ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 699, 2017-05-10 09:00

משה גפני: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

מיקי לוי: הצעה לסדר, אדוני.

משה גפני: בסדר, אבל בקצרה בבקשה.

משה גפני: עוד לא התחלתי בכלל.

מיקי לוי: חבל שחברי הכנסת האחרים אינם כאן, מלבד שניים, ודווקא ממפלגתו של שר האוצר, אבל בכל זאת אני מבקש להשמיע את קולי.

מיקי לוי: הייתי בין היחידים שעליתי לדוכן ואמרתי שזו מגמה טובה מאוד ואני, מחוסר ברירה, אתמוך בו.

מיקי לוי: אבל זה לא בסדר ולא ראוי והוא חוק/הוראת שעה מקולקלת לחלוטין.

מיקי לוי: לא כך עושים את זה.

מיקי לוי: זו לא כלכלה נכונה, חד-משמעית.

מיקי לוי: נקודות הזיכוי מגיעות כהוראת שעה, וכהוראת שעה זה לא שווה כקליפת השום.

מיקי לוי: מה זה נותן לנו?

מיקי לוי: זה נותן לנו הוראת שעה לשנה וחצי, עכשיו יצאו שני בני הזוג, או אחד מהם, לעבודה – וזה מבורך, כדי לעודד אנשים לצאת לעבודה אני תומך בזה בכל לבי – אבל מה נעשה בעוד שנה וחצי?

מיקי לוי: לכן אני ממליץ לחברי חברי הכנסת לא לתמוך בהוראת שעה אלא להפוך את זה לחוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: היות שמדובר בסעיף אחד, אני רוצה שתקראו ותסבירו את החוק ולאחר מכן נעיר את ההערות שלנו.

משה גפני: מי עושה את זה?

<גיא גולדמן: "הצעת חוק מס הכנסה (הגדלת נקודת זיכוי להורים - הוראת שעה), התשע"ז-2017.

<גיא גולדמן: 1.

<גיא גולדמן: בתקופה שמיום ג' בטבת התשע׳׳ז (1 בינואר 2017) עד יום כ׳׳ג בטבת התשע׳׳ט (31 בדצמבר 2018), יקראו את פקודת מס הכנסה, לגבי הכנסה שהופקה בתקופה האמורה, כך:"

משה גפני: מה זה שונה מהמצב הקיים?

<גיא גולדמן: זה מגדיל את נקודות הזיכוי.

רחל עזריה: אבל זה משמעותי.

<גיא גולדמן: נכון.

<גיא גולדמן: אבל בסעיף 40 אנחנו מדברים על החד-הוריים, אחר כך נגיע לסעיף - - - "(1) בסעיף 40(ב) – (א) בפסקה (1), במקום '0.5 נקודת זיכוי בשל כל ילד, בשנת לידתו ובשנת בגרותו, שתי נקודות זיכוי בשל כל ילד החל בשנת המס שלאחר שנת לידתו ועד לשנת המס שבה מלאו לו חמש שנים' יקראו '1.5 נקודות זיכוי בשל כל ילד בשנת לידתו ו-0.5 נקודת זיכוי בשל כל ילד בשנת בגרותו, 2.5 נקודות זיכוי בשל כל ילד החל בשנת המס שלאחר שנת לידתו ועד לשנת המס שבה מלאו לו חמש שנים';"

משה גפני: הסבר.

משה גפני: מה השינוי שאתם עושים?

<גיא גולדמן: השינוי הוא הגדלת נקודת הזיכוי בשנת הלידה מ-0.5 נקודה ל-1.5 נקודות, ובגיל שנה עד חמש שנים מ-2 נקודות ל-2.5 נקודות.

משה גפני: ומי מקבל את זה?

<גיא גולדמן: הורה במשפחה חד-הורית שכלכלת הילדים עליו.

<גיא גולדמן: זה יכול להיות גבר וזו יכולה להיות אישה, בדרך כלל זו אישה.

רחל עזריה: זה המקביל לאישה - - -

<גיא גולדמן: נכון.

מיקי לוי: וכל זה נכון לשנה וחצי.

<גיא גולדמן: לא, לשנתיים, לא לשנה וחצי.

<גיא גולדמן: מ-1 בינואר 2017 עד 31 בדצמבר 2018.

<גיא גולדמן: זה רטרואקטיבי.

מיקי לוי: שישה חודשים אחורה?

<גיא גולדמן: כן.

<גיא גולדמן: זה גם מדמי הלידה שמשולמים על-ידי הביטוח הלאומי.

משה גפני: מה זה גם וגם?

משה גפני: הם לא נותנים כלום.

משה גפני: היא לא יולדת לכאורה בדצמבר, היא יולדת בממוצע, שזה יוני.

<איתי טמקין: זה לשני הצדדים, כי ההטבה ניתנת בסופו של דבר - - -

משה גפני: אז אתם לא נותנים כלום.

משה גפני: אין לה נקודת זיכוי.

רחל עזריה: למה?

משה גפני: בגלל שהיא לא עובדת, היא לא מגיעה לסף המס.

משה גפני: אישה נורמלית לא מגיעה לסף המס בשנת הלידה שלה.

רחל עזריה: בטח שכן, גם מדמי לידה משלמים מס הכנסה.

משה גפני: אני מציע שתמשיכו.

משה גפני: יש לי השגה בעניין הזה.

משה גפני: תצטרכו להתחשב בי, שאני לא מבין.

משה גפני: אם האישה לא מגיעה לסף המס, אז שבעלה יוכל לקבל את זה.

רחל עזריה: אבל זה לא קשור למועד - - -

משה גפני: למה את מתווכחת אתי?

משה גפני: אישה יולדת בממוצע באמצע שנת המס.

משה גפני: מכיוון שחלק גדול משנת המס הזאת היא לא עובדת, היא לא מגיעה לסף המס.

משה גפני: בא אגף התקציבים - - -

רחל עזריה: אבל זה לא נכון, כי גם מביטוח לאומי משלמים מס.

<איתי טמקין: אישה בחופשת לידה מקבלת - - -

<איתי טמקין: המשמעות של זה היא עוד 120 מיליון שקל.

משה גפני: אז תגידו 120 מיליון שקל, אל תתווכחו אתי על העובדות.

<איתי טמקין: שניה, אסביר.

משה גפני: למה שלא תיתנו את זה לתא המשפחתי, אם אתם רוצים לעשות טוב?

משה גפני: לא לעבוד על השר?

<נדב שיינברגר: צריכים להבין שתוכנית "משפחה נטו" היא תוכנית שלמה, וזה יגיע לוועדה בהמשך.

<נדב שיינברגר: יש שם הסיפור של מס הכנסה שלילי - ההגדלה שאנחנו רוצים לתת לאנשים שלא מגיעים לתקרת המס.

משה גפני: נדב, בסדר.

משה גפני: עלי לא יעבדו, שיעבדו על מי שהם רוצים.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: זו גם הוראת שעה וגם מדובר על הטבה בשנת לידה.

משה גפני: נדב, אם המצב יהיה שהיא כן מגיעה לסף המס, כמו שנטען פה קודם – זה בסדר; אם היא לא מגיעה לסף המס – שהתא המשפחתי יקבל את זה, שבאמת תעשו הטבה לציבור הזה.

משה גפני: אתם מדברים על שנתיים, שתי שנות מס.

<נדב שיינברגר: אנחנו מדברים על זה טכנית, ואם הממשלה הזאת תמשיך - - -

מיקי לוי: אז בואו נהפוך את זה לחוק.

מיקי לוי: אל תדברו אתנו על הוראת שעה, בואו נהפוך את זה לחוק.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: הערתי לא במקום ולא בזמן.

רועי פולקמן: - - -

מיקי לוי: לא לא לא, הוראת שעה זה לעניין האחריות.

משה גפני: רועי, טעיתי, אני מתנצל.

משה גפני: אני מבקש, כמו שאמרתי בתחילת הישיבה, שקודם תקרא את כל החוק, תסביר אותו ולאחר מכן נשיג את השגותינו ונצביע.

<גיא גולדמן: בסדר גמור.

<גיא גולדמן: "(ב) בפסקה (1א) –

בה יקראו: זה משנה את מודל נקודות הזיכוי לגבי הורה במשפחה חד-הורית, שכלכלת הילדים היא על בן זוגו.

בה יקראו: זאת אומרת, מודל מקביל לאב במשפחה סטנדרטית.

בה יקראו: התיקון ב-2012 נתן את נקודות הזיכוי לאב ולהורה במשפחה חד-הורית, שכלכלת הילדים על בן זוגו.

בה יקראו: השינוי הוא הגדלת נקודת הזיכוי בשנת הלידה מ-1 נקודה ל-1.5 נקודות; בשתי השנים הבאות מ-2 נקודות ל-2.5; ובגילאי 4–5 מאפס נקודות ל-2.5 נקודות.

משה גפני: לא רק חד-הורי, אתם מדברים פה - - -

<גיא גולדמן: לא לא, זה מקביל לאב.

<גיא גולדמן: כפי שאמרתי בהתחלה, אקריא לגבי חד-הורית - - -

משה גפני: אבל מדובר גם על משפחה סטנדרטית.

רחל עזריה: כן כן.

<איתי טמקין: תיכף יגיע התיקון למשפחה סטנדרטית, היושב-ראש.

רחל עזריה: זה חל על כולם.

רועי פולקמן: אם החקיקה היתה מובנת לא היה צריך עורכי דין.

רועי פולקמן: זה מנוסח בצורה שאי-אפשר להבין.

משה גפני: אני לא רוצה הסברים של חברי הכנסת.

משה גפני: חברי הכנסת הם הרשות המחוקקת; אתם מפקחים עליהם, אל תסבירו אותם.

רועי פולקמן: אני לא מסביר כלום.

רועי פולקמן: ההיפך, אני מנסה לבלבל.

<גיא גולדמן: "(ג) בפסקה (3), בהגדרה 'פעוט' במקום 'ארבע שנים' יקראו 'שש שנים';" המודל לנקודת זיכוי לפעוטות דיבר עכשיו מגיל אפס עד שלוש לאב ומגיל אפס עד חמש לאם.

<גיא גולדמן: כרגע הוא יהיה מגיל אפס עד חמש לכולם – גם לאב וגם לאם.

<גיא גולדמן: עכשיו אנחנו עוברים לאב ואם במשפחה סטנדרטית.

<גיא גולדמן: "(2) בסעיף 66(ג) לפקודה – (א) בפסקה (4) - (1) בפסקת משנה 1א), במקום האמור בה יקראו: '1.5 נקודות זיכוי בעד בל אחד מילדיה בשנת לידתו, ו-0.5 נקודת זיכוי בעד כל אחד מילדיה בשנת בגרותו'; (2) בפסקת משנה (ג), במקום 'נקודת זיכוי נוספת' יבוא '1.5 נקודות זיכוי נוספות';".

<גיא גולדמן: זה השינוי לגבי אישה, לגבי אם – תוספת של נקודה בשנת הלידה ותוספת של 0.5 נקודה בגילאי שנה עד חמש.

<גיא גולדמן: "(ב) בפסקה (5) –

בה יקראו: זה השינוי לגבי אב.

משה גפני: קודם כול, הסעיף הראשון.

משה גפני: אתה יכול, בתמצית, להגיד לנו מה השינוי שאתם מבקשים לעשות ממה שהיה קודם בכל המערכת הזאת ומה שקורה עכשיו.

משה גפני: בעצם להסביר את כל סעיף 1 מלא: על מי אתם מדברים, מה התוספות שעליהן מדובר.

<גיא גולדמן: יש פה גם הגדלת נקודות זיכוי וגם השוואת נקודות הזיכוי בין האב לאם.

<גיא גולדמן: לגבי האם – יש הגדלת נקודת זיכוי בשנת הלידה מ-0.5 נקודה ל-1.5 נקודות, ובגילאים שנה עד חמש מ-2 נקודות ל-2.5.

<גיא גולדמן: לגבי האב – אנחנו משווים את מצבו לאם.

<גיא גולדמן: לראשונה הוא יקבל נקודות זיכוי על גילאי ארבע וחצי.

<גיא גולדמן: היום יש אפס נקודות זיכוי על גילאי ארבע וחמש.

משה גפני: מה יש לגבר עד גילאי ארבע וחמש?

<גיא גולדמן: בשנת הלידה הוא מקבל נקודה, וזה יעלה לו ל-1.5 נקודות; בשתי השנים הבאות, גילאי שנה ושנתיים הוא מקבל 2 נקודות וזה יעלה לו ל-2.5 נקודות; בגיל שלוש זה כמו שנת הלידה, כלומר הוא מקבל נקודה וזה יעלה ל-2.5.

<גיא גולדמן: זאת אומרת, אנחנו מדברים על רצף של 2.5 נקודות מגיל שנה עד גיל חמש, בדיוק כמו שמציעים לאם.

משה גפני: זה במשפחה רגילה, שיש אבא ויש אמא.

<גיא גולדמן: נכון.

<גיא גולדמן: וגם הורה במשפחה חד-הורית - גם גרושים או פרודים ייהנו מאותה הטבה לגילאי אפס עד חמש.

משה גפני: יש זוג גרוש; האישה ילדה ילד או שיש להם ילדים - - -

<גיא גולדמן: אם יש להם ילדים מגיל אפס עד חמש.

משה גפני: מה ההטבה לגרוש?

רחל עזריה: אותו דבר.

<גיא גולדמן: מתייחסים אליהם באותו אופן.

<גיא גולדמן: הורה גרוש לא יופלה לרעה על פני הורה במשפחה סטנדרטית.

רועי פולקמן: מזונות זה דיון אחד, מתחשבנים שם.

רחל עזריה: מה שיקרה מהר מאוד, שאם באמת זה יחולל שינוי המזונות יתאזנו עם הזמן.

רועי פולקמן: למה, הילדים לא אצלו חלק מהשבוע?

מיקי לוי: אשרי המאמין.

רועי פולקמן: הוא עדיין הורה.

רחל עזריה: מיקי, יש פה שינוי בזה שעד היום נקודות הזיכוי היו דרך לעודד נשים לצאת לעבודה, ועכשיו נקודות הזיכוי הן דרך לעזור להורים עובדים שיש להם ילדים קטנים.

רחל עזריה: לכן גם אם הם גרושים, מכיוון שהרעיון הוא לעזור להורים - - -

מיקי לוי: את רוצה לעודד לצאת לעבודה, את שני בני הזוג.

רחל עזריה: לא צריך לעודד, כמעט כולם עובדים.

רחל עזריה: בעיקר צריך להקל.

מיקי לוי: אשרי המאמין.

משה גפני: הוא גרוש; כלכלת הילדים לא עליו, הם נמצאים אצל האם.

משה גפני: מה אז אתם נותנים לגבר?

<גיא גולדמן: בשנת הלידה נותנים לו 1.5 נקודות.

<גיא גולדמן: היום זה נקודה.

משה גפני: הילדים לא עליו.

<גיא גולדמן: נכון, הילדים לא עליו.

<גיא גולדמן: היום הוא מקבל נקודה - - -

משה גפני: אז על מה הוא מקבל?

<גיא גולדמן: הוא הורה.

<גיא גולדמן: הוא מקבל על זה שהוא הורה, יש לו ילד.

משה גפני: אפילו שהכלכלה לא עליו.

<גיא גולדמן: בגין הילד שלו הוא מקבל.

משה גפני: זאת אומרת, הנושא הוא לא הילדים, אלא עוזרים לאבא.

<גיא גולדמן: בדיוק.

<גיא גולדמן: עצם זה שיש לו ילד.

משה גפני: עד היום הבנו שנקודת זיכוי נותנים בגיל הילדים.

משה גפני: היום אתם מחדשים, שנותנים גם במצב שכלכלת הילדים לא עליו.

<גיא גולדמן: זו פקודת מס הכנסה, אדוני.

<גיא גולדמן: אני לא מחדש כלום.

<גיא גולדמן: זה החוק הקיים.

משה גפני: למשל, ילד בגיל ארבע – האבא לא קיבל בגלל שכלכלת הילדים לא עליו.

משה גפני: עכשיו נותנים לו 2.5 נקודות.

משה גפני: אין לי טענות, אני רק רוצה לדעת.

משה גפני: שאל אותי אחד מחברי הוועדה שלא נמצא כאן, ואני מצטרף לשאלה הזאת: אם נותנים לגבר גרוש שכלכלת הילדים לא עליו, רוצים לעזור לגבר הזה, למה לא לתת הטבה לרווק?

רועי פולקמן: קיש, אתה צריך להגיד את זה; אב שהמשמורת אצל האם, הוא לא הורה?

משה גפני: הוא מקבל נקודת זיכוי שנותנים לו עכשיו.

משה גפני: אני בעד, אבל - - -

רועי פולקמן: הוא גם הורה, מה זאת אומרת?

משה גפני: אבל כלכלת הילדים לא עליו.

יואב קיש: ממש לא.

יואב קיש: זה לא כלכלת הילדים?

יואב קיש: יש שני מצבים: אם יש משמורת משותפת - - -

משה גפני: שכנעת אותי, בסדר.

רחל עזריה: אין אפליה.

רחל עזריה: בזה פתחנו את הדיון, שאין אפליה.

מיקי לוי: אתה יודע מה?

מיקי לוי: היכן שהילדים נמצאים, לשם נעביר את הנקודות.

יואב קיש: אבל הם מקבלים מזונות.

יואב קיש: כבר עושים את זה.

יואב קיש: אם יש משמורת משותפת, אז לשיטתך זה באמת שווה.

יואב קיש: אם אין משמורת משותפת, הצד השני משלם מזונות.

<גיא גולדמן: רווק בלי ילדים אתה מתכוון.

רחל עזריה: עם ילדים?

משה גפני: לתת שם הטבה.

<גיא גולדמן: לסטודנטים?

משה גפני: כן.

<גיא גולדמן: זה לא עניינה של הצעת החוק הזאת.

<גיא גולדמן: הצעת החוק הזאת נועדה להגדיל נקודות זיכוי להורים.

רחל עזריה: זה הטבות מס שמקבלים כשמסיימים את התואר.

רחל עזריה: זה מה שעלה אז בחוק ההסדרים.

רועי פולקמן: זה דיון על משפחה.

רועי פולקמן: נטו משפחה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש את השלמת ההסבר.

משה גפני: ילד מגיל 6 עד 17, ילד מגיל 18, גרוש או בכלל – אתם לא משווים את הגבר לאישה.

<גיא גולדמן: בגיל 6 עד 18 יש נקודת זיכוי אחת נוספת במשפחה סטנדרטית לאישה, ובמשפחה חד-הורית להורה שכלכלת הילדים עליו.

משה גפני: מה אתם מדברים כל הזמן על משפחה חד-הורית?

משה גפני: ילד מגיל 6 עד 17 – כמה האישה מקבלת?

<גיא גולדמן: האישה מקבלת נקודה אחת נוספת מגיל 6 עד 18.

<גיא גולדמן: היא נשארת עם שתי נקודות.

משה גפני: יפה.

משה גפני: כמה מקבל הגבר?

<גיא גולדמן: אין לו נקודות זיכוי.

משה גפני: אתם לא מיטיבים אתו פה.

מיקי לוי: הוא מקבל עד גיל חמש.

משה גפני: למה האפליה הזאת?

משה גפני: הרי אמרת בתחילת ההסבר שאתם משווים גבר לאישה; אני שואל למה אתם לא משווים גבר לאישה מגיל שש עד 18?

משה גפני: אם יש החלטה עקרונית, שהיא החלטה טובה - - -

רחל עזריה: אני רוצה להתייחס.

משה גפני: תתייחסי, אבל קודם אני רוצה תשובה.

רחל עזריה: אמרתי שאחריו.

משה גפני: אתם יכולים להשוות גבר לאישה במקרה הזה?

משה גפני: כן או לא, הסברים אל תיתנו לי.

<גיא גולדמן: התשובה היא לא.

משה גפני: למה?

<גיא גולדמן: כי להשוות גבר לאישה עד הסוף פה זה עלות של 2.4 מיליארד שקל, אם משווים את כל התקופה מגיל שש עד 18.

<גיא גולדמן: זו עלות שהיא לבד יותר מכל הצעת החוק שעלתה פה.

משה גפני: אז אל תדברו בסיסמאות.

משה גפני: אתם לא משווים גבר לאישה.

<גיא גולדמן: אני מבקש להסביר את ההיגיון שמאחורי החוק.

<גיא גולדמן: חבר הכנסת טרכטנברג, שעמד בראש הוועדה שהתחילה עם נקודות הזיכוי לא נמצא כאן בוועדה, אבל ניתן הסבר.

<גיא גולדמן: הסיבה שניתנו יותר נקודות זיכוי לאישה מאשר לגבר היא שהעלות כשבן הזוג השני יוצא לשוק העבודה גדולה מהעלות כשבן הזוג הראשון יוצא לעבודה.

<גיא גולדמן: כלומר, כשבן הזוג השני עוזב את הבית, בדרך כלל העלות למשפחה – כי צריך להביא יותר עזרה לילדים – היא יותר גבוהה מזה כשבן הזוג הראשון יוצא לעבודה, ולכן מיקדו את ההטבה בנשים, כדי לעודד את בן הזוג השני לצאת לעבודה ולהתמודד עם העלות הזאת.

<גיא גולדמן: לכן נוצרה האפליה.

משה גפני: אני חולק עליך מכל וכל, ואני גם מוחה על הדברים שלך.

משה גפני: עם כל הכבוד, אין הבדל בין גבר לאישה.

משה גפני: יש משפחות שבהן הגבר הוא זה שיוצא לעבודה, יש בתים שהאישה יוצאת לעבודה.

רחל עזריה: אבל נשים עדיין מרוויחות בממוצע 30% פחות - - -

משה גפני: את אתם או אתי?

רחל עזריה: אבל - - -

משה גפני: אני לא רוצה.

משה גפני: אני באמצע.

משה גפני: כל הזמן את אתם?

משה גפני: אני לא מבין, את חברת ועדה.

רחל עזריה: מה הקשר?

משה גפני: אני רוצה להבין למה אתה מפלה גבר מאישה?

משה גפני: למה אתה כל הזמן הולך עם הסטיגמה הזאת שהראשון שיוצא לעבודה זה הגבר?

משה גפני: למה לא הראשון שיוצא לעבודה זו האישה?

משה גפני: למה אתה עושה אפליה, גם בדיבורים שלך?

משה גפני: אתה יודע מה, אני מקבל את מה שאתה אומר.

משה גפני: בבקשה, נעשה את זה בתור תא משפחתי; אם האישה יוצאת לעבודה – היא תקבל את זה, אם הגבר יוצא לעבודה – הוא יקבל את זה.

<גיא גולדמן: זה מעלה הרבה קשיים תפעוליים.

<גיא גולדמן: אסביר שאני לא מפלה, חלילה.

<גיא גולדמן: זה מבוסס, כמו שחברת הכנסת עזריה אמרה, על נתונים.

<גיא גולדמן: בסופו של דבר, אם הגבר, בממוצע, מרוויח יותר מאשר האישה, למשפחה יהיה תמריץ הרבה יותר גדול לשלוח את הגבר לשוק העבודה, כי פוטנציאל ההשתכרות שלו הרבה יותר גבוה.

<גיא גולדמן: אישה שמרוויחה פחות, המשפחה - - -

רחל עזריה: אין בעיה, אני אשתוק.

משה גפני: את יכולה לדבר בזמן.

משה גפני: גם אם הוא לא יסביר את תצביעי בעד החוק הזה, אז בשביל מה הדיבורים האלה?

משה גפני: אני לא; אני רוצה הסברים, אני רוצה לדעת.

משה גפני: אני לא רוצה שיפלו נשים לעומת גברים.

<גיא גולדמן: לא אתייחס לסיפור של תא משפחתי מלא, כי לזה רשות המסים אולי ייתנו הסבר כמה הדבר הזה הוא כמעט בלתי אפשרי תפעולית.

<גיא גולדמן: אבל אם נדבר בהיבט הכלכלי נטו, גברים מרוויחים יותר מנשים בממוצע.

<גיא גולדמן: זו עובדה.

<גיא גולדמן: אין פה אפליה ואין פה כלום, זאת עובדה.

<גיא גולדמן: למשפחה יהיה תמריץ יותר גדול לשלוח את הגבר לשוק העבודה מאשר את האישה לשוק העבודה.

<גיא גולדמן: באה המדינה אחרי ועדת טרכטנברג ואמרה: אני רוצה לעזור להוציא גם את האישה לשוק העבודה.

<גיא גולדמן: איך אעשה את זה?

<גיא גולדמן: אקל על נטל המס שלה.

<גיא גולדמן: לכן היתה הטבה שממוקדת באוכלוסיית הנשים.

<גיא גולדמן: היום בא שר האוצר ואומר שיש לנו בעיה בגילאי שנה עד חמש, כי שם העלויות המרכזיות על משפחה.

<גיא גולדמן: אני רוצה להקל על ההוצאה המשפחתית באותן שנים, ולכן בשנים האלה ניתן כסף כדי לטפל בדבר.

רחל עזריה: זו הרחבה של ועדת טרכטנברג, כי מה שאמרו בוועדת טרכטנברג זה שעד גיל שלוש, שאלה השנים שבהן יש הוצאות גדולות, מכיוון שהרבה נשים לא מגיעות לסף המס נותנים הטבה לגבר, כי רק ככה התא המשפחתי יצליח לקבל את ההטבה.

רחל עזריה: עכשיו אומרים שמכיוון שהוצאות היתר על זה ששני בני הזוג יצאו לעבודה הן עד גיל שש, אז צריך לתת לשני בני הזוג.

רועי פולקמן: גפני, זה דיון שמתנהל פה בוועדה הרבה על ההכרה בהוצאות מטפלת.

רועי פולקמן: חלק מהשיטה שעליה דובר בדיונים קודמים בוועדות שאחרי טרכטנברג היה שמכיוון של הוצאות מטפלת יש לו הוצאות דיפרנציאליות מאוד קשות – לא רק עלויות, זה מעביר כסף משכבות חזקות לחלשות – הפתרון לזה היה נקודות זיכוי.

רועי פולקמן: זה גם מה שנאמר אז בבית-המשפט.

רועי פולקמן: ההורה שלא עובד יכול להיות גם הגבר, והאמירה אומרת - - -

משה גפני: זה לא אומר ככה.

משה גפני: מדברים על גבר ועל אישה.

רועי פולקמן: כששני בני הזוג עובדים יש עלויות טיפול גדולות בילדים קטנים.

רועי פולקמן: אתה יודע כמה כסף כל חוק פה שדנים על שכר מטפלת?

משה גפני: רועי, הלוואי שלא הייתי מבין, תאמין לי.

משה גפני: מאה אחוז, אז אני מקבל את מה שאומרים חברת הכנסת רחל עזריה וחבר הכנסת רועי פולקמן, שכוונת השר היתה לעזור מגיל לידה עד חמש.

משה גפני: אני רוצה את ההסכמה שלכם שמכיוון שרוצים לעזור, אם יהיה מצב שבו בשנת הלידה – שפה זה מתמקד עם הרבה כסף – האישה לא תוכל לקבל את התוספת שאתם מציעים לה בשנת הלידה, יעבור הכסף הזה לגבר, אבל יהיה תא משפחתי.

משה גפני: אני בטוח – אתם גם לא יודעים לענות על זה – שבשנת לידה של אישה, בחלק גדול מהמקרים היא לא מגיעה לסף המס.

משה גפני: אתם לא יכולים לעשות מעשה זמרי ולבקש שכר כפנחס.

משה גפני: הכוונה היא, להגיד שרוצים לעזור למשפחה עד גיל חמש של הילד, ובעיקר בשנת הלידה, ששם אתם מוסיפים נקודות זיכוי משמעותיות, ובעצם חלק גדול מזה לא יקבלו מכיוון שלא יגיעו לסף היות שחלק מהשנה הן לא עובדות ומקבלות רק את דמי הלידה.

משה גפני: בכל מקרה, אם הן לא ייהנו מההטבה הזאת, להעביר את זה לתא המשפחתי.

משה גפני: אם לא תסכימו – יש לי הצעות נוספות לפתרון.

משה גפני: אבל להעביר את זה לתא המשפחתי, אם כנים דבריכם.

משה גפני: אז יהיה מצב שמה שאתם אומרים, שההטבה של החוק הזה זה 1.7 מיליארד יהיה אמת, מכיוון שאם לא – 1.7 מיליארד הוא לא אמת.

<איתי טמקין: הוא מחושב ככה.

משה גפני: הוא מחושב עד מחר בלילה.

משה גפני: גם אני מחשב.

משה גפני: בגמרא קידושין בדף י"ד, נדמה לי, יש חישובים ממשיים, שאז הייתי מגיע למסקנה שחלק גדול מהכסף לא יצא.

משה גפני: אבל אם כנים דבריכם, אז חלק גדול מהמשפחות האלה שלא מגיעות לסף המס – האישה בשנת הלידה – החלק הזה יעבור לגבר עם נקודות זיכוי שהוא יקבל.

משה גפני: זה אחרי שאני מקבל מה שאמרו רחל עזריה ורועי פולקמן, שאתם רוצים סדר.

<איתי טמקין: ברוב הדברים אתן עובדות.

<איתי טמקין: אפשר לחלוק עליהן, אבל אלה עובדות ואלה חישובים שנעשו ברשות המסים.

משה גפני: עזוב את העובדות.

משה גפני: תגיד כן או לא.

רחל עזריה: 15 שבועות.

<איתי טמקין: הממשלה והכנסת אישרו את זה רק לפני כמה שבועות, הוסיפו רבע מיליארד שקלים עבור נשים בשנת הלידה הראשונה.

<איתי טמקין: כלומר, הנושא הזה טופל כבר ברבע מיליארד שקלים לא מזמן.

רחל עזריה: ו-60% מהנשים חוזרות מיד בתום 15 השבועות.

<איתי טמקין: רבע מיליארד שקל נוספו לאותה שנה ראשונה לנשים.

<איתי טמקין: כלומר, מה-1 ביולי אנחנו מגיעים ל-1 באוקטובר בממוצע.

רחל עזריה: 60% חוזרים מיד.

משה גפני: אני שואל האם יש שלב – אולי נעשה הפסקה – שתיעתר לבקשתי?

משה גפני: אני מבקש לאפשר, במידה שהאישה לא מגיעה לסף המס, שהיא יכולה לבחור ולהגיד: אני חיה במשפחה שבה אני רוצה לא לקחת את זה לעצמי.

משה גפני: אני מבקשת להעביר את זה לגבר.

משה גפני: אם אתם לא מסכימים לזה, אני מציע לאפשר לה את נקודות הזיכוי לשנה הבאה, שהיא לא ילדה בה.

<איתי טמקין: אני רוצה להבין את הצעתך, היושב-ראש.

<איתי טמקין: אתה אומר שבמקום שיהיה כמו שיש היום בהצעת החוק – 1.5 ו-2.5 נקודות – שיישאר 0.5 נקודה ויהיה 3.5 נקודות בשנה השניה?

משה גפני: נכון.

<איתי טמקין: שהצעת החוק תהיה רשומה ככה.

<איתי טמקין: זאת הצעת היושב-ראש.

משה גפני: יש לי כמה הצעות.

<איתי טמקין: אני רוצה להבין - - -

מיקי לוי: איתי, זה אותו כסף.

מיקי לוי: כבר הצגתי לך בהצעה אחת - - -

<איתי טמקין: זה לא אותו כסף.

<איתי טמקין: זאת ההצעה שאנחנו רוצים לקבוע - - -

איתן ברושי: אבל עכשיו הם צריכים לכסות על הפער של הדירה השלישית.

משה גפני: לא לא.

<איתי טמקין: אנחנו רוצים להבין את ההצעה.

<איתי טמקין: במערכת המס הפרסונלית אין אפשרויות בחירה - - -

משה גפני: הרי יש פה נשים שתקבלנה הרבה כסף, אבל תקבלנה את זה רק חד-פעמי.

משה גפני: באה האישה ועושה את החשבון שבשנה הזאת היא לא עובדת הרבה, מכיוון שהיא ילדה בשנה הזאת.

משה גפני: היא מבקשת לעשות שינוי: אתם רוצים לתת לי הטבה?

משה גפני: יש בקשה אליכם: אל תיתנו לי את זה, תנו לבעלי, מכיוון שאצלו - - -

רועי פולקמן: הדחייה בשנה אני עוד מבין, הרי יש פה מגמה - - -

משה גפני: אבל לא ביקשתי ממך.

משה גפני: אתם לא מבינים מה שאתם עושים.

משה גפני: אמרתי מאוד ברור: באה האישה ואומרת שהיא לא רוצה את זה עכשיו.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שעכשיו לא נותן לה כלום.

משה גפני: הרי אנחנו עושים פה השוואה בין גבר לאישה, זה מה שאמרתם קודם.

משה גפני: אומרת האישה: בשנת הלידה נקודת הזיכוי לא שווה לי כלום.

משה גפני: נתתם לי הטבה – לא יוצא לי מזה שקל אחד.

מיקי לוי: כי אני לא עובדת.

מיקי רוזנטל: זאת הנקודה שהעליתי.

משה גפני: בסדר, אמרתי לך שאייצג אותך.

מיקי רוזנטל: אז תתקנו אותי.

מיקי רוזנטל: תסבירו לי למה לא.

רחל עזריה: אסביר לך.

רחל עזריה: הוא לא נתן לי להשלים.

מיקי רוזנטל: רגע, תני לו לסיים.

משה גפני: אם אכן כנים דבריכם ואתם רוצים לעזור בנושא של הילדים עד גיל חמש ולכן אתם לא משווים גבר לאישה מגילאי שש עד 18, אומרת האישה: אני מבקשת את נקודות הזיכוי שמגיעות לי השנה, והשנה בלבד לפי הצעת החוק, לתת את זה לתא המשפחתי.

משה גפני: כלומר, לתת את זה לבעל.

משה גפני: לחילופין אמרתי – אני הרי מכיר אתכם - - -

מיקי רוזנטל: מה דעתך - - -

משה גפני: רשות המסים, אגף התקציבים והכול יחד, כל אחד מהם יתחבא מאחורי הגב של השני ולא יסכימו לתא המשפחתי.

משה גפני: אני לא מבין למה, מה הבעיה בתא המשפחתי.

משה גפני: הרי רוצים לעזור פה, זו המטרה.

רועי פולקמן: רוצים לעודד יציאה לעבודה.

משה גפני: אבל עם כל הכבוד, מה אתה מעודד פה בשנת הלידה?

רחל עזריה: גפני, אני לא מצליחה להבין למה - - -

רחל עזריה: אני לא מסכימה אתך.

משה גפני: אז את לא מסכימה.

משה גפני: מה לעשות, אני לא - - -

רחל עזריה: גפני, לגבי שנת הלידה - - -

מיקי רוזנטל: רגע, תני לנו להגיד ותעני, כי אני רוצה לשאול שאלה.

מיקי רוזנטל: אני אשאל ואת תעני.

משה גפני: להשלים.

משה גפני: אל תענו, איתי.

משה גפני: תצטרכו להגיע פה להסכמה במשהו.

<איתי טמקין: כן, אבל לא הבנתי מה ההצעה השניה שלך.

<איתי טמקין: אתה כל הזמן נשאר בראשונה.

איתן ברושי: גפני, הדיון הזה הוא דחוף או שאפשר לדחות אותו קצת?

משה גפני: לא, אי אפשר לדחות אותו.

איתן ברושי: למה אי אפשר לדחות את הדיון?

משה גפני: ככה, בגלל שאי אפשר.

משה גפני: הם ביקשו - - -

איתן ברושי: אז בוא נדחה את הדיון.

איתן ברושי: פולקמן, בדירה השלישית אתם פגעתם בזוגות צעירים.

רועי פולקמן: - - -

רחל עזריה: די די.

משה גפני: הוויכוח הזה הוא ממש במקום עכשיו.

<נדב שיינברגר: - - - לפחות לא הייתם מעלים את זה.

משה גפני: נדב, אסור לך לדבר.

איתן ברושי: אני שואל מה הדחיפות.

משה גפני: אני אגיד לך מה הדחיפות.

איתן ברושי: אני שומע שדחו את הדיון על המים כי צריך להעביר את זה קודם.

רועי פולקמן: יש לך ילדים קטנים?

מיקי רוזנטל: הסיעה הצביעה בעד.

<שי באב"ד: איך דיון על נקודות זיכוי לכולם הפך לרעש הזה?

<שי באב"ד: אני לא מבין.

איתן ברושי: שי באב"ד, למה דחיתם את הדיון על המים?

איתן ברושי: למה אי אפשר לקיים דיון על המים?

רחל עזריה: מה קרה?

רחל עזריה: זה לכולם.

איתן ברושי: הזמנתם את כל העולם - - -

רחל עזריה: זה לכולם, זה כל הילדים במדינת ישראל.

רחל עזריה: איך אתה יכול?

רחל עזריה: אני לא מבינה.

איתן ברושי: מה זה קשור?

איתן ברושי: למה דחיתם את הדיון על המים?

איתן ברושי: למה ביטלתם את הדיון על המים?

איתן ברושי: למה אתם לא - - -?

רחל עזריה: כדי לדאוג שכולם יקבלו רטרואקטיבית את נקודות הזיכוי.

איתן ברושי: אבל תעשו את הדיון על המים.

איתן ברושי: למה דחיתם את הדיון על המים?

רחל עזריה: ברושי, כאילו רק המים?

רחל עזריה: אין אזרחים במדינת ישראל?

משה גפני: איתן, מספיק.

משה גפני: הם לא דחו שום דיון על שום דבר.

משה גפני: עם כל הכבוד להם, הם לא דחו שום דבר.

משה גפני: הם ביקשו ממני.

משה גפני: אני חבר קואליציה, הם ביקשו ממני - ויעידו פה האנשים, חלקם נמצאים כאן – בדרגים הבכירים ביותר לעשות את הישיבה הזאת אתמול ב-22:00, כמו שעשו על התאגיד.

משה גפני: אמרתי: לא יקום ולא יהיה.

משה גפני: יש כבוד של הוועדה.

משה גפני: ולכן, את הדיון של המים אנחנו עושים בשבוע הבא, ובמסגרת הדיון של היום, במקום לעשות את זה אתמול בלילה עד 4:00 לפנות בוקר אנחנו עושים את זה נורמלי, עם כבוד של הוועדה.

משה גפני: זה לא הוא, זה אני.

איתן ברושי: ב-18 במאי מאשרים את התקנות של מים.

איתן ברושי: זה יהיה בערך כמו על רשות השידור – טקס קבורה של מחירי המים.

משה גפני: הדיון יתקיים, נקודה.

משה גפני: הוא יתקיים, בעזרת ה', בשבוע הבא.

משה גפני: הוא עובר כמות שהוא לשבוע הבא, כבר דיברנו על העניין הזה.

משה גפני: לא רציתי לעשות את הדיון ב-22:00.

משה גפני: עם כל הכבוד, כחבר בקואליציה, דרשו ממני בדרגים הבכירים ביותר במדינה לעשות את הדיון אתמול בלילה, ולא עשיתי את זה.

מיקי רוזנטל: אפשר לנהל את הדיון הזה קצת יותר רגוע?

<שי באב"ד: מה קרה?

<שי באב"ד: זה דיון טוב, למה הצעקות?

מיקי רוזנטל: יש לנו תהיות - - - אחד לשני.

<שי באב"ד: איך אתה רוצה להגיע לזה?

מיקי רוזנטל: נקודת הזיכוי עוברת לבן הזוג.

<שי באב"ד: לא - - -

<נדב שיינברגר: איך אתה רוצה לעשות את זה?

משה גפני: נכתוב את זה בחוק.

<נדב שיינברגר: מה תכתוב בחוק?

משה גפני: אכתוב בחוק שהאישה רשאית לבקש שאת נקודת הזיכוי יעבירו לשנה הבאה.

משה גפני: בבקשה, שלומית.

<שלומית ארליך: גם בנקודות זיכוי לאקדמאים זה קיים.

משה גפני: איתי, זה שאתם לא שמים על הלשכה המשפטית של ועדת הכספים אנחנו יודעים.

משה גפני: בסדר, אז בג"ץ יגיד, אבל - - -

<איתי טמקין: לא לא לא.

<איתי טמקין: לפרוטוקול, אדוני היושב-ראש, אנחנו נגיד שהמשפט האחרון שנאמר פה לא נכון.

<איתי טמקין: המשפט האחרון שנאמר, על זה שאנחנו לא שמים על הלשכה המשפטית של ועדת הכספים לא נכון.

משה גפני: אתה לא שומע מה שהיא אומרת.

<איתי טמקין: לא נכון.

<איתי טמקין: יש מקרים שצריך לתקן לפרוטוקול, במקרה הזה צריך להיות מתוקן - - -

משה גפני: אני מבקש לא לכתוב בפרוטוקול את מה שאמרתי ולא את התיקון שלו.

משה גפני: אני חוזר בי.

משה גפני: שלומית, תגידי.

<שלומית ארליך: אמרתי שגם בנקודות זיכוי לאקדמאים קיים המודל של אפשרות לבחור לדחות את נקודת הזיכוי בשנה אחת.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להוסיף דבר אחר.

משה גפני: תהיו חייבים לתת פה משהו, אם לא – אעשה את זה על הראש שלכם.

משה גפני: כן, מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: ההצעה שלי היא מעט שונה.

מיקי רוזנטל: אישה בשנת הלידה מקבלת שכר, אבל היא לא מקבלת את השכר המלא מהטעם הפשוט שהשכר מורכב בדרך כלל משכר יסוד ומשעות נוספות ומכל מיני דברים כאלה, שהם לא קבועים.

מיקי רוזנטל: לא שעות נוספות קבועות שהן חלק מהשכר, אלא שעות שבפועל היא צריכה לעשות אותן והיא לא עושה אותן בחופשת הלידה.

מיקי רוזנטל: הבקשה שלי היא לא להעביר את זה אלא, אם אפשר, את הכסף שהיא לא תרוויח, לאפשר לדחות את 0.5 הנקודה של השנה הראשונה לשנה שלאחריה.

מיקי רוזנטל: גפני אמר שאפשר יהיה להעביר את זה - - -

<נדב שיינברגר: אתה אומר שבמקום שתהיה הגדלה ב-1 עכשיו, יהיה 3.5 בשנה שאחרי.

מיקי לוי: בשנה השניה.

מיקי לוי: זה מה שגפני אמר.

מיקי רוזנטל: כן, שהיא תוכל לבחור.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לדייק את זה, חברים.

מיקי רוזנטל: גפני, באמת.

מיקי רוזנטל: זה דיון חשוב, מה זה הרעש הזה?

מיקי רוזנטל: אי אפשר ככה, אנחנו דנים פה בדברים חשובים ויש רק רעש.

משה גפני: רבותי, לא לדבר עכשיו.

מיקי רוזנטל: באמת, אי אפשר ככה.

מיקי רוזנטל: אי אפשר לדבר, מעלים דברים רציניים.

מיקי רוזנטל: ההצעה שלי אומרת שתהיה בחירה לאישה בשנת הלידה לדחות את חצי הנקודה הזאת לשנה שאחרי.

מיקי רוזנטל: אפשרות לבחור – היא לא חייבת, כי אולי היא תרצה להפסיק לעבוד בכלל – להעביר את זה לשנה הבאה מהטעם הפשוט ששכר היסוד שלה, בגינו משולמים לה דמי הלידה, ואת כל התוספות היא לא מקבלת.

משה גפני: לא, אל תענה.

משה גפני: אנחנו נעביר.

מיקי רוזנטל: רחל, אני טועה במשהו?

מיקי לוי: מה שהוא אומר, שהשכר בשנה השניה גבוה יותר והיא תקבל יותר כסף.

משה גפני: רק שניה, יש פה עוד הסתייגויות.

רחל עזריה: אבל זה לא בגלל דמי הלידה, כי דמי הלידה הם לפי - - -

מיקי לוי: זה בגלל התוספות.

רחל עזריה: לא, הם לפי החודשים האחרונים.

רחל עזריה: חשוב לי לדייק את זה: זה רלוונטי רק - - -

משה גפני: רבותי, מדברת חברת הכנסת רחל עזריה.

מיקי לוי: חבר'ה, אתם עושים רעש נורא.

משה גפני: שי, אני מבקש לא לנהל את הדיון הזה.

רחל עזריה: זה רלוונטי רק למקרה שנשים מאריכות בצורה משמעותית את חופשת הלידה שלהן.

מיקי רוזנטל: אסביר את עצמי.

מיקי רוזנטל: נשים בחודשי ההיריון האחרונים שלהן, שלפיהם נקבעים דמי הלידה - - -

רחל עזריה: עצמאיות – כבר נקבע שזה לפי שנה קודם.

מיקי רוזנטל: לא עצמאיות, שכירות.

מיקי רוזנטל: בחודשים האחרונים של ההיריון קשה להן לעשות - - -

משה גפני: חבר הכנסת רוזנטל, אני מקבל את מה שביקשת.

משה גפני: אביא את זה להצבעה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

משה גפני: דוד ביטן, הסתייגות.

משה גפני: שניה, דוד.

משה גפני: אי אפשר ככה לנהל את הדיון.

משה גפני: רחל, את בקואליציה של דוד ביטן, הוא עכשיו מציע הסתייגות.

רחל עזריה: למה אתה מעיר לי כל הזמן?

משה גפני: אני מכבד אותך.

רחל עזריה: אני יודעת.

רחל עזריה: יש לנו כימיה מיוחד.

משה גפני: דוד ביטן, בבקשה, הסתייגות.

דוד ביטן: ראשית, אני רוצה לומר שבגלל התנהגות האוצר 2,000 עובדים בדרום הולכים הביתה, בנושא של מפעלי הנחושת, למרות שהדברים הובטחו גם בדיונים וגם - - -

איתן ברושי: ואלפי עובדים בפוטנציאל.

דוד ביטן: אז אני לא יודע על מה הם מדברים.

דוד ביטן: הגיע הזמן שהאוצר יתעשת ויקיים את ההבטחות שהוא מבטיח.

<קריאה: אף אחד לא הבטיח 80 מיליון.

דוד ביטן: אתה לא אומר אמת, כי הייתי פה וכולם אומרים.

איתן ברושי: היו פה החלטות של הוועדה.

דוד ביטן: הדברים הובטחו במפורש, והורדתי הסתייגויות בגלל זה.

דוד ביטן: אז הגיע הזמן – 2,000 עובדים הולכים הביתה.

דוד ביטן: כל פעם מאשימים את היועצים המשפטיים, מעניין מאוד.

משה גפני: שי באב"ד יענה על זה, בגלל ששאלתי אותו - - -

דוד ביטן: הוא לא צריך לענות, הוא צריך לעשות את מה שהוא הבטיח ומה שצריך, פעם אחת ולתמיד.

משה גפני: הוא יענה.

משה גפני: עכשיו מה עם ההסתייגות?

דוד ביטן: מספיק כבר עם ההתנהגות הזאת של האוצר.

משה גפני: מה ההסתייגות?

דוד ביטן: ההסתייגות היא שהחוק הזה ייכנס לתוקף רק לאחר שקצבת הנכים תעלה לשכר המינימום.

איתן ברושי: גם אני רוצה הסתייגות.

מיקי רוזנטל: רגע, יש לנו עוד הסתייגויות.

דוד ביטן: אתם חוצפנים.

<שי באב"ד: נו, די.

<שי באב"ד: בסדר, בסדר, אנחנו תמיד בסוף - - -

דוד ביטן: יכולתי להתנות את התאגיד בתקציב - - -

<שי באב"ד: תתנו הכול מה שאתם רוצים.

דוד ביטן: - - - ממלכתיות, אבל אתם נוהגים רק בשיטה שהיא מגעילה.

דוד ביטן: זה מה שאתם עושים.

<שי באב"ד: נכון, בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש הסתייגות.

משה גפני: למיקי רוזנטל יש עוד הסתייגות אחת, אחרי זה אתה.

משה גפני: אבל בקצרה.

מיקי רוזנטל: העניין שזה בא בהוראת שעה, יש לזה באמת ריח לא טוב של בחירות.

מיקי רוזנטל: אני לא אומר, חס וחלילה, שהשר מתכוון לזה או שמישהו מתכוון לזה, זה פשוט מריח ככה.

מיקי רוזנטל: לכן אני מציע, במקום הוראת שעה לעשות את החוק לשנתיים, זה הכול.

מיקי רוזנטל: שיהיה לחוק תוקף לשנתיים ולא בהוראת שעה.

מיקי רוזנטל: זה אולי סמנטי, אבל יש לזה משמעות.

<שלומית ארליך: רגע, רגע, הגשת בקשת - - -

רחל עזריה: אתה גם רוצה לראות מה ההשפעה.

מיקי לוי: אני מגיש הסתייגויות.

<שלומית ארליך: אז הבקשה - - -

מיקי לוי: אגיש את זה כתוב.

משה גפני: רועי ומיקי, אני מבקש לא לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: רוצים – אעשה הפסקה ונקבל החלטות.

מיקי לוי: אין לי בעיה.

מיקי לוי: כן, בהחלט.

איתן ברושי: אני אותו דבר.

<שלומית ארליך: אז למחוק את כל הרישא כי תחילה יש גם בסעיף האחרון, והיא אומרת - - -

מיקי לוי: חד-משמעית.

מיקי לוי: אם ירצו לבטל חוק – שיביאו את זה לכנסת.

מיקי רוזנטל: הוא מגיש כהסתייגות את מה שאמרתי כהערה.

מיקי לוי: על ההסתייגות הזאת אני מדבר כבר מאתמול.

מיקי לוי: בהצעה לסדר כבר פתחתי אתה.

מיקי לוי: זה חשוב מאוד.

מיקי לוי: אצביע בעד אך ורק אם זה יהפוך לחוק ולא יהיה במסגרת הוראת שעה.

מיקי רוזנטל: אנחנו תומכים בזה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: זה תרגיל, אני אומר לכם.

מיקי לוי: אני לא מוכן שזה יהיה לשנתיים.

מיקי לוי: אני מוכן לוותר על הוראת שעה על הסלולר, על הדברים האחרים, אבל לא על הנקודות.

מיקי לוי: על כל מה שהביא שר האוצר אני מברך, זה – אני לא מוכן בהוראת שעה.

מיקי לוי: אני מבקש להפוך את זה לחוק, כי התרגיל ברור.

מיקי רוזנטל: אנחנו כמובן בעד.

מיקי רוזנטל: אנחנו עוד לא מצטרפים להסתייגות הזאת כי אולי אפשר להגיע להבנות ולהסכמה.

מיקי לוי: שלומית, אני מבקש בקשת רשות דיבור במליאה - - - הסיעה שלי.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, תודה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי, הסתייגות.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני שואל ומציע, אם השאלה שלי נכונה, שאין כאן ביטוי לשום דבר דיפרנציאלי, לא ביחס למיקום אזורי עדיפות ולא - - -

משה גפני: בוודאי שלא.

משה גפני: התשובה.

משה גפני: אין פה שר שישיב על מדיניות.

רועי פולקמן: 1.7 מיליארד שעשינו פה הטבות מס לפריפריה אתה לא מחשיב?

איתן ברושי: לא אמרתי.

רועי פולקמן: יש כלים אחרים - - -

משה גפני: רועי, קיבלת רשות לענות?

איתן ברושי: שאלתי את היושב-ראש.

משה גפני: אז אני עונה.

רועי פולקמן: אני מציע לך הצעה לתשובה.

רועי פולקמן: 1.2 מיליארד הטבות מס לפריפריה - - -

איתן ברושי: יותר.

<איתי טמקין: אפשר להתייחס, אדוני היושב-ראש?

משה גפני: לא.

משה גפני: מה דעתכם שלא?

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי, טענו שלא כל דבר שיש כסף במדינה - - -

<שי באב"ד: תעשו הפסקה.

<שי באב"ד: אי אפשר דבר כזה - - -

משה גפני: אתה יודע מה, אבוא אליכם למשרד ואתחיל להפריע לכם.

משה גפני: הגיע הזמן שאעשה את זה.

<שי באב"ד: אני רוצה להבין את זה.

<שי באב"ד: מותר לי?

משה גפני: שי, אני אבוא למשרד - - -

<שי באב"ד: אני רוצה שתבוא, אולי תעזור לנו לעשות סדר.

רחל עזריה: אין מצב.

משה גפני: קודם כול, את מה שטענו, במקרה הזה הממשלה אומרת: נכון.

משה גפני: אני לוקחת כסף - בסוף זה יהיה 4.5 מיליארד שקל – ונותנת את זה ישירות לאזרחים.

משה גפני: הממשלה לא עושה מהפכה, היא לא אומרת שאת נקודות הזיכוי נעשה לפי פריפריה ונעשה לפי מצב סוציואקונומי.

משה גפני: החוק הקיים – ומוסיפים נקודות זיכוי.

משה גפני: זה מה שהממשלה אומרת.

משה גפני: זאת אומרת, האישה שילדה ילד בשנת 2017 תקבל לכיס בסביבות 3,000 שקל.

מיקי רוזנטל: בשנה.

משה גפני: רק פעם אחת, מה-1 בינואר 2017 ועד סוף שנת המס היא תקבל עוד כסף משמעותי.

משה גפני: מבחינת האזרחים זה יהיה משמעותי.

משה גפני: זה לא בסדר פה, אבוא אליכם למשרד.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: מה שהעלו חברי הכנסת, החברים שלך במפלגה, וגם אני שאני חבר שלך, שאם באמת נותנים הטבות לאישה יולדת, תאפשרו לה גם, במקרה שזה לא מגיע אליה – מפני שפה זה הולך לפי רף המס; אם היא לא מגיע לסף המס, אנחנו מבקשים שיהיה אחד מכמה אופנים, שהאישה תבחר: או לתת לתא המשפחתי, או לתת את זה לבעל או להעביר את זה שנה, ואז היא תקבל את הכסף הזה, שעליו אנחנו מדברים.

איתן ברושי: אם היא יוזמת שינוי.

משה גפני: כן, אם יהיה שינוי, וכנראה יהיה שינוי.

מיקי רוזנטל: כי זה הרבה כסף.

משה גפני: כי זה הרבה כסף וזה לא יהיה שנת בחירות.

משה גפני: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: קודם כול, אני רוצה לברך אותך, יושב-ראש הוועדה, על העמידה מול מתקפת תג מחיר שספגת.

תמר זנדברג: אנחנו בסולידריות אתך ומגנים את המתקפות נגדך.

תמר זנדברג: דבר שני, כל הדבר של הטבת מס, יש בו משהו שקצת חורה - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, זה שאתם, במשרד האוצר, משתלטים על ועדת הכספים – כולנו יודעים.

משה גפני: אבל לפחות כלפי חוץ שלא יראו את זה.

משה גפני: יש פה דיון בוועדה; אתם רוצים להתייעץ – תלכו למשרד שלכם.

משה גפני: אני יכול לתת לכם חדר פה ליד.

משה גפני: בבקשה.

רועי פולקמן: רוצים להכניס שינויים, אז מדברים עליהם.

משה גפני: מדברים, אז שיצאו החוצה.

משה גפני: יש פה ועדה.

תמר זנדברג: כל המנגנון הזה של הטבת מס – אני אומרת את זה גם בקונטקסט הפוליטי של כל הדבר הזה שמתרחש, וגם דיברתם על זה – יש בו משהו קצת צורם בהתחשב באחוז האזרחים שלא מגיעים בכלל לסף המס ולא ייהנו מזה.

תמר זנדברג: כשאנחנו עושים מדיניות חברתית אנחנו רוצים לחשוב על עצמנו, שאנחנו מתחילים מלמטה ועולים כלפי מעלה, אבל מתחילים קודם כול עם מי שזקוק לזה הכי.

תמר זנדברג: אני חייבת שזה ייאמר גם לפרוטוקול.

תמר זנדברג: עושים משהו טוב – אנחנו לא נתנגד, אני רק רוצה, בשם סיעת מרצ, לרשום בקשה לרשות דיבור למליאה לכל הסיעה.

תמר זנדברג: תודה.

משה גפני: אני, דרך אגב, מזדהה עם הדברים שלך.

תמר זנדברג: כן, אני יודעת, אבל חייב שזה ייאמר.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שאפשר להמשיך בלי - - -

מיקי רוזנטל: היא גם צודקת.

רועי פולקמן: יש בתוך התוכנית הזאת את מס הכנסה שלילי, שהוא בפירוש - - - יש פה עיקרון של יציאה לעבודה.

תמר זנדברג: חבר הכנסת פולקמן, לא המצאנו היום מה זה נקרא "מדיניות רווחה".

תמר זנדברג: מדיניות רווחה זה תשלומי העברה, זה קצבאות נכים, זה מעונות יום כדי לדאוג לגיל הרך.

תמר זנדברג: יש כל מיני דרכים.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: עושים את זה.

תמר זנדברג: לא, את זה לא עושים, או לפחות אנחנו לא - - -

רועי פולקמן: פה יש מטרה לעודד יציאה לעבודה.

תמר זנדברג: אין בעיה של יציאה לעבודה; יש בעיה של עובדים עניים במדינת ישראל.

תמר זנדברג: לא, אין בעיה - - -

רועי פולקמן: מס הכנסה שלילי, זה חלק מהתוכנית.

תמר זנדברג: רועי, אתם לא ממציאים את הגלגל מחדש.

תמר זנדברג: יש לנו תשלומי העברה וקצבאות נכים, אחרי זה יש לנו מעונות יום ויום לימודים ארוך.

תמר זנדברג: ככה דואגים – מתחילים מלמטה ועולים כלפי מעלה.

רועי פולקמן: צהרונים זה הקלה לכולם, גם למשפחות - - -

תמר זנדברג: לא התנינו פה, לא את קצבאות הנכים ולא צהרונים, בזה שהתאגיד לא יעבור.

תמר זנדברג: בסדר, אנחנו לא נגד, נצביע בעד החוק, אבל הדברים האלה – צריך שייאמרו פה.

תמר זנדברג: אנחנו לא ממציאים מדיניות, לא נולדנו אתמול.

משה גפני: מכיוון שאמרת את עמדתך המפלגתית, אני אומר את עמדתי המפלגתית.

משה גפני: נתחיל בזה שתאגיד השידור הציבורי לא מעניין אותי, מלבד העובדה שהעובדים נפגעים.

משה גפני: אבל לא מעניין אותי כמלוא הנימה, לא הערוץ של ש"ס, לא הערוץ של הליכוד, לא הערוץ של המחנה הציוני ולא הערוץ של כולנו.

משה גפני: זאת עמדתי לגבי העניין של השידור הציבורי.

משה גפני: אני מסכים לחלוטין עם מה שאמרה חברת הכנסת תמר זנדברג: יש צורך, וזה היה פה בוועדה כמה פעמים.

משה גפני: בא אלי האוצר ואמר שרוצים לבטל את הבג"ץ לגבי המטפלות, בג"ץ פרי.

משה גפני: בתמורה לזה, היות שזה לא חל על כל הנשים העובדות, נסבסד מעונות, צהרונים וכל מה שנקבע לעניין, שזה חל על כולם.

משה גפני: תגיע התוכנית של הצהרונים – נראה.

משה גפני: שם זה באמת צריך לחול על כולם.

משה גפני: כרגע זה לא עומד על סדר היום, כרגע זה עומד רק על נשים עובדות.

תמר זנדברג: בסדר, זאת היתה הערה על סדר העדיפויות.

תמר זנדברג: אני לא מתנגדת.

משה גפני: עכשיו אני אומר את עמדתי.

משה גפני: עמדתי בעניין הזה זהה לחלוטין עם מה שאמרת לגבי הנושא.

משה גפני: עמדתי היא שזה לא צריך להיות הוראת שעה.

משה גפני: תיכף נעשה הפסקה ונדבר אתם.

משה גפני: עמדתי היא שצריך שהאישה תוכל לבחור, מפני שזה נראה לי סיפור בעייתי – יש נשים שלא ייהנו מזה.

משה גפני: אם אנחנו מאשרים את החוק, וכנראה מאשרים אותו, לא נראה מה שיהיה בהמשך.

משה גפני: בהמשך יהיו רבים מהאנשים שלא יזכו לזה.

תמר זנדברג: אתה מאחד את כל הוועדה בזה.

משה גפני: צריך לעשות פעולה שתהיה בחוק, שהאישה תוכל להחליט מה היא עושה עם זה – או תא משפחתי או שהיא מבקשת להעביר את זה לבעל או שהיא מבקשת להעביר את ההטבה הזאת לשנה אחרי זה, שזה לא בשנת הלידה.

משה גפני: זהו, אלה ההסתייגויות.

משה גפני: אני עושה עכשיו הפסקה לרבע שעה.

משה גפני: אני רוצה לשבת אתכם ותגידו מה אתם נותנים.

משה גפני: אם אתם לא נותנים כלום – אני מבטל את ההפסקה ואני מצביע.

משה גפני: הפסקה של רבע שעה.

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: מי מקריא את סעיף 2?

<גיא גולדמן: "2.

<גיא גולדמן: תחילתו של חוק זה ביום ג' בטבת התשע"ז, 1 בינואר 2017".

משה גפני: אני מצביע על שם החוק.

משה גפני: מי בעד שם החוק?

משה גפני: בעד – 3

מיקי לוי: נפל, אני מצטער.

מיקי לוי: אדוני, נפל.

רחל עזריה: לא נכון.

רחל עזריה: נפל.

מיקי לוי: ראית אותי מצביע?

מיקי לוי: בבקשה לבדוק את הצילומים.

מיקי לוי: מיכל, מיקי ומיקי נגד גפני ורחל.

רחל עזריה: עשיתי רביזיה.

משה גפני: אנחנו יכולים להגיש רביזיה.

מיקי רוזנטל: תגישו.

משה גפני: אבל אני מבקש בכל זאת – דוד היה פה - - -

מיקי לוי: אבל הוא לא הצביע, גפני.

משה גפני: רועי היה בהתחלה.

מיקי לוי: תגישו רביזיה.

מיקי לוי: טמיר, כמה ספרת?

מיקי לוי: מה טמיר ספר?

משה גפני: רבותי, התהליך היה כזה - - -

מיקי רוזנטל: יש להם הצעה להוראת השעה?

דוד ביטן: אתם לא רוצים את החוק?

מיקי רוזנטל: אנחנו בעד החוק.

רחל עזריה: אז תפסיקו כבר.

רחל עזריה: יאללה, כאילו ח"כים חברתיים, אבל אתם הולכים לפגוע בכל ההורים לילדים קטנים.

רחל עזריה: מה יש לכם?

רחל עזריה: פעם ראשונה.

רחל עזריה: לא היה צריך לצאת למחאה, לא היה מחאת העגלות, ואנחנו מקבלים את מה שהורים לילדים - - -

מיקי לוי: הודענו שאנחנו בעד החוק, אנחנו נגד הוראת שעה.

תמר זנדברג: אני לא מבינה מה את רוצה.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים שזה יהיה כל הזמן, קבוע.

תמר זנדברג: מה הבעיה?

רחל עזריה: האויב של הטוב מאוד זה המצוין.

רחל עזריה: עדיף - - -

תמר זנדברג: בואי בואי, אל תחלקי ציונים.

תמר זנדברג: מה קרה, ירדתם בסקרים?

רחל עזריה: מה קרה?

רחל עזריה: את מתעצבנת שאת לא חלק מקואליציה שעושה מהלך כזה?

תמר זנדברג: מהקואליציה הזאת אני גאה לא להיות חלק.

מיקי לוי: שיירשם שהאופוזיציה בעד החוק ונגד הוראת השעה.

רחל עזריה: בסדר, אז בואו נעביר את החוק אחר כך נדון בהוראת שעה.

דוד ביטן: איפה היה שר האוצר אז?

רחל עזריה: הוא לא היה בעניין, שר האוצר אז.

דוד ביטן: אני הצבעתי.

דוד ביטן: לא ראית אותי, הייתי בצד.

משה גפני: בואו נדבר קודם על העובדות.

משה גפני: מבחינת העובדות, היחיד שהצביע נגד היה מיקי לוי.

דוד ביטן: תעשה הצבעה חוזרת.

משה גפני: רק רגע.

מיקי רוזנטל: בסדר, מה זה משנה?

מיקי רוזנטל: - - -

דוד ביטן: ספירה חוזרת אני מבקשת.

משה גפני: היחיד שהצביע נגד היה מיקי לוי.

רחל עזריה: חבל על הזמן.

רחל עזריה: תמשכו זמן והחוק לא יקרה.

רחל עזריה: תהיו מגניבים מבחינת הקואליציה אבל כל ההורים - - -

מיקי לוי: לא לא, רחל.

מיקי לוי: זה האשמות שווא.

משה גפני: רחל, תני לי לנהל.

משה גפני: אם אפשר, לא להפריע.

משה גפני: בהתחלה רק מיקי לוי הצביע נגד, בגלל סיבה פשוטה – הנושא של הוראת השעה.

משה גפני: היה ברור לי שעל השם מצביעים כולם בעד, כך היה ברור לכולם, חוץ ממיקי לוי שהיה ער לעניין של הוראת השעה.

משה גפני: ההצבעה היתה רק שלו.

משה גפני: אחרי זה כשצעקנו את הוראת השעה, כשהיה פה כבר את מיקי רוזנטל, כשדוד ביטן עמד פה וזה הפך להיות נושא התחילה ההצבעה.

משה גפני: יכול להיות שבהצבעה הזאת היה מצב שונה.

משה גפני: זה לא היה תחילת ההצבעה.

לכן אני מבקש: מי בעד שם החוק?

לכן אני מבקש: מי נגד?

לכן אני מבקש: בעד – 6

לכן אני מבקש: נמנעים – אין

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו בעד.

מיקי לוי: אני מבקש שתנסחו את זה אחרת, אחרת זה נשמע רע.

מיקי לוי: אנחנו בעד החוק, נגד הוראת השעה.

מיקי לוי: אנחנו בעד החוק – אני חוזר – ונגד הוראת השעה.

<נדב שיינברגר: אתה רוצה להגיד שאתה נגד - - -

מיקי לוי: לא לא, עם כל הכבוד.

<נדב שיינברגר: אתה רוצה להצביע בעד?

<נדב שיינברגר: תצביע בעד החוק.

מיקי לוי: לא, אל תגיד לי מה להצביע.

תמר זנדברג: אתה מסביר לחבר כנסת מה להצביע?

מיקי לוי: אנחנו בעד החוק, נגד הוראת השעה.

מיקי לוי: ככה אני רוצה שיירשם.

משה גפני: לגבי סעיף 1 - - -

מיקי לוי: רביזיה, בכל מקרה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אישה שמבקשת - - - אני מבקש שיהיה כתוב בחוק – לא מעניין אותי שלא שומעים.

משה גפני: סיכמנו שאישה שילדה בזמן הוראת השעה – ב-2017, אבל זה יכול להיות גם ב-2018 – היא מקבלת כפי שמופיע בחוק.

אני מבקש: אישה שמבקשת להעביר את נקודת הזיכוי לשנה העוקבת, הבאה – במקום 2017 שיהיה 2018 - - -

מיקי רוזנטל: כהצעתי.

משה גפני: הצעתי את זה לפניך, אבל אנחנו יחד.

משה גפני: אם היא ילדה ב-2018 והיא רוצה להעביר את זה ב-2019, היא זכאית לעשות את זה על-פי החוק.

משה גפני: זה יהיה כתוב בחוק.

רחל עזריה: אבל בהודעה שלה.

<שלומית ארליך: נכניס תיקון שאומר שאישה שילדה - - -

מיקי לוי: אני מצטער, אני לא שומע את היועצת המשפטית.

מיקי לוי: זה חשוב.

<שלומית ארליך: אישה שילדה בשנים 2017 ו-2018 זכאית לבחור אם נקודת הזיכוי שהיא זכאית לה לפי הוראות החוק הזה – זאת אומרת, תוספת הנקודה שיש לה בשנת הלידה; היום יש לה 0.5 נקודה, לפי החוק הזה היא זכאית לנקודה אחת – יובאו בחשבון בשנת הלידה או בשנת המס שלאחריה.

מיקי רוזנטל: מצוין, אנחנו בעד.

מיקי רוזנטל: תצביע על הסעיף.

משה גפני: עכשיו לגבי הוראת השעה - טוענת הממשלה שהיא לא יכולה להביא את זה.

משה גפני: היא רוצה, ככה אמר מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: היא רוצה להביא את זה מ-2019 ואילך.

דוד ביטן: זה מה שהוא אמר במסיבת העיתונאים.

משה גפני: כן.

משה גפני: הממשלה טוענת שיש איזה חוק עלוב, שעל-פי החוק הזה צריך להתכנס - -

דוד ביטן: זה המצב.

דוד ביטן: נותנים 200 פה, לוקחים 1,000 פה; נותנים - - - בסוף לא נשאר.

משה גפני: - - לאותו תקציב, ומורידים את זה - - -

רחל עזריה: אבל נותנים למשפחות צעירות.

רחל עזריה: זה כן חשוב.

דוד ביטן: את התרגילים האלה כולם יודעים לאורך שנים.

רחל עזריה: בסדר, למשפחות צעירות – פעם ראשונה.

דוד ביטן: נותנים 400 לוקחים 1,200 - - -

רחל עזריה: לא נכון.

משה גפני: - - שמורידים את זה - דוד, אני לא יכול ככה לנהל ישיבה.

רחל עזריה: - - - משפחות צעירות.

דוד ביטן: שקל לא נשאר להם.

דוד ביטן: שקל.

רחל עזריה: זה לא נכון.

משה גפני: אני חולק על כל העניין הזה.

משה גפני: אם תוגש הסתייגות על העניין, גם אני אעלה לדבר על העניין במליאת הכנסת.

משה גפני: על פי החוק, אי אפשר לכתוב עכשיו 2019.

בצלאל סמוטריץ': למה?

משה גפני: בגלל דברים שאני לא רוצה להוציא מהפה.

משה גפני: אני לא רוצה להוציא מילים גסות מהפה.

<קריאות: - - -

משה גפני: למה?

משה גפני: ככה.

משה גפני: למה – יום כיפור מתקרב, אני צריך להכות על חטא.

<קריאה: - - - נומרטור.

משה גפני: נומרטור – אסור להגיד את המילה הזאת.

משה גפני: הם צריכים להחליט עכשיו האם מקצצים, האם כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אני מציע - - -

עודד פורר: מה עושה לנומרטור חוק מיסוי דירה שלישית?

משה גפני: אני מציע שיהיה כתוב בחוק - -

עודד פורר: אם חוק מיסוי דירה שלישית חוזר לפה, מה עושה לנומרטור?

מיקי רוזנטל: 900 מיליון.

מיקי רוזנטל: 900 מיליון יש בתקציב - - -

משה גפני: - - שהממשלה - - -

מיקי רוזנטל: רגע רגע, 900 מיליון זה חוק דירה שלישית בתקציב?

מיקי רוזנטל: זה ירד עכשיו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שהממשלה תבוא לכאן לפני סיום החוק, לפני תום שנת 2018 - - -

<איתי טמקין: לא לא, במסגרת דיוני התקציב.

<קריאה: לא לא, אנחנו מציעים משהו אחר.

מיקי לוי: מה אתם רוצים?

מיקי לוי: או שתתקנו את הגירעון ל-395, כמו שאנחנו קיבלנו.

<קריאה: תוספת הוותק נמצאת בנומרטור, אדוני.

משה גפני: לא לא, נגמר.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע.

משה גפני: לכן אני מציע שיהיה בחוק שהממשלה תבוא לפני סוף שנת 2018 והיא תגיד לוועדת הכספים האם היא ממשיכה את החוק הזה, כן או לא, ותנמק את טיעוניה.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אני רק שואל - - -

משה גפני: מי בעד סעיף - - - ?

<קריאה: זה לא בנומרטור?

<איתי טמקין: זה גם הוראת שעה.

בצלאל סמוטריץ': כל פטור – על אלכוהול ועל זה – זה הוראת שעה?

בצלאל סמוטריץ': אנשים לא יכולים יותר - - - ?

מיקי לוי: בצלאל, בבקשה.

מיקי לוי: אני רוצה לשמוע.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה של חבר הכנסת מיקי לוי מורידה את הרישא שמתייחסת להוראת השעה, ובהתאם נתקן גם את הכותרת.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: רביזיה.

משה גפני: יש רביזיה.

מיקי לוי: כמה יצא בהסתייגות?

מיקי לוי: רביזיה.

עודד פורר: טמיר, אני רוצה הסתייגות דיבור.

משה גפני: הסתייגות דיבור לעודד פורר.

עודד פורר: הסתייגות דיבור לכל הסיעה.

מיקי לוי: גם אני.

רחל עזריה: על מה?

רחל עזריה: עודד, אתם מדברים על צהרונים וקייטנות - - -

עודד פורר: אני חושב שאתם לא נותנים כאן מספיק.

עודד פורר: אני חושב שאפשר לתת יותר.

עודד פורר: אני רוצה שייתנו יותר.

רחל עזריה: אוקיי.

רחל עזריה: אז ניתן את זה ואחר כך נדון בשאר.

רחל עזריה: אתה לא מתבייש לדבר את רוממות הצהרונים והקייטנות שלך, ואתה פוגע פה במשפחות הצעירות?

משה גפני: - - - בקואליציה.

רחל עזריה: גם הם בקואליציה.

משה גפני: אני עוד מעט לא יכול להצביע.

עודד פורר: רחל, אני מבין שלא נוח לך שאנחנו מדברים, אבל מה לעשות, זה חלק מהעבודה.

רחל עזריה: תעשו ואל תדברו.

רחל עזריה: תעשו כבר.

עודד פורר: לא מוצא חן בעינייך, אז יש לך כנראה בעיה.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: לא התקבל.

משה גפני: הלאה.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות הזאת היא בשם כל המחנה הציוני.

מיקי לוי: שיירשם בפרוטוקול שהקואליציה מצביעה תחת מחאה, בבקשה.

<שלומית ארליך: רשות דיבור יש לנו לכל סיעת מרצ, יש לנו לחבר הכנסת לפיד, לסיעת המחנה הציוני, חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת פורר וכל סיעתו ולרשימה המשותפת.

משה גפני: מי בעד אישור סעיף 1, כהצעת הוועדה?

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו מצביעים בעד החוק.

מיקי לוי: אנחנו רוצים להוריד את התאריכים.

מיקי לוי: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – רוב

מיקי לוי: סעיף 1 נתקבל.

משה גפני: הסעיף התקבל.

משה גפני: אני מצביע על סעיף 2.

<שלומית ארליך: "תחילתו של חוק זה ביום ג' בטבת התשע"ז, 1 בינואר 2017.

<שלומית ארליך: "

משה גפני: מי בעד?

מיקי רוזנטל: אי אפשר ככה.

עודד פורר: אדוני, אני לא שומע על מה אנחנו מצביעים.

מיקי לוי: ביטן, קשקשן.

דוד ביטן: אתה קשקשן.

מיקי לוי: תשאל אותם, 3.95 גירעון.

מיקי לוי: הבוס שלך הביא לזה.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות של דוד ביטן?

משה גפני: מי נגד?

דוד ביטן: רגע, רגע.

עודד פורר: רגע.

עודד פורר: ביטן, תגיד עוד פעם מה ההסתייגות.

מיקי לוי: מה ההסתייגות?

מיקי לוי: אנחנו רוצים לשמוע את ההסתייגות.

מיקי לוי: אנחנו לא יודעים, רוצים להצביע.

דוד ביטן: אני אסביר.

עודד פורר: למה נותנים לו להגיש הסתייגות ולא נותנים לי להגיש הסתייגות?

עודד פורר: גם אני רוצה להגיש הסתייגות.

מיקי לוי: מי בעד ירים את ידו.

רחל עזריה: לדפוק את ההורים לילדים קטנים – ברור.

תמר זנדברג: רגע, את רוצה לדפוק את הנכים?

תמר זנדברג: לא הבנתי.

עודד פורר: דווקא כשהעלית את המיסוי לאותם הורים בחוק ההסדרים לא היתה לכם בעיה, אז זה היה בסדר.

דוד ביטן: בגלל שאמרו לי שהיתה היום פגישה בין ראש הממשלה לשר האוצר על נושא הנכים, אז אני מוכן שההסתייגות תישאר למליאה.

דוד ביטן: נראה מה הפתרון - - -

משה גפני: סעיף 1 עבר.

משה גפני: אתם הגשתם רביזיה, יפה.

משה גפני: ברביזיה - - -

דוד ביטן: אני אומר שיש לי רביזיה לחוק כולו, בלי קשר.

משה גפני: רגע, תקשיב.

משה גפני: היות שיש רביזיה, יכול להיות שאם דוד ביטן - - -

איתן ברושי: חבר'ה, זה כנסת פה.

משה גפני: יש בקשה של חבר הכנסת דוד ביטן להכניס בחוק את מה שהוא אומר.

משה גפני: לא נצביע על זה עכשיו, אבל יש רביזיה.

משה גפני: מכיוון שיש רביזיה, אם הפגישה שלו תעלה יפה – בסדר, נפיל את הרביזיה ונגמר העניין; אם זה לא יעלה יפה – נעביר את הרביזיה ונעביר את - - -

רועי פולקמן: גפני, תעלה את זה למליאה.

מיקי רוזנטל: האופוזיציה בעד.

משה גפני: עכשיו מצביעים על סעיף 2, שזה יחול רטרואקטיבית מה-1 בינואר.

משה גפני: מי בעד סעיף 2?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – רוב

משה גפני: סעיף 2 נתקבל.

משה גפני: תודה.

דוד ביטן: האופוזיציה בעד גם כן?

רחל עזריה: מזל טוב, ברכות על ההישג.

דוד ביטן: - - -

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: אנחנו תומכים בחוק.

מיקי לוי: - - - תמכנו.

מיקי לוי: על מה אתה מדבר?

מיקי רוזנטל: לא הצבענו נגד, הצבענו בעד החוק - - -

מיקי לוי: אנחנו בעד החוק, גפני.

עבדאללה אבו מערוף: לא בעד הוראת שעה.

רועי פולקמן: ביטן, אתה מוכן שאעלה גם הסתייגות שאומרת שמאחדים את תאגיד החדשות ואת תאגיד השידור?

רועי פולקמן: אני גם מעלה.

רועי פולקמן: זה חוסך מלא כסף, יהיה עוד כסף לקצבאות של הקשישים.

רועי פולקמן: אתה מוכן?

דוד ביטן: - - - יש הבדל.

עודד פורר: אני מוכן להכניס הסתייגות על התאגידים ולהצביע על זה.

עודד פורר: אני מוכן.

דוד ביטן: תעלה - - -

משה גפני: אף אחד לא יכול להעלות שום דבר מכיוון שהדיון וההצבעות הסתיימו.

משה גפני: החוק התקבל בוועדת הכספים לפי מה שנקבע פה, עם מה הוספנו, עם מה שניסחנו, עם כל מה שנלווה.

משה גפני: זהו.

משה גפני: עכשיו יש רביזיה.

משה גפני: פעם ראשונה בתולדות הכנסת שהאופוזיציה מגישה רביזיה על חוק שהיא תומכת בו, ויושב-ראש הקואליציה מצטרף לאופוזיציה - - -

דוד ביטן: לא, אני לא מצטרף.

מיקי לוי: כן, כן.

דוד ביטן: עם כל הכבוד ליו"ר שאוהב להצהיר הצהרות כל הזמן, לפעמים גם לא צריך לדבר הרבה.

דוד ביטן: אני נותן רביזיה על מנת לראות אם פתרו את התהליכים האלה.

מיקי לוי: אנחנו נתנו רביזיה על שם החוק.

מיקי לוי: אנחנו בעד החוק – על שם החוק.

משה גפני: אני יכול להצביע על כל הרביזיות.

משה גפני: אני מבקש להסביר את מה שהיה.

מיקי רוזנטל: אבל אני מבקש שתתקן את מה שאמרת.

מיקי רוזנטל: אתה אמרת שהאופוזיציה הצביעה נגד חוק שהיא בעדו.

מיקי רוזנטל: אנחנו בעד החוק, אנחנו נגד הוראת השעה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש ממך.

משה גפני: מיקי רוזנטל, אני אתקן את זה.

רועי פולקמן: מיקי, סליחה שאני אומר - - -

משה גפני: אבל רועי, אני מדבר עכשיו.

משה גפני: זה לא בסדר.

רועי פולקמן: אתה בעד הזוגות הצעירים ונגד - - -

משה גפני: רועי, אוציא אותך.

מיקי רוזנטל: הגשנו בג"ץ לא בגלל הדירה השלישית.

מיקי רוזנטל: בגלל שהממשלה דורסנית, כל החוקים פה.

רועי פולקמן: אם הייתם באים לדיון זה היה - - - אתם עשיתם.

משה גפני: רועי, מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: ועובדה שבג"ץ היה לטובתנו.

מיקי לוי: בהליך נפל פגם מהותי.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע.

משה גפני: אל תדברו פה מילה עכשיו.

מיקי רוזנטל: הזהרתי אתכם ולא רציתם לשמוע.

משה גפני: מה שאני מבקש זה להסביר.

משה גפני: היות שהישיבה מסתיימת, אני מבקש לומר כדלהלן: האמת היא שיש תמיכה גורפת בחוק הזה.

משה גפני: החוק הזה מיטיב עם זוגות ועם אישה שיולדת.

משה גפני: המגמה היא שנמשיך את החוק הזה גם לאחר מכן.

משה גפני: התגלו בעיות משפטיות, שאני מודה באשמה, שאני אשם בזה.

משה גפני: לא שמעתי לעצות שנתנו לי ופתאום ממציאים פה מילים כאלה, שאני לא יודע מאיפה הביאו אותן.

משה גפני: יצטרכו לבוא לכאן לפני שמסתיים התהליך של השנתיים, שהוא רטרואקטיבי מה-1 בינואר 2017, ויבואו להגיד אם ממשיכים את זה ב-2019 ואילך, ויצטרכו למצוא גם מקור מימון לעניין הזה, או שלא ממשיכים.

משה גפני: מעניין מי יהיה שר האוצר אז, שיגיד שהוא לא ממשיך את זה, בגלל שאלה הטבות שהתרגלו אליהן שנתיים.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: זה תקציב, למה לא קשור לחוק?

משה גפני: מבחינה כספית.

משה גפני: יש לו טענה למה נותנים לזה ולא נותנים - - -

דוד ביטן: - - - אני מוריד.

משה גפני: בסדר דוד, אני מסביר אותך.

משה גפני: אמר דוד ביטן בוועדה שיש לו ישיבה, שיכול להיות שתעלה יפה - - -

דוד ביטן: לא לי, לא לי.

משה גפני: לעם ישראל.

משה גפני: ואז הוא יסיר את הרביזיה.

משה גפני: לכן אישרנו את החוק, אבל החוק לא הושלם, מכיוון שנצטרך להצביע על רביזיות.

משה גפני: אם הרביזיה לא תתקבל – החוק יאושר; אם הרביזיה תתקבל – נקיים את הדיון מחדש.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.