: נגד ההתנהלות של המדינה, אני אומר את זה בכל הרצאה שלי, שאני לא צריך את הדיון בוועדה כדי לברבר סתם.

משה גפני: אני הולך לטפל בעניין, לשמוע אם אני יכולים.

משה גפני: באמת, המדינה לא יכולה לעמוד מהצד, לא עם הנושא של העובדים שהוא קריטי ולא עם הנושא של התעשייה.

איתן ברושי: אני מכבד את הדברים שאתה אומר, אבל בכל זאת אני רוצה לומר לאנשי האוצר.

איתן ברושי: הממשלה נכשלה בטיפול כשהיה מכרז ואף אחד לא לקח אותו.

איתן ברושי: בשביל זה יש מדינה ויש ממשלה והיא צריכה להתערב במקומות שזה לא עובד אחרת.

משה גפני: אל תתרגש מיונה יהב.

איתן ברושי: עזוב את יונה יהב, הוא עכשיו במפלגה של כחלון, מה אתה רוצה?

איתן ברושי: הוא איש של כחלון וכחלון איש של יונה.

משה גפני: למה אתה מכניס פוליטיקה?

איתן ברושי: כדי שלא יהיה ספק.

איתן ברושי: גפני, אני חושב שאתה כן יכול לעשות משהו.

איתן ברושי: למשל, לקבל החלטה לזרז את העתקת מיכל האמוניה.

משה גפני: בסדר, אבל אני צריך לדבר עם השרים.

איתן ברושי: אבל זה לא קשור להסדר הביניים.

איתן ברושי: ברור שהמיכל יהיה במקום אחר.

איתן ברושי: ברור שזה עולה מאות מיליונים.

איתן ברושי: ברור שזה לא קורה בדרך הטבע וברור שצריך לעשות את זה.

משה גפני: ליאת גור, מנכ"לית משותפת של התאחדות המלאכה והתעשייה.

<ליאת גור: אני רק רוצה להאיר זרקור בנוסף למה שאמר נשיא התאחדות התעשיינים.

<ליאת גור: יש 24,000 מפעלי תעשייה, מתוכם 21,000 הם מפעלי תעשייה עם עד 20 עובדים.

<ליאת גור: 70% מהתעשייה הקיימת היום היא תעשייה שהמחזור שלה השנתי הוא עד 5 מיליון שקלים.

משה גפני: מיקי, ביקשת לדבר.

מיקי לוי: אני מבקש להעביר את רשות הדיבור שלי למנכ"ל קליל.

משה גפני: בסדר.

<ליאת גור: 88% מהתעשייה הקיימת זאת תעשייה זעירה וקטנה עד 20 עובדים.

<ליאת גור: 70% הם רק 5 מיליוני שקלים מחזור שנתי.

<ליאת גור: כל המיליונים שנמצאים במדען הראשי, ברשות לחדשנות או במשרד הכלכלה, לא מגיעים לעסקים קטנים.

<ליאת גור: אני חושבת שיש איזה נתק בשיח הכלכלי.

<ליאת גור: מדבר על עסקים קטנים ואני שומעת גם בוועדת כנסת על בעל הפיצריה ובעל המכולת ושעוזרים לעסקים קטנים ונותנים להם 20 שעות ייעוץ.

<ליאת גור: אבל אין איזה חיבור בין עסקים קטנים לעסקים בתעשייה.

<ליאת גור: הרוב המכריע של התעשייה זאת תעשיה קטנה, שהרבה פעמים משרתת אוכלוסייה מקומית, שרובה לא נמצאת בפריפריה והיא לא נהנית מרוב כלי הסיוע של האוצר, של מכון היצוא, של משרד הכלכלה.

<ליאת גור: עד שלא יהיה את החיבור הזה בין עסקים קטנים לבין תעשייה ויפסיקו להתנות כל כלי סיוע קיים בגודל, במחזור או בפריפריה, התעשייה שלנו גוועת.

משה גפני: גם בישיבה הקודמת דיברת דברים חכמים.

<ליאת גור: אבל גם אתה אמרת משהו מאוד חכם ואנחנו מחכים.

<ליאת גור: בהקשר של החינוך הטכנולוגי.

<ליאת גור: אנחנו מרגישים שאנחנו לא נשרוד עם גיל ממוצע של 55 שנים לעובדים בתעשייה עד שהחבר'ה של החינוך הטכנולוגי יגמרו.

<ליאת גור: אנחנו דיברנו פה על נקודות זיכוי במס גם לבוגרי הכשרה מקצועית והבטחתם להרים את הכפפה ולדבר עם על חצי נקודת זיכוי לחשמלאי לרתך, לסוור ולשרטט.

<ליאת גור: זה חלק מהדברים שהמדינה יכולה לעשות.

<אריה ריכטמן: אבא שלי עבד על הפיגומים בבתי הזיקוק 34 שנים.

<אריה ריכטמן: הוא שלח אותי להיות חרט, כי הוא אמר: בכל מקום תהיה לך עבודה.

<אריה ריכטמן: זה מה שחשבו אלה שהגיעו מהמחנות.

<אריה ריכטמן: אני אומר לכם בכנות, אין עתיד לתעשייה.

<אריה ריכטמן: אני אומר את זה בכאב.

<אריה ריכטמן: אני סגרתי לפני ארבע שנים מפעל לתבניות כי לא יכולתי יותר להתמודד וגם כי לא היו עובדים.

<אריה ריכטמן: אני עושה היום את התבניות בחו"ל.

<אריה ריכטמן: מה זה משנה אם נעשה עכשיו את החינוך הטכנולוגי?

<אריה ריכטמן: מתי זה יגיע?

<אריה ריכטמן: כמו שאמרה הגברת, אין זמן.

<אריה ריכטמן: מה אנחנו יכולים לעשות כי את זה אנחנו עושים?

<אריה ריכטמן: עובדים ממילא אין, התעשייה הרוסית יוצאת לפנסיה.

<אריה ריכטמן: אנחנו משקיעים במיכון, אנחנו משקיעים במהפכה החדשה.

<אריה ריכטמן: עידו, הפריון במדינת ישראל ירד השנה מ-36 דולר לשעה ל-34.5 דולר שעה.

<אריה ריכטמן: בקליל, הפריון עומד על 66 דולר שעה כמו בגרמניה.

<אריה ריכטמן: אתה יודע למה זה קורה?

<אריה ריכטמן: כי אנחנו משקיעים במיכון.

<אריה ריכטמן: אנחנו מבינים שהעולם הולך לדיגיטציה והוא הולך להשקעות.

<אריה ריכטמן: אני ייצאתי פעם והפסקתי לייצא.

<אריה ריכטמן: יש לי ויכוחים עם שרגא על זה אבל הפסקתי לייצא.

<אריה ריכטמן: למה?

<אריה ריכטמן: כי רצתי להגן על החצר האחורית שלי, כשסין היום מהווה כבר 50% מהתפוקה המקומית.

<אריה ריכטמן: זה מה שקורה פה.

<אריה ריכטמן: אני לא יכול לייצא, אבל מה לעשות?

<קריאה: התפוקה המקומית פה בארץ?

<אריה ריכטמן: כן, בשלוש שנים האחרונות.

<אריה ריכטמן: היום שוק האלומיניום כבר שייך 50% לסין.

<אריה ריכטמן: אני פה.

<אריה ריכטמן: כל המתחרים שלי, אגב, לא פה, כי הם רצים אחרי הזנב שלהם ומחפשים את השקל.

<אריה ריכטמן: אני החלטתי להיות פה כי יש לי בעלי מניות שמוכנים להשקיע הרבה מאוד כסף.

<אריה ריכטמן: אבל אני לא מייצא.

<אריה ריכטמן: מה זה אומר?

<אריה ריכטמן: שאני לא יכול להשקיע ואני לא יכול לקבל עזרה מהמדינה על-מנת להמשיך?

איתן ברושי: מפעל בכרמיאל.

<אריה ריכטמן: אני בכרמיאל, אני רוצה להמשיך לבנות.

<אריה ריכטמן: אני דואג לעובדים שלי.

<אריה ריכטמן: תאמינו לי, אני מבין שבסופו של דבר, כנראה כפי שזה נראה כרגע, התעשייה יורדת לאבדון.

<אריה ריכטמן: אני אומר לכם, אתה אומר לי 60 מיליון שקלים לפריון?

<אריה ריכטמן: אני מקווה שאתה יודע שזה 60 מיליון שקלים בשנתיים.

<אריה ריכטמן: מה זה 60 מיליון שקלים?

<אריה ריכטמן: גמרתי להשקיע לפני שנתיים 50 מיליון ועכשיו אישרו לי להשקיע עוד 50 מיליון.

<אריה ריכטמן: אין ברירה, חברים, זה מה שקורה.

<אריה ריכטמן: אם לא נעשה משהו - - -

משה גפני: אתה לא מייצא.

איתן ברושי: הוא לא מקבל שקל.

<אריה ריכטמן: אני לא מייצא.

<אריה ריכטמן: אני לא מקבל שקל.

איתן ברושי: יש לו 500 עובדים.

<אריה ריכטמן: עידו, הייתי עכשיו בוועדת כלכלה על חוק העיצובים.

<אריה ריכטמן: כל מה שביקשתי, שיתנו לי את אותם תנאים כמו לסיני וליווני, זה הכול.

<אריה ריכטמן: אל תעשו לי טובות, אני יודע להתמודד.

<אריה ריכטמן: גם בקניין רוחני, כמעט בכל דבר פוגעים בתעשייה המקומית.

<אריה ריכטמן: אני שואל אתכם: למה?

<אריה ריכטמן: אני לא רוצה אפליה לטובה, תנו לי את התחרות השווה.

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: תעביר לי בקשה שאתה רוצה לקבל כמו הסינים.

משה גפני: תגיד לי מה הסינים מקבלים.

משה גפני: אתה יכול לכתוב לי מכתב או לתת לי נייר עמדה.

משה גפני: כמה הסינים מקבלים?

משה גפני: מי נותן להם את הכסף הזה, או מי נותן להם את התנאים האלה כי זה כנראה לא רק כסף?

משה גפני: תכתוב שביקשת ולא קיבלת.

משה גפני: אם נימקו לך אז גם את הנימוקים.

משה גפני: אם לא נימקו, אז תגיד לי שלא נימקו.

משה גפני: אמרו שהסינים מקבלים, התאילנדים מקבלים ואתה לא מקבל.

משה גפני: תעביר לי נייר.

משה גפני: אני רוצה לעזור לך אבל אני רוצה לדעת מאיפה מתחילה הבעיה.

משה גפני: למה אנחנו כאלה?

משה גפני: הרי בסך הכול אנחנו אנשים טובים.

איתן ברושי: כנראה שלא מספיק.

משה גפני: יולי אמרה שאנחנו לא יודעים ואני רוצה לדעת.

משה גפני: יכול להיות שיש מדיניות נכונה, לא לתת לך, לתת לסינים.

משה גפני: הם אנשים יותר יפים.

משה גפני: אני לא יודע מה הסיבה.

משה גפני: הוועדה מבקשת לדעת למה מפעל ישראלי שמשקיע בישראל, שמעסיק אנשים שעובדים בישראל, לא מקבל את מה שמקבל מפעל שמגיע ממדינה זרה.

משה גפני: אולי בסופו של דבר, הוא אולי עושה פה דברים יותר זולים, אולי כן אולי לא, אבל פוגע בתעשייה הישראלית.

משה גפני: אני רוצה נייר כזה.

משה גפני: אם אתה יכול, אני מבקש את הנייר הזה.

משה גפני: עידו, אני אבקש תשובה היום כמה זמן אתם צריכים.

משה גפני: זה לא חייב להיות מדויק אבל זה צריך להיות מדויק בסדרי הגודל של הזמן.

משה גפני: אתה יודע שלי יש סבלנות.

משה גפני: תגיע בעוד חודש ואני לא אקבל תשובה ואתם תביאו איזה חוק של הפחתה רוחבית, אני אשלח לכם את זה חזרה ואבקש קודם תשובה.

משה גפני: אתה יודע את זה.

משה גפני: אני לא יודע אם אתה מודע למה שהוא אמר, אבל אם זה נכון מה שהוא אמר, תתחיל להיות פה ועדת חקירה על התעשייה.

משה גפני: זה כבר לא דיון וועדה ושי באב"ד וסופר ושרגא ברוש.

יצחק וקנין: אני אומר לך שתקים ועדת חקירה.

<עידו סופר: לא בטוח שהבנתי את הנקודה.

<עידו סופר: התנאים בסין או תנאים שיש לחברה סינית פה.

משה גפני: גם אני לא הבנתי.

משה גפני: ביקשתי ממנו שייתן לי נייר.

משה גפני: אני כמובן אתן לכם אותו.

משה גפני: אם זה נכון ויהיה לי כזה נייר, אני אשאל למה?

משה גפני: אם יתברר שהוא צודק, זה נושא לוועדת חקירה.

עודד פורר: אדוני, זה כמו הרופאים העולים.

עודד פורר: כשהוא מגיע ברמת תייר הוא יכול לנתח וביום שהוא עולה, שוללים לו את הרישיון.

איתן ברושי: הגשתי הצעת חוק בחתימה של חברי כנסת רבים, גם על דעת שרגא ברוש, שיהיה עידוד להשקעות הון גם במפעלים באזורי עדיפות לאומית, שלא מייצאים דוגמת קליל.

איתן ברושי: הוועדה החליטה שזה יידון במסגרת הוועדה המשותפת.

איתן ברושי: חברי חברי הכנסת.

איתן ברושי: אני מציע לא לשאול את פקידי האוצר אלא צריכים להגיד להם מתי תהיה הגשת הדוח.

איתן ברושי: אני מבקש שנחליט שתוך 45 יום יונח הדוח של הוועדה.

איתן ברושי: אם שי לא מסוגל, שיתפטר מהוועדה.

איתן ברושי: אני לא יכול לפטר אותו מהתפקיד, הוא משרת אמון של השר שלו.

איתן ברושי: אני מציע שאנחנו נכתיב את לוח הזמנים.

איתן ברושי: למה לשאול אותם, בואו נודיע להם?

<עידו סופר: סליחה, זאת החלטת ממשלה ונעביר תשובה מסודרת.

משה גפני: אני הולך להגן עליך עכשיו.

איתן ברושי: לפי ההחלטה אתם יכולים להגיש את זה בעוד שנתיים.

איתן ברושי: אנחנו בעלי הבית, לא הם.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני הולך קודם בדרך הטובה.

משה גפני: אני לא מתכוון ללכת בדרך אחרת.

משה גפני: כמו שסיכמנו, אין דרכי באיומים.

איתן ברושי: אמרת שלא נעשה את הקיזוז הרוחבי.

איתן ברושי: אוקי, זה לא איום, זאת הודעה.

איתן ברושי: לא יהיה קיזוז רוחבי.

משה גפני: עידו, אני מבקש.

משה גפני: תגיד לי את המועד.

משה גפני: האם זה חודש?

משה גפני: פחות?

משה גפני: אם זה יותר לא כל-כך טוב אבל בסדר.

משה גפני: תגידו לנו את הכיוון.

משה גפני: במהלך הדיון התברר שזה דבר שבאמת חשוב לחשוב עליו, זה שהתעשייה נופלת, זאת עובדה.

משה גפני: אם זה נכון מה שהוא אומר, אז קורה פה משהו.

משה גפני: אבל בעיקר יש הרבה סעיפים שדנו עליהם כאן בוועדה שבעקבותיהם קם הצוות הזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת תשובות מהר.

משה גפני: אם לא, אני לא מאיים.

משה גפני: הכול בידיים שלכם.

משה גפני: אני מקווה שתעשו את העבודה הזאת ותיתנו לנו את התשובות.

משה גפני: אני מודה לך, שרגא ברוש, על העבודה שהנאמנה שאתה עושה.

משה גפני: אל תתרגש מזה שמישהו אומר עליך שאתה פוליטיקאי קטן.

משה גפני: אני אגיד לך למה, בגלל שהגמרא במסכת סנהדרין אומרת "הכול לפי המבייש והמתבייש".

<שרגא ברוש: אין לי שום בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: אז תהיה רגוע.

משה גפני: עידו, אני מודה לאנשי משרד האוצר.

משה גפני: תודה רבה לאורחים.

משה גפני: הישיבה נעולה.