הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 126, 2017-06-28 09:00

רחל עזריה: בוקר טוב, אני שמחה לפתוח את הדיון על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים) (תיקון מס' 4) (הפעלת מערכת לתיווך באשראי), התשע"ז–2017, מ/1127.

חיים ילין: יש לי שאלה.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: תגיד מה דעתך.

חיים ילין: הייתה ישיבה והצענו.

רחל עזריה: אבל עוד לא נדון.

רחל עזריה: חשוב לי קודם כול לשמוע עוד קצת את העמדות.

חיים ילין: בוקר טוב לכולם, כמה הערות.

חיים ילין: אני חושב שבזה אנחנו בגדול מסיימים את החקיקה.

חיים ילין: איפה סימה?

חיים ילין: בוקר טוב.

חיים ילין: נתתי דוגמה, אני חושב שזו הדוגמה הכי טובה, זה שמערכת בנקאית היא כמו פחות או יותר פרארי, למרות שזה לא פרארי, ואנחנו ב- P2

חיים ילין: Pצריכים להתמודד עכשיו עם משאית או אופניים.

חיים ילין: בשביל שכולם יגיעו לאותו יעד אנחנו צריכים לתת למישהו לצאת לפני הזמן, ובעצם, זאת הגנת הינוקא שביקשנו במשך חמש שנים.

חיים ילין: למה חמש שנים?

חיים ילין: כי כבר ברפורמה הבנקאית נתנו הגנת ינוקא גם לכרטיסי אשראי ולכל מי שרוצה לבוא ולפתוח מערכת בנקאית מתחרה.

חיים ילין: זאת הייתה המטרה.

חיים ילין: תוך כדי הגענו לדיון, והבנתי שיש אפשרות אחרת.

חיים ילין: מה אכפת לי מי שם את הכסף ואיך עושים את זה, אפשר לפתוח מערכת P2P, שהבנקים יפתחו חברת בת, יעשו את ה-P2P, הרגולציה תהיה אותה רגולציה כמו של כולם.

חיים ילין: בצער רב הרגולטור של הבנקים יצטרך להיפרד מהמערכת הזאת, והרגולטור יהיה הרגולטור של כל ה-P2P, ואין שום בעיה, וליואב תהיה יותר עבודה.

חיים ילין: ואיפה יואב?

חיים ילין: איננו?

חיים ילין: איננו.

<קריאה: הלך לבורסה.

חיים ילין: אז כבר אין לו עבודה, אני מקווה שהוא לא מובטל.

חיים ילין: הייתה אפשרות שלישית גם, שאני חושב שהיא דומה מאוד למוסדיים, אבל אני חושב שהיא כרגע די שולית.

חיים ילין: זאת אומרת שאם הבנקים כבר נכנסים אז כמות הכסף, שלא תהיה השתלטות של 100%, זה יהיה עד 20% או עד 25%.

חיים ילין: בסופו של דבר מה אנחנו מנסים, כל אחד יש לו את הפלוסים ואת המינוסים, לכל הצעה כזאת יש פלוס ומינוס, אבל בסופו של דבר מה שאנחנו רוצים זה שבאמת ה-P2P, שכל הפלטפורמות יצליחו.

חיים ילין: אם לא, אז למה אנחנו כותבים חוק?

חיים ילין: אנחנו מנסים להסדיר ולתת את האפשרות שגם מי שמתחיל עכשיו יוכל בעצם להצליח.

רחל עזריה: טוב.

חיים ילין: אבל יש לי סוגיה נוספת שאני רוצה להעלות, וסימה, זה מופנה אלייך, לא באופן אישי, אלא למערכת שאת אמונה עליה.

חיים ילין: הייתי בגמ"ח בוועדת הכספים, ונתתי את הדוגמה שם שרמת הרגולציה צריכה להיות שונה בגלל שמדובר על משהו מאוד דומה למה שאנחנו דנו פה בחקיקה של מה שנקרא "אגודות אשראי".

חיים ילין: באגודות אשראי הגבלנו את הרגולטור עד 1.5 מיליארד שקל, ומעבר ל-1.5 מיליארד הם עוברים לרגולטור אחר.

חיים ילין: ופתאום אתמול בדיון בוועדת הכספים – יכול להיות שאני צריך פה, באמת אני אומר לכם, להתחיל לשים שחור ולשים כובע ולהיות בש"ס או ביהדות התורה – פתאום הקפצתם את זה לשלושה מיליארד שקלים בלי שהבנתי למה.

חיים ילין: אם זה קהילה, ופה זה קהילה, אז תסבירו לי עכשיו איך הגעתם לשלושה מיליארד שקלים כאשר פה גם היו דיונים על זה.

חיים ילין: ועוד שכנעתי אותם, אל תבקשו יותר מ-1.5 מיליארד, כי אם הבנתי ש-1.5 מיליארד זה הסף שלכם, פתאום קפצתם לשלושה.

חיים ילין: אז אם בגמ"ח זה שלושה, אני מבקש שגם ב"אגודות אשראי" זה יהיה שלושה מיליארד שקל, ובכל המערכות הסף זה יהיה שלושה מיליארד שקל.

חיים ילין: תודה רבה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: חברת "ישראכרט", מנהל רגולציה.

<עמי אלפן: בוקר טוב, יושבת-ראש וחברי ועדה נכבדים, אנחנו נמצאים כאן לאחר שזה לא מכבר אישרה הכנסת את החוק הידוע כחוק שטרום שהובא על-ידיכם, הוועדה הנכבדת.

<עמי אלפן: במסגרת החקיקה הזו, ואני חושב שגם חבר הכנסת ילין התייחס לכך, מצפה המחוקק מאתנו, החברות המופרדות, להפוך לגורם משמעותי בשוק האשראי והשירותים הפיננסיים בכל ההיבטים.

<עמי אלפן: חברות כרטיסי האשראי כידוע מהוות היום נתח קטן משוק האשראי.

<עמי אלפן: ופעילותנו בתחום הפיתוחי לטעמנו תתרום לפיתוח השוק, ולא תמנע את פיתוחו.

<עמי אלפן: כדי להתחרות בשוק האשראי והשירותים הפיננסיים צריך להתאפשר לנו, וזה ברור, לפתח ולהציע מגוון שירותים ללקוחות.

<עמי אלפן: וכדי לשרת את תכלית רפורמת שטרום והחקיקה אין זה סביר להגביל את פוטנציאל ההתפתחות שלנו בשוק האשראי, ולהגביל את פעילותנו בזירת ה-P2P, להפך, לצערנו.

<עמי אלפן: תודה.

רחל עזריה: תודה רבה לך.

רחל עזריה: אז בעצם אתם מבקשים, אם אני מתמצתת את הדברים, להיכנס לזירת ה-P2P?

<עמי אלפן: מבקשים שלא תוגבל פעילותנו בזירה הזו, כמו בכל זירה אחרת בתחום האשראי.

רחל עזריה: בסדר גמור.

רחל עזריה: "לאומי קארד", היועץ המשפטי גיא פינס, בבקשה.

<גיא פוקס: אני לא אחזור על הדברים של עמי, אנחנו באותה דעה בדיוק.

רחל עזריה: רגע, אתה - - -

חיים ילין: רגע, למה אתה עם שרוך כתום?

חיים ילין: סליחה.

<גיא פוקס: אני יועץ משפטי של "לאומי קארד", אני לא מטעם חברה.

<אריאלה מלכה: אבל יש לך שרוך של לוביסט.

<ורד קירו זילברמן: הוא חיצוני.

רחל עזריה: אה, הוא חיצוני.

<ורד קירו זילברמן: לא הסבירו לו את הצבע.

חיים ילין: יכול להיות שיש משהו שאני עדיין לא מבין.

<קריאות: - - -

<קריאה: - - - מחייב גם עורכי-דין לענוד אותו.

חיים ילין: אה, כן?

חיים ילין: אז תודיעו את זה, כי כל הזמן מפרסמים שיש יותר מדי כתומים פה.

חיים ילין: טוב, למדתי משהו חדש היום.

<לינור דויטש: רק שאם הוא מינה אותו הוא לא צריך.

חיים ילין: הבנתי.

<אריאלה מלכה: הוא דיבר או לא?

רחל עזריה: הוא עוד לא דיבר.

רחל עזריה: בבקשה.

<גיא פוקס: אני רק רוצה לחזק את הדברים של עמי מ"ישראכרט".

<גיא פוקס: המטרה של הרפורמה של שטרום היא להפוך את חברות כרטיסי האשראי המופרדות לגופים שמתחרים בצורה אפקטיבית בתאגידים הבנקאיים בבנקים.

<גיא פוקס: המשמעות של לא לאפשר לחברות כרטיסי האשראי המופרדות את כל האופציות שניתן כדי להתחרות באופן אפקטיבי בבנקים היא בעצם לתקוע מקל בגלגלים של אותן הגנות ינוקא שהכניסו בחוק שטרום.

<גיא פוקס: כל המטרה של הגנות הינוקא של חברות כרטיסי האשראי המופרדות בחוק שטרום היו לאפשר לחברות כרטיסי האשראי המופרדות להתחרות באופן אפקטיבי בבנקים.

רחל עזריה: אז לכם חשוב שתהיה לכם ההזדמנות.

<גיא פוקס: שלא ימנעו מאתנו לעשות זאת.

<גיא פוקס: תודה רבה.

רחל עזריה: בסדר גמור.

רחל עזריה: הסוכנות היהודית, יואב להמן.

<יואב להמן: בוקר טוב, אני אומנם מהסוכנות היהודית אבל בעניין הזה אין לנו שום אינטרס.

<יואב להמן: רציתי רק לציין את דעתי האישית, הייתי חבר ועדת בכר.

<יואב להמן: צריך לשים לב לבנקים, אם הם בעלים או בעלים חלקיים של פלטפורמה כזו, יש אינהרנטית שני ניגודי עניינים שמתווסף גם הסיפור של חשבונות הנאמנות.

<יואב להמן: קודם כול, יש להם את העניין שהם צריכים להחליט איזה הלוואות הולכות לפלטפורמה ואיזה הלוואות הם נותנים מכספם, כי בנק הוא מתווך על חשבון עצמו.

<יואב להמן: שתיים, כשיושב לקוח צריך לייעץ לו או לכוון אותו האם לשים את זה בבנק בפיקדון בריבית אפס או בפיקדון ב-4% עם סיכון גדול, וצריך להסביר לו מה הסיכון.

<יואב להמן: זה בעניין הזה.

<יואב להמן: בוועדת בכר העדיפו לא להיכנס, אחרי שנכוו הרבה שנים מבעיית ייעוץ מוטה וכו', לא להכניס את הבנקים לדילמות האתיות האלה.

<יואב להמן: בנוסף, אם יש להם גם את היעד על חשבון הנאמנות, אם יש להם גם את הנגיעה, ונגיעה גדולה לחשבונות הנאמנות, אז בוודאי שיש פה דילמה או יכולה להתהוות בעיה איך הם יתייחסו לחשבון של פלטפורמה מתחרה, וכן הלאה.

<יואב להמן: מהבחינה הזו, לדעתי, ודאי עד שיתבססו הפרקטיקות בשטח וכו'.

<יואב להמן: לגבי חברת כרטיסי האשראי, אחרי שהיא מופרדת אז אין לה את ניגוד העניינים של הכוונת הלקוחות.

חיים ילין: נכון.

<יואב להמן: אבל יש לה את ניגוד העניינים של הנוסטרו, שזה פחות מטריד אותי.

חיים ילין: גם על המוסדיים אתה יכול להגיד כמעט אותו דבר.

<יואב להמן: נכון.

<יואב להמן: אז זה פחות מטריד אותי.

<יואב להמן: ואין לה את הדילמה של חשבונות הנאמנות.

<יואב להמן: לכן, אחרי שהם יופרדו זה הרבה פחות בעייתי לתת להם לעבוד בתחום הזה.

<יואב להמן: זהו, למעשה.

<יואב להמן: תודה.

רחל עזריה: בסדר גמור.

רחל עזריה: ליבנת פישר איגוד הבנקים.

<יואב להמן: רציתי רק להגיד, שורה תחתונה, לדעתי הפשרה של חמש שנים, שקודם כול נראה איך זה עובד, נראית לי סבירה בנסיבות העניין.

<יואב להמן: חמש שנים לחוץ לגמרי.

<ליבנת פישר: בוקר טוב, אנחנו איתנים בדעתנו שצריך להחריג את הבנקים מהחוק.

<ליבנת פישר: מבחינתנו, כל פעילות שיכולה לפגוע בחופש העיסוק, שזה ערך נעלה במדינת ישראל ומגובה בחוק יסוד, ופוגע בבנקים, הוא לא מידתי.

<ליבנת פישר: בטח כשמדובר כאן על השערות תיאורטיות שכניסת הבנקים עלולה אולי לפגוע בתחרות, שבטח שלא גובו, ובטח שרשות ההגבלים העסקיים אף חושבת שהבנקים יכולים לתרום לתחרות.

<ליבנת פישר: אז לא תיתכן פגיעה לא מידתית בחופש העיסוק של המערכת הבנקאית על סמך השערות תיאורטיות של חברות שפועלות כבר ארבע שנים.

<ליבנת פישר: וחשוב שיאמר שפגיעה בחופש עיסוק צריכה להיות מידתית לתכלית, וכאן אני לא רואה איך אתם יכולים לפגוע בהחלטות עסקיות ובחופש העיסוק של המערכת הבנקאית כשאף אחד לא יכול להוכיח שאכן תהיה פגיעה בתחרות בנושא.

<ליבנת פישר: אז אני מבקשת שיישקל מחדש הנושא של אי החרגת הבנקים.

רחל עזריה: הנושא של אי החרגת הבנקים?

חיים ילין: כן, הפוך על הפוך.

<ליבנת פישר: כן, כרגע הם מוחרגים, אז מבקשים לא להחריג.

רחל עזריה: ורדה מ"טריא".

<ורדה לוסטהויז: ברשות

<ורדה לוסטהויז: כם, הייתי רוצה לחזור על ההצעה שיש ל"טריא" למנוע מהבנקים להיות בשוק הזה.

<ורדה לוסטהויז: הצענו שלמשך חמש שנים מכניסת החוק לתוקף, תאגידים בנקאיים לא יוכלו לשלוט בבעל רישיון.

<ורדה לוסטהויז: לנו אין התנגדות, דרך אגב, שהבנקים יחזיקו עד 20%, משום שגם לפי חוק הבנקאות רישוי הבנקים יכולים בתאגידים ריאליים להחזיק עד 20%, נדמה לי, אני אקרא לזה בעלות עניין.

<ורדה לוסטהויז: כרגע המספרים עצמם לא חשובים, אבל להחזיק החזקה פיננסית בלבד לא נראה לי שזה משנה.

<ורדה לוסטהויז: אני רוצה רק להגיב לבקשה של חברות כרטיסי אשראי.

<ורדה לוסטהויז: ההצעה שמדברת על איסור מבנקים לשלוט כוללת גם - - -

יגאל גואטה: מה זה?

<ורדה לוסטהויז: ההצעה שהבנקים לא ישלטו בפלטפורמה P2P כוללת גם תאגיד עזר.

<ורדה לוסטהויז: תאגיד עזר מוגדר כתאגיד שהבנק שולט בו לבד ובאופן מלא.

<ורדה לוסטהויז: ברגע שחברות כרטיסי האשראי - - -

יגאל גואטה: סליחה, מה זה תאגידי עזר?

<ורדה לוסטהויז: תאגיד עזר זאת חברה שעוסקת בתחום פעילות שמותר לבנק, והבנק שולט בה לבד.

<ורדה לוסטהויז: שולט בה מעל 50% לבד.

יגאל גואטה: אפשר דוגמה?

יגאל גואטה: סתם.

<קריאה: "ישראכרט".

<קריאה: חברות כרטיסי אשראי.

יגאל גואטה: אה, כרטיסי אשראי.

<ורדה לוסטהויז: כן.

<ורדה לוסטהויז: בוא ניקח דוגמה, היום חברות כרטיסי האשראי שולטות.

<ורדה לוסטהויז: ברגע שחברות כרטיסי האשראי, "ישראכרט" ו"לאומי קארד", יימכרו מהבנקים הן יפסיקו להיות בגדר תאגידי עזר, אולי הן יהיו סטטוס אחר, אבל הן יהיו בסטטוס נפרד מתאגיד בנקאי.

<ורדה לוסטהויז: ולכן, לפחות בהצעה שלנו, אין בעיה שהן ישלטו או יחזיקו בפלטפורמת P2P.

<ורדה לוסטהויז: זה באמת כבר לא בנק.

<ורדה לוסטהויז: ברגע שחברת כרטיסי אשראי תיפרד מהבנק אי-אפשר לקרוא לה בנק בעיני.

יגאל גואטה: אבל בכל מקרה הבנתי שלפי הסיכום הכולל זה הולך לקחת כמה שנים.

<ורדה לוסטהויז: אבל כרגע הן תאגידי עזר, וכרגע לא.

<ורדה לוסטהויז: כרגע עד שהן נמכרות הן - - -

יגאל גואטה: שלוש-ארבע שנים?

רועי פולקמן: עם ההחרגה שנה-שנתיים.

<קריאות: - - -

<ורדה לוסטהויז: הן פשוט בהגדרה של תאגיד עזר.

יגאל גואטה: מה כתוב שם?

יגאל גואטה: שלוש שנים.

יגאל גואטה: אז איפה הינוקא פה?

חיים ילין: זה לא שלוש שנים.

חיים ילין: ההפרדה עצמה זה עד שנה וחצי, משהו כזה, ואז - - -

רחל עזריה: מה מצב ההפרדה?

<כפיר בטט: לפי החוק, ההפרדה של חברות כרטיסי האשראי תוך שלוש שנים מיישום החוק או ארבע שנים במקרים מסוימים של הנפקה לבורסה.

רועי פולקמן: שלוש שנים.

יגאל גואטה: שלוש שנים.

יגאל גואטה: אז צדקתי.

יגאל גואטה: אז איפה הינוקא פה?

<סימה שפיצר: אני אחדד.

<סימה שפיצר: זה תוך.

<סימה שפיצר: זה יכול לקרות גם בתקופה קצרה.

יגאל גואטה: יכול לקרות.

<סימה שפיצר: זאת אומרת, תוך שלוש שנים.

<סימה שפיצר: נכון, זה מה שהמציעים.

<סימה שפיצר: ברגע שזה יוחרג מהגדרת תאגיד עזר וזה לא יהיה בשליטה של בנק, אז לא יחול.

חיים ילין: זו הסיבה שלא הסכמתי אז בזמנו לשלוש-ארבע שנים.

חיים ילין: אמרתי שצריך לעשות את זה מייד.

חיים ילין: ואז אמרו: לא אם זה מייד אז הערך של החברה יהיה נמוך כי בעצם כולם יודעים שיש – אבל כל עוד הם לא מופרדים זה מבחינתי אותו דבר.

חיים ילין: אתם מבינים מה הבעיה?

חיים ילין: אנחנו רוצים להגן על כרטיסי האשראי בהפרדה ולתת לכם את כל הגב שבעולם, אבל היום אתם לא מופרדים.

רחל עזריה: נכון.

<עמי אלפן: אפשר להתייחס לזה, בבקשה, אדוני?

<עמי אלפן: תראו, החוק – ויש פה אולי אנשים שזוכרים את הפרטים המשפטיים – המתווה של החוק הוא מתווה שהתחיל מיום הכנת החוק, ינואר השנה.

<עמי אלפן: זה לא מצב שבו באמת משהו תיאורטי יקרה בעוד שנה וחצי-שנתיים.

<עמי אלפן: כבר התחלנו לפעול על-פי רוח החוק אתמול, ממשיכים מחר, וב-2018 אנחנו נכנסים לשיא של העניין הזה, של החוק.

<עמי אלפן: כך שאי-אפשר לראות את זה כאילו אנחנו רק עוד שנתיים-שנה וחצי תיאורטית.

חיים ילין: תקשיב, אני אתך, אני רוצה שתצליחו, בסדר?

חיים ילין: שמנו את זה על השולחן.

חיים ילין: רק מה שאני אומר, תעשו את כל מה שאתם רוצים כל עוד שאתם לא מופרדים.

חיים ילין: תעשו את כל ההכנות, תעשו את כל מה שצריך, תוציאו את הרישיונות שאתם צריכים להוציא, אבל אם אתה רוצה להיות מוחרג ולהתמודד כמו כל אחד ב-P2P, חכה שתהיה מופרד.

חיים ילין: כי כל עוד אתה חלק מתאגיד בנקאי אתה לא יכול להיכנס פנימה.

חיים ילין: זאת לא הייתה הכוונה שלנו כשרצינו לעזור לכם.

<עמי אלפן: חבר הכנסת ילין, אני מבין את מה שאתה אומר, אני רק אומר שקודם כול העניין של הטיימינג זה עניין עסקי.

<עמי אלפן: אבל בהיבט הזה - - -

חיים ילין: להפך, תוכל למכור את זה במחיר יותר גבוה אם תעשה את כל התשתית ל-P2P, ותמכור את זה יחד עם ה P2P למי שיקנה.

<עמי אלפן: אבל אני אומר יותר מזה, ואני לא יודע מתי אני אוכל להיכנס לזה, יש פה חברות שכבר ארבע שנים בפנים, וצריך להיערך לזה.

<עמי אלפן: אבל אני חושב שדווקא החלטה כזאת שתגיד: תיערך עכשיו ותעשה אחר כך היא לא נכונה, היא לא טובה.

רחל עזריה: אז אתם בעצם עדיין חלק מהבנק.

<עמי אלפן: יש מצב מבני מסוים שהרפורמה טיפלה בו, שהיא עכשיו, משפטית, נקרא לזה, אנחנו חלק מהבנק.

<עמי אלפן: מהותית, התחלנו בתהליך ההפרדה.

רחל עזריה: מה זה מהות?

רחל עזריה: מה זה מהותית?

יגאל גואטה: זה קצת שפה גבוהה מדי בשבילו.

<עמי אלפן: התחלנו ביישום צעדים, מה שנקרא - - -, הדירקטוריונים, כל הנושאים האלה.

<עמי אלפן: אנחנו עכשיו פועלים למעשה כחברה עצמאית.

<עמי אלפן: ולכן, אנחנו לא יכולים - - -

רחל עזריה: אז מה זה משפטית?

רחל עזריה: אז תסביר לנו את ההבדל בין משפטית למהותית.

<עמי אלפן: יש מצב שבו הוגדר – על מה אני אומר משפטית?

<עמי אלפן: אנחנו מה שנקרא עוד לא הופרדנו מהבנקים, לא נמכרנו מהבנקים.

רחל עזריה: אז אתם הבנק.

<לינור דויטש: כן.

<קריאות: כן.

רחל עזריה: אז במה לא?

<עמי אלפן: אני עכשיו פועל בצורה עצמאית לחלוטין - -

יגאל גואטה: ומה לו מהדיבורים?

<עמי אלפן: - - כדי ליישם את התכלית של רפורמת שטרום.

<עמי אלפן: אני לא יכול שכבר מהרגע הזה, מרגע שאני כבר תחת אותו מתווה של רפורמת שטרום, מתחיל ליישם כבר מהלכים וצעדים בעניין, אוגבל בפעילות שלי.

רחל עזריה: מה זה?

רחל עזריה: תקשיב, אתה אומר לי מתחיל ליישם מהלכים בעניין, לא זוכרת איזה עוד מילה הייתה שם, אתה בפועל תחת הבנק?

<דידי לחמן מסר: בטיפול של הבנק.

<עמי אלפן: אני בפועל בבעלות הבנק כרגע.

רחל עזריה: בבעלות הבנק.

<עמי אלפן: תחת הפיקוח על הבנקים.

רחל עזריה: פיקוח על הבנקים זה דיון אחר.

רחל עזריה: אני שואלת האם אתה חלק מהבנק?

<עמי אלפן: בבעלות הבנק, אך נאלץ, או צריך - - -

רחל עזריה: הבנק מקבל רווחים מהפעילות שלך?

<עמי אלפן: כן, עדיין, כל עוד הוא לא נמכר.

רחל עזריה: אז זו השאלה.

<עמי אלפן: אבל אני חושב שזה פן אחד.

<עמי אלפן: הפן השני הוא שעכשיו התחלתי ליישם צעדים שנגזרו עלי כתוצאה מההפרדה.

<עמי אלפן: זאת אומרת, אני כבר לא יכול לעשות דברים כאלה ואחרים, אני כבר צריך להתנתק מהותית, להתחיל בצעדי התנתקות שלי מבנק האם שלי.

רחל עזריה: זה בסדר, אני סמוכה ובטוחה שאתם עושים את כל הצעדים הנדרשים על-פי ועדת שטרום ועל-פי החקיקה שעברה.

רחל עזריה: אני סמוכה ובטוחה, זה לא הדיון.

רחל עזריה: אנחנו מנסים להבין מה המצב היום, מה מערכת היחסים עם הבנק, ובעצם, האם לבנק יש באיזשהו אופן רצון שיגיעו ל-P2P אצלך.

רחל עזריה: או שאתה אומר: לא, אנחנו נפרדים, אין שום משמעות, כי שום רווח לא מגיע אלי.

רחל עזריה: כן, בבקשה, המפקחת.

<סימה שפיצר: אני רוצה להוסיף משהו, רק לחדד משהו בעניין ההפרדה המשפטית, אבל גם ההפרדה הארגונית שקיימת בחברות.

<סימה שפיצר: "ישראכרט" וחברת כרטיסי האשראי השנייה, נדרשו לביצוע הפרדות ארגוניות כדי להיערך כבר היום למניעת ניגודי עניינים בין החברה עצמה לבין הבנק.

<סימה שפיצר: בין היתר דרשנו כפיקוח על בנקים להפריד את הדירקטוריונים, שלא יהיו מורכבים מאנשי עסקים של הבנק.

<סימה שפיצר: לאפשר לדירקטור מטעם הבנק, אבל שהם לא מעורבים לא באסטרטגיה ולא בצד העסקי, אלא רק בצד התפעולי, שיסייע להפרדה עצמה להיות חלק מהרכב הדירקטוריון, אבל מבלי להעביר מיידעים שיש בהם פעילות עסקית טהורה, ולגבי תוכניות עסקיות עתידיות של "ישראכרט".

<סימה שפיצר: הכוונה לאפשר ל"ישראכרט" להיערך למכירה על מנת שיהיה לה בסיס איתן להקים את הפעילות ולהתרומם, כי אנחנו מעוניינים בהצלחה של החברות האלו בעתיד, ביום שהן יופרדו.

<סימה שפיצר: מצד שני, לא התקיימה עדיין ההפרדה המשפטית הנדרשת, ולכן בסופו של דבר חברת האם כן תזכה לרווחים ולתשואה הנדרשת המתקבלת כתוצאה מכך ש"ישראכרט" עושה את הפעולות האלה.

<סימה שפיצר: יש לכך שני צדדים.

<סימה שפיצר: שני צדדים למטבע.

<סימה שפיצר: מה שאנחנו אומרים כבנק ישראל - - -

רחל עזריה: לא הבנתי מה הצד השני.

<סימה שפיצר: אני רק אגיד.

<סימה שפיצר: מה שאנחנו אומרים כבנק ישראל הוא שאנחנו חושבים שחברות כרטיסי האשראי המופרדות – אנחנו לא מדברים על אלה שהם תאגידי עזר ולא יופרדו – אלא אותן המופרדות כן יוכלו להיערך להפעלה של מערכות לתיווך אשראי.

<סימה שפיצר: הסיבה היא הגברת התחרותיות והתועלת העולה מכך לצרכים בסופו של דבר.

<סימה שפיצר: אנחנו לא רואים פה איזושהי פגיעה בתחרות בכך שהם יקימו את הפעילות, וזאת העמדה המקצועית שלי.

יגאל גואטה: אנחנו חוזרים על עצמנו עוד פעם.

רחל עזריה: אבל השאלה הייתה, אנחנו בעד תחרות ונשמח שייפתחו המון המון פלטפורמות, ולהפך, בשביל זה אנחנו כאן, ויושבים כבר לא בדיון הראשון, ואנחנו רוצים לסיים.

רחל עזריה: אבל דיברנו על הבחנה בין מי שבנק לבין מי שאינו בנק.

רחל עזריה: אני חושבת שהעניין של "לאומי קארד" וחברת "ישראכרט", בדיון הקודם ובשיחות בינינו דיברנו על כך שהן בעצם לא בנק, אבל עכשיו מה שעולה, שהן בפועל כן בנק, הן כן חלק מהבנק.

רחל עזריה: אני צודקת או לא?

יגאל גואטה: גברתי, עוד נקודה.

יגאל גואטה: לפי מה שהבנתי מוועדת שטרום וגם מהחקיקה, שגם לאחר שלוש שנים עדיין הן יוכלו להיות 52% בעלים, אז מה הדיון בכלל?

יגאל גואטה: זה שטויות במיץ עגבניות.

רועי פולקמן: של מה?

רועי פולקמן: של מי? של כרטיסי האשראי?

רועי פולקמן: מה פתאום.

יגאל גואטה: כן, ככה הבנתי.

רועי פולקמן: מה פתאום.

יגאל גואטה: כן, עד 52%.

<סימה שפיצר: ממש לא.

<סימה שפיצר: לא יכולה להיות שליטה בשום פנים ואופן.

<עמי אלפן: גברתי היושבת-ראש, אם אפשר.

יגאל גואטה: עד 52% שותפים.

רועי פולקמן: לא, לא.

יגאל גואטה: - - - שקיבלתי מוועדת שטרום.

<ברוך לוברט: זה לא נכון.

רועי פולקמן: לא, זה לא.

יגאל גואטה: לא?

יגאל גואטה: בכלל לא? אפס?

<ברוך לוברט: לא יכולה להיות שליטה.

<ברוך לוברט: יש חזקה שמעל 50% זה שליטה.

יגאל גואטה: אני אבדוק את זה שוב פעם.

<עמי אלפן: גברתי יושבת-הראש, אם יורשה לי עוד דקה.

רחל עזריה: בבקשה.

<עמי אלפן: אני רק ממשיך ומחדד מאוד את מה שסימה - - -

רחל עזריה: לא, עזוב, אני חושבת שהבנו את הנושא.

רחל עזריה: אני רוצה לשמוע את שלומי תורג'מן.

<עמי אלפן: התוכניות העסקיות שלנו נפרדות.

רחל עזריה: מה?

רחל עזריה: סליחה.

<עמי אלפן: המשמעות של מה שסימה אמרה של הפרדת הדירקטוריון זה לא סתם משהו יורידי, זה אומר שהתוכניות העסקיות שלנו נפרדות, ואנחנו עכשיו מתחילים לפעול כחברה עצמאית, ולא נמצא עם רגל אחת פה ושם.

רחל עזריה: אז בעצם אתם לא מושפעים מההחלטות העסקיות של הבנק - -

<עמי אלפן: לא, לא.

רחל עזריה: - - אלא יש לכם את התוכניות.

<דידי לחמן מסר: הם משלמים לכם דיבידנד, אז - - -

<עמי אלפן: ואנחנו גם לא מה שנקרא, הבנק מכתיב לנו מה כרגע לעשות בתוכנית העסקית שלנו.

חיים ילין: אבל מי בעל המניות?

חיים ילין: אני לא מצליח להבין.

<דידי לחמן מסר: הבנק.

<קריאות: הבנק.

<עמי אלפן: בעל המניות הוא עדיין הבנק.

רחל עזריה: אבל מה שהוא אומר עכשיו על - - -

רועי פולקמן: למרות שאתה קיבוצניק אתה שואל המון שאלות.

חיים ילין: הייתי גזבר של תאגידים, מה קרה לך?

רועי פולקמן: סתם, אני צוחק.

<קריאות: - - -

חיים ילין: לא שקיבלתי משכורת, אבל משהו הבנתי.

רחל עזריה: רועי, לא מתאים לך, אנחנו מנסים לסגור את העניין הזה.

רחל עזריה: תראו, אני חושבת ששאלה אחת זה מי מקבל את הכסף, אבל השאלה היותר חשובה זה מי מקבל את ההחלטות, והאם באמת החברות האלה, יכול להיות שהן יהיו – הרי ממה אנחנו חוששים?

רחל עזריה: מזרוע ארוכה שתמנע - - -

<דידי לחמן מסר: הוא ממנה את הדירקטור.

רחל עזריה: דידי, את חייבת לתת לי לדבר גם אם את לא מסכימה.

רחל עזריה: מזרוע ארוכה של הבנק שבעצם יעשו מהלך.

רחל עזריה: הרי אין לנו בעיה שתהיה עוד תחרות.

רחל עזריה: יש לנו בעיה שיהיה מהלך שימנע מהפלטפורמות להתקדם בצורה טובה.

רחל עזריה: אם התוכניות העסקיות נפרדות, אז בעיני זה שם את זה בהקשר אחר, חברי הוועדה.

חיים ילין: אבל התוכניות היו תמיד נפרדות, מה הקשר?

<נדב מנסדורף: לא, לא.

<קריאות: לא.

רחל עזריה: לא, הן לא היו.

רחל עזריה: בעיני זה הנושא.

<עמי אלפן: חבר הכנסת ילין, הרפורמה שמה אותנו במצב המוזר הזה.

חיים ילין: אני מסתכל לא על מה אתה עושה, אני מסתכל על מי בעל המניות, על זה אני מסתכל.

רועי פולקמן: הם בדרך להתנתקות.

יגאל גואטה: בדרך.

יגאל גואטה: הם בדרך כל הזמן.

<עמי אלפן: אבל מי שבעל המניות, לכאורה יכול להיות לו בדיוק אינטרס שלא נעסוק בזה.

חיים ילין: יש לי שאלה.

חיים ילין: לך יש עוד שנה וחצי עד שאתה מוכר, היפותטי, מבחינת - - -

<עמי אלפן: אני לא מוכר, סליחה, הבעלים שלי מוכרים.

חיים ילין: לא משנה.

חיים ילין: שהבנקים, הבעלים.

<עמי אלפן: אני קטוני.

יגאל גואטה: מישהו אחר.

חיים ילין: כמה זמן לוקח לפתוח אחרי שהחוק עובר פלטפורמה P2P?

יגאל גואטה: - - - מאוד, נתקדם נחרץ.

חיים ילין: סליחה, תן לי, בבקשה.

חיים ילין: קודם כול יש לך חצי שנה שהרגע של קבלת החוק.

חיים ילין: ייקח לך שנה לפתוח את הפלטפורמה?

חיים ילין: על מה אתה מתווכח בכלל?

<עמי אלפן: קודם כול, אני לא מתווכח על היכולת - - -

חיים ילין: אז אל תתווכחו.

<עמי אלפן: סליחה, אבל יכול להיות שייקח לי - - -

חיים ילין: אז שלוש שנים יעברו, תעשה את הכול, עוד שנה וחצי תעשה את זה.

<עמי אלפן: אבל, חבר הכנסת ילין, קודם כול יש פה עיקרון.

<עמי אלפן: דבר שני, יש פה מצב שבו אני יכול גם לפעול במישרין וגם בעקיפין, גם שיתוף פעולה, אולי גם ברכישה של פלטפורמה.

<עמי אלפן: למה דווקא בהקמה?

<עמי אלפן: כמו המוסדיים שמחזיקים פלטפורמות.

חיים ילין: אין לי בעיה.

חיים ילין: קודם כול אתה יכול להיכנס כמוסדי לצורך העניין עד 20% בתחילת הדרך.

<עמי אלפן: לא, למה לי?

חיים ילין: מה אתה רוצה?

חיים ילין: אבל אחרי זה תעשה, תקנה, תשתלט, תעשה מה שאתה רוצה, אבל שתהיה תחרות.

חיים ילין: אין היגיון לכל מה שאנחנו מדברים פה כבר שנתיים במה שאתם מבקשים.

רחל עזריה: באמת?

רחל עזריה: אני לא מסכימה אתך.

רחל עזריה: לא צריך לשפוך את התינוק עם המים.

<עמי אלפן: אני מתפלא שדווקא אתה אומר את זה, חבר הכנסת ילין.

רחל עזריה: שלומי תורג'מן BTB, בבקשה.

<שלומי תורג'מן: בשנים האחרונות, לצורך הגברת התחרות בבנקים, לצד ועדת שטרום הוקמו הפלטפורמות P2P שפועלות כבר קצת יותר משלוש שנים.

רחל עזריה: אתה לא מתחיל עכשיו בשיעור היסטוריה.

<נשלומי תורג'מן: נכון, אבל בתקופה הזאת, אני רק אומר שמה - - -

יגאל גואטה: אבל יכול להיות ארכיאולוגיה.

<שלומי תורג'מן: לא.

<שלומי תורג'מן: מה שקורה זה שאנחנו באמת גוף שאמור לסייע בתחרות בבנקים.

<שלומי תורג'מן: הבנקים, במקום לסייע, בניגוד למצב בארצות-הברית למשל וגם באנגליה, ששם בתוך פחות משלוש שנים הבנקים הזרימו כספים לפלטפורמות וסייעו להן לגדול לפני החקיקה, פה זה לא קורה.

<שלומי תורג'מן: פה הבנקים עושים הכול כדי למנוע את הפעילות של הפלטפורמות, וכמעט חונקים את האפשרות שלהן לפעול.

<שלומי תורג'מן: אם זה באי פתיחת חשבונות, וכאשר כבר נפתח חשבון רק בבנק אחד אחרי מאמצים קשים, אז החשבון כמעט שלא מתנהל.

<שלומי תורג'מן: כלומר, הבנקים הוכיחו שתחרות הם לא מעוניינים לאפשר.

<שלומי תורג'מן: ואם יש משהו שקורה, אז הם יעשו אותו עד כמה שאפשר מינורי.

<שלומי תורג'מן: לתת היום לבנקים להתחרות בפלטפורמות מהמצב שבו הם נמצאים, כלומר, גם כשיש להם הרבה לקוחות שאפשר לשכפל אותם וליצור שוק גדול מאוד בתחום ה-P2P מייד רק מהעובדה שאתה בנק, גם לאור זה שיש להם הרבה כספים.

<שלומי תורג'מן: הבנקים מחזיקים היום יותר מ-600 מיליארד שקל פיקדונות ועו"ש של הציבור שלא נושאים ריביות.

<שלומי תורג'מן: הריבית שם היא 0.1% עד 0.4%, אלה הריביות שהכספים האלו נושאים.

<שלומי תורג'מן: להציע לציבור להסית את זה לפלטפורמות שהבנק יקים, הוא בשעה מסית 500 מיליון שקל, מה שכל הפלטפורמות היום ביחד אולי 500 מיליון שקל.

רחל עזריה: לכן חשוב בעיניך לייצר איזושהי הגנת ינוקא לפלטפורמות.

<שלומי תורג'מן: נכון.

<שלומי תורג'מן: אני רק אומר לעניין הטענה הזאת של חופש העיסוק של הבנקים, פגיעה בחופש העיסוק, קודם כול היא מותרת בחוק.

<שלומי תורג'מן: יש גם הבחנה גדולה בין מי שכבר פועל בתחום מסוים ורוצים לפגוע בו, לבין מי שעוד לא התחיל לפעול בתחום מסוים ורוצים לומר לו: אתה לא יכול להיכנס.

רועי פולקמן: רחל, רק שאלה.

רועי פולקמן: מדברים על האשראי או על הבנקים עצמם?

רועי פולקמן: כי כרטיסי האשראי, אמרנו שזה משהו אחר.

רחל עזריה: תכף אני אציע איזושהי הצעה.

<שלומי תורג'מן: אני מדבר כבר על עניין כרטיסי האשראי, אם אפשר.

<שלומי תורג'מן: לעניין חופש העיסוק, בנושא הזה אני דווקא חושב שיש לשמור על חופש העיסוק של הפלטפורמות, משום שהמידתיות היא דווקא באיזון הזה שישמרו על הפלטפורמות ויתנו להן לפעול ולגדול.

<שלומי תורג'מן: משום שאם היום יכנסו גופים כל כך עוצמתיים וגדולים לתחום הזה, אנחנו פשוט נעלם, גם בתחום הטכנולוגיה והאשראי, גם בתחום הרגולציה.

<שלומי תורג'מן: אין תחום שאין לבנקים בו יתרון שהוא בין 70 ל-90 שנה או 100 שנה כמו "בנק לאומי".

<שלומי תורג'מן: יש להם יתרונות של עשרות שנים על פני הפלטפורמות, והם יכולים לשכפל אותם ברגע אחד על פנינו, ואז נמחקנו מהמפה.

<שלומי תורג'מן: וכל התכלית של החוק הזה, שהוא בעצם עידוד תחרות, הופך להיות מניעה.

<שלומי תורג'מן: רק דבר אחרון לעניין חברות כרטיסי האשראי.

<שלומי תורג'מן: חברות כרטיסי האשראי, מבחינת בעלי המניות, זה אותם בעלי מניות.

<שלומי תורג'מן: הדירקטוריונים לא שונים, אבל בסוף האינטרסים משתקפים לטובת בעלי המניות, ובעל המניות הוא הבנק.

<שלומי תורג'מן: ולכן, בחברות כרטיסי האשראי גם ההון הוא הון של הבנק, ובסוף הם צריכים להשיא את ההון לטובת – ההון שהם קיבלו – צריכים לגדול גם מאזנית וגם לטובת בעלי המניות.

רועי פולקמן: רחל, סליחה, את האמירה הזאת אני לא מקבל בגלל שעשינו כאן רפורמה כדי לדאוג שהם יימכרו.

רועי פולקמן: אנחנו הולכים לתהליך הזה, ולכן אנחנו מסתכלים על תמונת עתיד.

רחל עזריה: בואו נתקדם, סליחה.

<שלומי תורג'מן: זה נכון, אני רק מדבר על המצב הזה ב-P2P.

רועי פולקמן: הם חייבים להיות ב-P2P.

רועי פולקמן: אז אני אגדיל את הסיכוי שלהם להימכר?

רועי פולקמן: מה פתאום, זה לא נכון.

רחל עזריה: אני מבקשת.

<שלומי תורג'מן: אני רק מדבר על המצב הקיים.

<שלומי תורג'מן: עד שיופרדו זה המצב, לכשיופרדו זה משהו אחר.

<שלומי תורג'מן: אני מדבר על עד שיופרדו.

רחל עזריה: אבל אנחנו מחוקקים עכשיו.

רועי פולקמן: זה יכול להגדיל את הסיכוי שהם להימכר?

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: בנקים זה משהו אחד, כרטיסי אשראי זה משהו אחר.

רועי פולקמן: בשביל זה עשינו רפורמה.

רחל עזריה: שלומי תורג'מן, תשמע, אנחנו מחוקקים עכשיו.

רחל עזריה: אם בעולם אוטופי היינו מחוקקים בדיוק ברגע שהייתה ההפרדה, ואז היה אפשר – אני חושבת שאנחנו נמצאים בסיטואציה שבה השאלה הגדולה היא גם מי מכין את התוכניות העסקיות.

חיים ילין: נכון.

רחל עזריה: כי החשש שלנו שבעצם תהיה תוכנית עסקית שתגרום לכך שהפלטפורמות יתרוקנו מתוכן נכון לעכשיו.

רחל עזריה: אם הבנקים לא מחליטים על התוכניות העסקיות של חברות האשראי, אז לדעתי זה לא אותו דבר.

<שלומי תורג'מן: אבל למה פטור מרישוי לחברות האשראי?

<שלומי תורג'מן: גם פטור מרישוי הוא לא במקום.

רחל עזריה: בבקשה.

<אייל אלחיאני: שני דברים.

<אייל אלחיאני: אני חושב שהחוק כמו שהוא מנוסח היום עונה על הצורך שחברת כרטיסי האשראי לצורך האשראי תוכל להתחיל פעולות באמצעות הפלטפורמה, כמו שנאמר כאן בהזנה של כספים או ברכישה קטנה יחסית.

<אייל אלחיאני: אחד הדברים הכי חשובים כאן בחוק שמייצר תחרות הוגנת היא הפיקוח.

<אייל אלחיאני: אם בסוף חברת כרטיסי האשראי תקבל מפקח אחד עם כללים אחרים, שוב אנחנו חוזרים לדיון שהיינו בו ביום שני.

<אייל אלחיאני: אין בעיה ששחקנים יכנסו ואנחנו לא פוחדים משום תחרות ואנחנו מאוד שמחים שכולם חושבים שה-P2P זו הארץ המובטחת.

<אייל אלחיאני: עשינו טוב כנראה לפני ארבע שנים כשחשבנו.

<אייל אלחיאני: יש עוד עניין כאן.

<אייל אלחיאני: ברגע שחברות כרטיסי האשראי יכנסו היום לשוק ה-P2P זה יעלה את ערך המכירה, זה אינטרס משמעותי של הבנק, גם אפילו למראית עין, כך שאין הפרדה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אני לא - - -

<אייל אלחיאני: אם היום חברת "ישראכרט" משיקה P2P - - -

חיים ילין: לא, הם לא יכולים לקנות, הם 20%.

חיים ילין: עד 20% מהמוקדים הם יכולים.

<קריאות: - - -

רחל עזריה: אבל אנחנו לא נעשה שיחות במקביל.

רחל עזריה: תקשיבו, היה פה דיון משמעותי סביב העניין של הבנקים.

רחל עזריה: אני חושבת שהעניין של חברות כרטיסי האשראי - - -

<אייל אלחיאני: זה אותו דבר.

רחל עזריה: לא.

<אייל אלחיאני: זה אותו דבר, זה זרוע אחרת.

<אייל אלחיאני: אם הם לא - - -

רחל עזריה: בבקשה.

<לינור דויטש: עסקנו המון ברפורמה בבנקאות, ואכן נלחמנו לטובת כרטיסי האשראי, אנחנו בעד זה.

<לינור דויטש: אבל התהליך הזה הולך לקחת לפחות שלוש שנים.

<לינור דויטש: אני לא מצליחה להבין.

<לינור דויטש: אם בשלוש שנים הקרובות יש זהות, עם כל הכבוד לתוכניות עסקיות, יש זהות בין הבנקים לכרטיסי האשראי, תוכנית עסקית, זה בסוף לא – אנחנו נכנסים פה לפרטים שבעיני, עם כל הכבוד - - -

רועי פולקמן: מה זה?

רועי פולקמן: זה יכול לשפר את המכירה שלהם, לינור.

רועי פולקמן: מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: אם הם יהיו גם שחקנים ב- P2P, מה רע בזה?

רועי פולקמן: זה מצוין, טוב מאוד.

רועי פולקמן: זה מה שאנחנו רוצים.

<דידי לחמן מסר: הם שחקנים.

חיים ילין: פולקמן, לא תהיה תחרות ב-P2P.

רועי פולקמן: רוצים לראות שחקנים ב-P2P שיתחרו, שיעבדו קשה ויתחרו, לא נקודת פתיחה שווה.

רחל עזריה: אני רוצה לשמוע שני גורמים.

<לינור דויטש: התהליך עדיין לא הסתיים.

רחל עזריה: רגע, לינור, בבקשה.

רחל עזריה: אני מבקשת, סליחה.

רחל עזריה: אני מבקשת לשמוע כמו שצריך מהתחלה עד הסוף את עמדתך, אחר כך אני רוצה לשמוע מחברת "ישראכרט".

רחל עזריה: אני לא חושבת שזה חד-משמעי.

יגאל גואטה: הבנקים באו היום?

<אריאלה מלכה: יש את נציגות הבנקים, איגוד הבנקים.

יגאל גואטה: אבל הבנקים לא באו.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לדייק את זה, לכן חשוב לי לשמוע כמו שצריך, אז תסבירי למה, ברחל בתך הקטנה.

<לינור דויטש: התהליך הזה אמור לקחת לפחות שלוש שנים.

<לינור דויטש: אנחנו נלחמים למען יישום הרפורמה על הבנקים.

<לינור דויטש: הדברים עדיין לא קורים, דברים לא זזים עדיין.

<לינור דויטש: יש לנו דיון עוד שבועיים בוועדת הכלכלה שזימנו מול כבל, כי שום דבר לא זז, הם אפילו עוד לא קבעו תבחינים.

<לינור דויטש: אז נכון שהעברנו רפורמה ואנחנו עכשיו נלחמים כדי להוציא אותה לפועל, היא עדיין לא קורית.

<לינור דויטש: ולכן, עם כל הכבוד, זה שבאידיאל זה יקרה עוד שלוש שנים, באידיאל זה יקרה עוד ארבע שנים, שום דבר לא מובטח, זה עדיין לא קורה, זה עדיין לא יוצא לפועל, עם כל הכבוד.

<לינור דויטש: ואנחנו רוצים שיכנסו, ואנחנו רוצים שחברות כרטיסי האשראי ישגשגו.

<לינור דויטש: אני אומרת שכל עוד זה לא קרה, שכל עוד אנחנו מדברים על שנים, לא על יום-יומיים, על עוד כמה שנים, וכרגע לתת להם את ההחרגה הזאת שהם ייהנו מכול העולמות, גם יקבלו את ההחרגה של הבנקים, לכאורה החרגה מפיקוח; ובנוסף, גם יכנסו בעצם כשהם עדיין - - -

רחל עזריה: תוך כמה זמן הם אמורים להיפרד?

<לינור דויטש: לפחות שלוש שנים.

<לינור דויטש: בתוכניות של שטרום זה לפחות שלוש שנים.

רחל עזריה: המקסימום שלוש שנים?

<לינור דויטש: לא, לא מקסימום, לפחות שלוש שנים.

<דידי לחמן מסר: לא, לא מקסימום.

<לינור דויטש: זה מינימום שלוש שנים.

<כפיר בטט: לא, זה לא מינימום, לינור.

<לינור דויטש: מה לא?

<כפיר בטט: אפשר תוך שלוש שנים או ארבע שנים במקרים מסוימים, אבל זה לא מינימום.

<לינור דויטש: בסדר, אבל זה עדיין - - -

רחל עזריה: לוח הזמנים פה חשוב.

רחל עזריה: לפני חצי שנה, מר בטט, בבקשה, הוגדר ש-?

<כפיר בטט: שלוש שנים, במקרים מסוימים זה יכול להיות ארבע.

רחל עזריה: זאת אומרת, או שנתיים וחצי או שלוש וחצי מעכשיו.

<כפיר בטט: נכון.

<כפיר בטט: במקסימום.

רחל עזריה: שזה בעצם אומר או שנתיים או שלוש שנים מרגע שהחוק הזה נכנס לתוקף.

<כפיר בטט: נכון, אמת.

<עמי אלפן: אבל אפשר עוד פעם לחדד, בבקשה?

רחל עזריה: כן.

<עמי אלפן: תודה.

<עמי אלפן: תראו, החקיקה הזאת - - -

<לינור דויטש: רגע, לא סיימתי.

<לינור דויטש: אני רוצה שנייה לסיים את הנקודה.

<לינור דויטש: אני רוצה לתת דוגמה אחרת.

<לינור דויטש: זה לא שחלילה אני רוצה להביע אי-אמון במערכת, אבל ההיסטוריה מוכיחה, ב-2011 שוק ניכיון כרטיסי אשראי, ב-2011 עבר חוק, היום אנחנו שש שנים אחרי, עדיין לא יושם בפועל.

<לינור דויטש: יש כשל ויש בעיה אקטיבית במדינה של יישום הרפורמות או של יישום חוקים, זה לא משהו שאני ממציאה, זה עובדתי.

<לינור דויטש: ולכן, אני אומרת, כל עוד ההפרדה הזאת לא יצאה לפועל, כל עוד יש זהות בין הבנקים לבין חברות כרטיסי האשראי, והזהות הזאת קיימת, ושלא ימכרו לי תוכניות עסקיות, יש היום זהות בין השחקנים האלה, שיחכו - - -

<קריאות: - - -

<לינור דויטש: בלי קריאות מהיציע, בבקשה.

<לינור דויטש: השורה התחתונה היא שיש עדיין זהות, וכל עוד זה קיים, בעיני, לתת להם זה להכניס – לכאורה עוד לא החלנו, והחלנו את הבנקים ונותנים להם, להכניס – אנחנו עדיין פוגעים בשוק של ה-P2P.

<לינור דויטש: זה תחת הפיקוח של המפקח על הבנקים, עוד לא העברנו פיקוח.

<לינור דויטש: אם רוצים להתחרות, שיתחרו באותו שדה משחקים עם אותו מפקח, עם אותן מגבלות.

<לינור דויטש: לא יכול להיות שניתן להם ליהנות מכל העולמות.

<לינור דויטש: זאת דעתי, ואני חושבת שזה האינטרס של מה שצריך לעמוד פה.

רחל עזריה: בבקשה, בנק ישראל.

יגאל גואטה: אני מודה ומתוודה שהיא עושה לי לחץ בחזה כשהיא מדברת, טה-טה-טה-טה-טה-טה-טה.

<אריאלה מלכה: אז תשתה מים וסודה.

רחל עזריה: לאט לאט.

רחל עזריה: לאט לאט.

יגאל גואטה: הפסקה 30 שניות.

<סימה שפיצר: אני רק רוצה להתייחס לכמה נקודות שעלו פה מכמה דוברים.

<סימה שפיצר: העניין שבעולם פותחים חשבונות לגופים דומים בבנקים זה נכון, אבל כבר משנת 2009 קיימת שם חקיקה באירופה של PSD, והגופים מפוקחים באופן הרבה יותר הדוק מהכללים שנקבעו פה בחקיקה דומה, למשל.

<קריאות: לא נכון, זה לא נכון.

<שלומי תורג'מן: זה לא נכון.

<שלומי תורג'מן: אני לא מדבר על PS, אני מדבר על FCA, וזה לא נכון.

<סימה שפיצר: אנחנו עושים את ההשוואה.

<סימה שפיצר: אנחנו מדברים על כך שהגופים האלה לא יכולים לפתוח חשבונות אם הם לא מפוקחים ומורשים, כלומר, קיבלו גם היתר.

חיים ילין: - - - בבריטניה, בקפריסין ובארצות-הברית.

<סימה שפיצר: ולכן, חשוב מאוד לציין שבישראל אנחנו נמצאים עכשיו בשלב של היישום של החקיקה.

<סימה שפיצר: מרגע שהחקיקה תיושם יצרנו התחייבויות, סדרה שלמה של התחייבויות למתן הקלות בצו שיחול על הבנקים כדי שהגופים האלה יוכלו לפעול ביתר קלות.

<סימה שפיצר: גם בעניין התחרות, הבנקים לא ידעו מי הלקוחות שלהם, מכיוון שברגע שייושמו ההקלות בצו בנק לא יוכל לדעת מי הם הלקוחות של הפלטפורמה, וכל הפעילות שלה תהיה מבחינת הבנק אנונימית.

<סימה שפיצר: עדיין יחולו חובות של הכר את הלקוח ויצטרכו להבין מה הפעילות שגוף כזה מקיים בתוך בנק בין כותלי הבנק כדי שלא יהיה איזשהו חשש, חלילה, לעבירות של מימון טרור והלבנת הון.

<סימה שפיצר: אבל ההקלות שיחולו על הגופים האלה מרגע שיכנס החוק לתוקפו יהיו מאוד מאוד דרמטיות.

<סימה שפיצר: אז לעניין הזה שגופים כאלה יכולים לפתוח בעולם חשבונות ללא שום מגבלות וביתר קלות, זה לא המצב.

<סימה שפיצר: בעולם מאוד מקפידים על הסטנדרטים הבין-לאומיים, ואנחנו גם משתדלים להקפיד על הסטנדרטים האלה.

<סימה שפיצר: בעניין שאלת הפיקוח שעלתה כאן.

<סימה שפיצר: אנחנו חושבים שמשקית זה לא נכון.

<סימה שפיצר: אני אתחיל אולי בטיעון מקדים יותר.

<סימה שפיצר: קודם כול, לעניין החקיקה שצריכה לחול והסטנדרטים שצריכים לחול על פלטפורמה שתופעל בחברות כרטיסי האשראי, ואם יוחלט גם בבנקים, אז בוודאי שגם בבנקים החקיקה והרגולציה וגם ההנחיות שייקבעו על-ידי הרגולטור השני צריכים להיות מתואמים לחלוטין, ואנחנו צריכים ליישר את מגרש המשחקים.

<סימה שפיצר: הסטנדרטים צריכים להיות זהים ואחידים.

<סימה שפיצר: כל פלטפורמה שתפעל בישראל צריכה לפעול באותם כללי משחק, זה ברור וזה מה שהתחייבנו וככה זה ייעשה.

<סימה שפיצר: אבל לעניין שאלת הפיקוח, וזאת טענה נוספת.

<סימה שפיצר: כאשר תהיה חלוקה בין פיקוח על גוף כזה, ולא תהיה למפקח של חברת האם סמכות לפקח גם על הפלטפורמה, זה מעורר שאלה בעניין ניהול הסיכונים בגוף הזה.

<סימה שפיצר: בסופו של דבר, אם בנק או סולק יקים פלטפורמה והיא תכשל, הנזק ייגרם לחברת האם, יבואו ויטענו כי זה עניין – אנחנו גם יכולים לשאול פה את משרד המשפטים מה עמדתו כאשר נוצר כשל בחברת בת ומה האחריות של חברת האם לכשל.

<סימה שפיצר: ואנחנו רוצים לחדד שבמקרה של כשל, לו יהיה כשל בפלטפורמה כתוצאה מאיזשהו כשל, תפעולי, עסקי, טעות בניהול הסיכונים, בסופו של דבר מי שייפגע זה הבנק.

<סימה שפיצר: ואנחנו כפיקוח על בנקים רוצים את הסמכות לראות את התמונה הכוללת.

<סימה שפיצר: לכן, מבחינה עניינית לחלוטין ולא בגלל שאלות של מאבקי יוקרה אנחנו חושבים שנכון שבנק או סולק שיקים פלטפורמה, לפקוח על הבנקים תהיה התמונה הכוללת בגלל אחריות הפיקוח על הבנקים בנושא הזה.

רחל עזריה: אני רוצה להפסיק את הדיון לכמה דקות, לצאת לאיזושהי התייעצות עם בנק ישראל.

רחל עזריה: בבקשה, אני מפסיקה את הדיון, השעה 09:54, ב-10:10 נחזור.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: הישיבה מתחדשת.

יגאל גואטה: אבל איפה החברים?

יגאל גואטה: או שנצביע רק את ואני וזהו.

רחל עזריה: בהמשך לדיונים, ההצעה היא כדלהלן – וזה לאחר דיונים ארוכים ומאמץ מאוד גדול, ואני רוצה להודות לכל השותפים, גם לבנק ישראל וגם לרשות שוק ההון – וזו ההצעה והיא מוסכמת על חברי הוועדה - - -

יגאל גואטה: אנחנו חושבים שהיא בהחלט הוגנת.

רחל עזריה: ואנחנו חושבים שהיא הוגנת.

יגאל גואטה: בסוף בכל מכלול הדברים.

רחל עזריה: היא הוגנת בתוך כל זה.

רחל עזריה: אנחנו ניתן הגנת ינוקא לפלטפורמות למשך שלוש שנים.

רחל עזריה: חברות כרטיסי האשראי, כל עוד הן תחת הבנקים אז הן לא יכולות להיכנס לפלטפורמות.

יגאל גואטה: לא תחת.

יגאל גואטה: כל עוד הן בשותפות, אפילו ב-1% של הבנקים, אין להן אפשרות.

רחל עזריה: זה דיוק שאתן לך תכף.

רחל עזריה: מרגע שהן נפרדות, גם אם זה תוך פחות משלוש שנים, הן יכולות לפתוח את הפלטפורמות, הן גם יכולות להיערך.

רחל עזריה: אם אתם רוצים להיערך, אתם יכולים להיערך תוך כדי.

רחל עזריה: ברגע שיש פרידה אפשר להיכנס לפלטפורמות.

רחל עזריה: אפשר להיערך לפני.

רחל עזריה: אם אתם רוצים להיפרד, חברות כרטיסי האשראי והבנקים בתוך חצי שנה, welcome לעולם הפלטפורמות.

רחל עזריה: בבקשה, אתה רוצה איזשהו דיוק?

יגאל גואטה: אני רוצה להודות למי שאת לא יכולה להודות, ליושבת-ראש הוועדה שבאמת עשתה מעשה חושב.

רחל עזריה: זה הכול כי הוא לא הלך לעשן עכשיו.

יגאל גואטה: באמת, כמו גובלן, בעדינות, באמת ראוי לשבח.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: בבקשה, היועצת המשפטית.

<ורד קירו זילברמן: אני רק רוצה להגיד לעניין הגנת הינוקא, באופן כללי כעיקרון אנחנו לא כל כך אוהבים את הרעיון של הגנת ינוקא, ולכן התנגדנו מאוד להגבלה מוחלטת.

<ורד קירו זילברמן: ככל שמספר השנים יורד אז ההתנגדות שלנו גם יורדת.

<ורד קירו זילברמן: עדיין אני חייבת להגיד שככל שההבנות האלה יתקבלו בהסכמה אז מבחינתנו מקובל עלינו גם.

רחל עזריה: מבחינת הייעוץ המשפטי.

רחל עזריה: אני רוצה לומר שעל אף שהפלטפורמות קיימות, כיוון שעכשיו, זה בעצם הרגע של – אני ארשה לעצמי קצת דבר תורה, בסדר?

יגאל גואטה: ברור.

רחל עזריה: זה קצת כמו משה רבנו כשהוא נולד, הוא נולד אצל אימא שלו, ואימא שלו ניסתה, למרות ש"כל הבן הילוד היאורה תשליכוהו", היא ניסתה להגן עליו לבד.

רחל עזריה: והיא הבינה תוך שלושה חודשים שהיא לא יכולה לבד, והיא הלכה ושמה אותו ביאור סגור בתיבה, היא כאילו שלחה אותו להיוולד מחדש.

רחל עזריה: ובעצם, בת פרעה פותחת את התיבה – המוטיב של המים מאוד דומה למוטיב של היריון, מי שפיר, תחשבו על זה רגע – פותחת את התיבה ומושה אותו, ולכן היא קוראת לו משה.

רחל עזריה: תחשבו שיכול להיות שבשלושה חודשים הראשונים היה לו שם אחר, אנחנו בעצם אף פעם לא יודעים את זה.

רחל עזריה: ונכון, הרבה פעמים בתורה השם של האדם הוא על-פי הלידה שלו, אז אני חושבת שגם יש ממש רמזים בספר שמות למדרש הזה שלי.

רחל עזריה: ואני חושבת שיש פה גם מהלך דומה.

רחל עזריה: הייתה תקופה שהיו הפלטפורמות, הן היו במצב מסוים, ועכשיו אנחנו בעצם רוצים לאפשר להן את השלב הבא, את הלידה המחודשת, כך אני רואה.

רחל עזריה: ולכן, אני חושבת שבהגנת ינוקא יש היגיון, כיוון שעד היום אופן הפעילות של הפלטפורמות שונה ממה שיהיה בהמשך, כמו שעכשיו הם פגשו את בת פרעה – לא יודעת, זה כבר נהיה קצת מוגזם, אבל בסדר.

<אייל אלחיאני: צריך לשנות את השם.

<אייל אלחיאני: רק לשנות את השם של הפלטפורמות וזה - - -

רחל עזריה: קראנו לזה הלוואות והשקעות המונים, אבל זה לא ממש נדבק.

רחל עזריה: אז זו ההצעה.

רחל עזריה: התייחסויות, בבקשה.

<עמי אלפן: אני, בבקשה, אם אפשר.

רחל עזריה: כן.

<עמי אלפן: תודה.

<עמי אלפן: דיברת על הלידה, על מוטיב הלידה, אז אני חייב להגיד שאני מתקשה להבין שלא רואים שגם אנחנו בלידה מחודשת.

רחל עזריה: נכון.

<עמי אלפן: אני לא יודע אם אנחנו יתומים או לא יתומים, אבל התיאור שלך בהחלט מתאים גם לנו.

<עמי אלפן: ואני בהחלט חושב שההצעה הזו, שאני יכול להבין את הרציונל שלה, היא לא נכונה.

<עמי אלפן: היא לא נכונה בהיבט שבו – אני מדגיש שוב, אנחנו באזור דמדומים, אנחנו כבר היום עושים את צעדנו הראשונים לממש את התכלית של ההפרדה בפועל עם מהלכים שנגזרים עלינו, כאלה ואחרים שגם עולים כסף, שגם מחייבים היערכות.

<עמי אלפן: אנחנו לא רואים שום סיבה לא לאפשר לנו להיות שחקן שמתחרה גם בתחום חשוב כמו P2P, למה לא?

<עמי אלפן: אני לא חושב שהם צריכים לפחד - - -

יגאל גואטה: מאפשרים לך.

יגאל גואטה: תיפרד מהבנק, תבוא מחר בבוקר.

<עמי אלפן: רגע, זאת הנקודה שאני רוצה להתייחס אליה, בבקשה.

<עמי אלפן: זה שהיום אני מעביר הכנסות, רווחים שלי לגוף מסוים כזה או אחר, לא צריכה להיות הסיבה והתכלית למנוע מאתנו להיכנס לעניין הזה עכשיו.

<עמי אלפן: זאת הנקודה שאני רוצה להגיד.

<עמי אלפן: זאת לא צריכה להיות הסיבה.

<עמי אלפן: אני גם, אגב, משלם לגופים אחרים, למדינה הרבה כסף.

<עמי אלפן: מה הרלוונטיות בין זה לזה שחופש העיסוק שלי בעניין הזה ייפגע, ושאני לא אוכל להיות מתחרה ראוי לאותן פלטפורמות P2P שיש להן עלינו פור של ארבע שנים.

<עמי אלפן: אני פשוט לא מצליח להבין את הלוגיקה הזו, ואני מתנצל.

יגאל גואטה: אבל גם היום הוא יכול להתחרות.

יגאל גואטה: לא הבנתי.

יגאל גואטה: הוא לא נותן אשראי?

<עמי אלפן: איך אני יכול?

<עמי אלפן: אני בנק?

<עמי אלפן: אני לא בנק.

יגאל גואטה: אתם נותנים.

יגאל גואטה: מה זה אתה לא בנק?

יגאל גואטה: אתם היום נותנים הלוואות.

<עמי אלפן: נכון, וגופים מוסדיים לא עושים פעילות כזו?

יגאל גואטה: אתה נותן היום הלוואות, על מה אתה מלין בכלל?

<עמי אלפן: זה שאני נותן הלוואות, מה זה רלוונטי לעניין של האפשרות שלי להיכנס ולעסוק גם בשוק.

יגאל גואטה: יופי, תוריד את הריבית שלך ותתחרה בהם.

יגאל גואטה: לא הבנתי.

יגאל גואטה: אתה יודע מה, אתה צודק, אני חושב שגם להם אסור לתת להיכנס.

<עמי אלפן: אבל מה זה קשור?

יגאל גואטה: גם אחרי שהם ייפרדו מהבנקים אסור לתת להם להיכנס.

יגאל גואטה: תפסת מרובה לא תפסת.

רחל עזריה: בבקשה.

<ליבנת פישר: אנחנו כאמור מתנגדים עקרונית, ואני חושבת שאם אתם הולכים לסוג של פשרה של הגנת ינוקא אז לפחות תיתנו הגנה של שנה ולא שלוש שנים.

<ליבנת פישר: החברות פועלות כבר בשוק.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: תקשיבי שנייה.

יגאל גואטה: אנחנו חוזרים על הדיון עכשיו מההתחלה?

רחל עזריה: ליבנת, רצו חמש, את רוצה שנה, הפשרה היא שלוש.

<ליבנת פישר: אבל כבר הסדרתם עכשיו כללים, אתם נותנים להם לפתוח חשבונות, אתם כופים על הבנקים לפתוח חשבונות, אז לפחות תנו שנה.

<ליבנת פישר: מסדירים להם שנה, קחו שנה, עוד שנה תפתחו את הנושא.

רחל עזריה: האמת היא, אני חייבת לומר, זה יפה שאת מפרגנת את השנה.

רחל עזריה: אני לא צוחקת, אני אומרת שבאמת זה יפה.

רחל עזריה: זה יפה.

<קריאה: התקדמות.

רחל עזריה: שיש הסכמה עקרונית שצריך שיהיה - - -

יגאל גואטה: את רוצה שהיא תפרגן שלוש?

יגאל גואטה: בוא נגיד שבע.

יגאל גואטה: תראי איך היא מפרגנת שלוש.

<ליבנת פישר: מתנגדת עקרונית, אבל אני אומרת שאם כבר הפשרה תהיה ינוקא - - -

רחל עזריה: ליבנת, אני מבינה, כי אני חושבת שגם את מבינה שיש פה איזושהי הבנה.

יגאל גואטה: מעניין למה דווקא פה בחרו להשתמש במילה ארמית, לא אומרים הגנת תינוק, לא ראיתי בשום מקום.

<ליבנת פישר: כשמתחילים רפורמה חדשה, ובאמת אין אף שחקן, אז בסדר, את נותנת שלוש-ארבע שנים, אבל השחקנים כבר פועלים בשוק, יש להם גם גופים מוסדיים שתומכים בהם, אז למה זה הוגן עכשיו שלוש שנים לדחוק אותנו?

<ליבנת פישר: באמת אני אומרת.

רחל עזריה: אז אני חוזרת ואומרת שאני חושבת שיש הבדל בין הפלטפורמות – לא אחזור למדרש – אבל בין הפלטפורמות עד לחוק הזה לבין אחרי החוק, ואני מסכימה אתך שיש דיון לגבי הגנת ינוקא, לכן נתנו את שלוש השנים.

רחל עזריה: אני חושבת שגם אתם מבינים שיש עניין להגנת ינוקא מסוימת, או שאתם יכולים להבין למה.

רחל עזריה: אפשר לא להסכים, אבל זו ההצעה שאנחנו מציעים.

רחל עזריה: בבקשה.

יגאל גואטה: ודרך אגב, הגענו אליה בפשרה, כי בהתחלה התחלנו עם חמש שנים.

רחל עזריה: נכון, חמש שנים, בהסכמת הפיקוח על הבנקים, ושל אגף שוק ההון במשרד האוצר.

רחל עזריה: באמת במאמץ להגיע להסכמה.

<גיא פוקס: אני רוצה שוב לחזור על הנקודה.

יגאל גואטה: אני לא רוצה.

<גיא פוקס: כל הקונספט של הגנות ינוקא, שלוקחים אותו מחוק שטרום, התחיל מהצורך להגן על חברות כרטיסי האשראי המופרדות כדי שתוכלנה להתמודד עם הבנקים כמתחרים אפקטיביים.

<גיא פוקס: המשמעות של ההחלה של המגבלה הזאת עכשיו לשלוש שנים, לא משנה מתי יופרדו בפועל, המשמעות היא פשוט לקצוץ את הכנפיים של חברות כרטיסי האשראי המופרדות - - -

<קריאה: המופרדות, כן.

<גיא פוקס: המופרדות, כמובן.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: ברגע שאתם נפרדים, אתם בתוך המשחק, ואתם אפילו יכולים להיערך להכין לפני.

<גיא פוקס: אבל הרעיון הוא, ועמי דיבר על זה, הרעיון הוא שגם היום כרגע as we speak, "לאומי קארד" נערכת כדי להתחרות בבנקים.

רחל עזריה: נכון, אז תיערכו.

רחל עזריה: תראו, היה לנו פה את הדיון מה המשמעות של נערכת, ולכן, גם הכנסנו שאתם יכולים להיערך עכשיו לפתיחת פלטפורמה.

רחל עזריה: ברגע שיש את הפרידה, אתם לא צריכים אז להתחיל לעבוד.

רחל עזריה: בינינו, נשמח שזה יהיה תוך חצי שנה.

<גיא פוקס: המכירה לא תלויה בנמכר.

<גיא פוקס: יש בעיה שיכול להיות שהתהליך יתמשך ויתמשך.

<גיא פוקס: "לאומי קארד" בפועל, מהותית - - -

רחל עזריה: הבנו.

<קריאה: אם הם קיבלו הגנת ינוקא, חברות האשראי מהבנקים, אז אנחנו לא צריכים?

<ורד קירו זילברמן: ברוך רק צריך לעדכן.

<ורד קירו זילברמן: בעיקרון הקראנו וגם ציינו את התיקונים המוסכמים על הממשלה והצוות של הייעוץ המשפטי של הוועדה.

<ורד קירו זילברמן: יש עוד כמה נקודות שנוספו מהפעם הקודמת, אני אבקש מברוך לוברט להסביר.

<ברוך לוברט: סעיף אחד שאנחנו רוצים להוסיף – סעיף שמתייחס לדיון שהיה אתמול לגבי תאגידים בנקאיים, לגבי מלווים שיש להם חובות דיווח – ואנחנו רוצים שהפלטפורמות יפטרו אותם בגלל הפיקוח, מהחובות שיש להם מהלווים, כיוון שהפלטפורמה נמצאת בדרך ועושה את העבודה הזאת עבורם.

<ברוך לוברט: אני מבין שזה מוסכם גם על הפיקוח על הבנקים.

<ברוך לוברט: אז במקום סעיף שהתייחס רק לתאגידים הבנקאיים, זה סעיף כללי על כל המלווים שפועלים דרך הפלטפורמה, שלמעשה אנחנו לא נראה בלווים את הלקוחות שלהם לעניין החובות שחלות עליהם, אלא הם יהיו פטורים מהחובות, כי הפלטפורמה בסופו של דבר עושה את הפעולה הזאת.

חיים ילין: המשמעות היא שגם לגבי סטרטאפים וכל מה שעתיד להיות זה תופס.

<ברוך לוברט: כן, ככל שיש להם חובות.

חיים ילין: מצוין, מעולה.

<ברוך לוברט: ככל שיש להם חובות לפי דין אחר.

<ברוך לוברט: החרגנו את הנושא, היה לנו תיקון לגבי התניית שירות בשירות.

<ברוך לוברט: עדכון, אנחנו מחריגים את זה מסעיף התחילה, כדי שזה יחול מיידית, אנחנו לא מחכים לנושא הזה חצי שנה.

חיים ילין: הגיוני.

<ברוך לוברט: זה משהו שאפשר לעשות מיידית.

<ברוך לוברט: ויש לנו הוראה נוספת שביקשתם מאתנו לגבי הגבלות על סמכות של המפקח להגביל את היקף הכספים של מוסדיים ותאגידים קטנים, למעשה, כדי שלא ישתלטו על הפלטפורמות.

חיים ילין: אז דיברנו על 20%.

<ברוך לוברט: אני מזכיר, דיברנו על זה שאנחנו לא רוצים שגופים מוסדיים, למעשה, בסלנג, ישתלטו על הפלטפורמות או יזרימו את הכספים, כספים משמעותיים, ולא יתנו לפרטיים מקום בתוך הפלטפורמות.

<ברוך לוברט: ולכן, ההצעה אומרת שלהסמיך את המפקח לקבוע מגבלות על היקף הכספים ועל אופי - - -

חיים ילין: זה מה שאמרנו ליואב, שהוא יקבע כרגולטור כמה.

<ברוך לוברט: בדיוק.

<ברוך לוברט: נכון, אלא ניתן סמכות.

<ברוך לוברט: פה רק צריך לחדד מה הכוונה שלכם, האם המגבלות הן רק על כספים של מוסדיים או כספים בכלל של נותני אשראי.

<ברוך לוברט: זאת אומרת, דיברנו גם על תאגידים בנקיים, דיברנו על הגנת ינוקא, אבל בסופו של דבר גם אם בנקים לא יכולים להקים P2P זה לא אומר שהם לא יכולים להכניס כסף שלהם ל-P2P או נותני אשראי גדולים.

<ברוך לוברט: גם נותני אשראי, יכול להיות שישתלטו על פלטפורמות, לא בהכרח בנקים ולא בהכרח מוסדיים.

<ברוך לוברט: לכן אני אומר שאתם צריכים להחליט האם המגבלות שהמפקח יקבע הן רק מגבלות על גופים מוסדיים שלא ישתלטו או גם על נותני אשראי גדולים, גם על תאגידים בנקאיים.

<ברוך לוברט: אז זו החלטה שמונחת לפתחכם.

יגאל גואטה: ודאי, אם לא אנחנו מעקרים – העיקר חסר מן הספר.

חיים ילין: ודאי.

חיים ילין: רחל, בכל מקום - - -

יגאל גואטה: אנחנו רוצים הרי שהם לא ישתלטו, זה כל הרעיון של החוק הזה.

יגאל גואטה: ודאי שכן.

חיים ילין: נכון.

רחל עזריה: אבל הסיכום היה שיש קדימות לכסף של הלא מוסדיים.

חיים ילין: קדימות לציבורי.

רחל עזריה: קדימות לכסף הציבורי ביחס למוסדיים.

רחל עזריה: סיכמנו את זה, לא?

<ברוך לוברט: סיכמנו את זה.

<ברוך לוברט: אני שואל.

חיים ילין: ברוך, אני אנסה – הוא מעלה עוד משהו, לא רק המוסדיים, אלא אם יש עוד דברים שאנחנו כרגע לא צופים, שלא רק המוסדיים.

חיים ילין: אני אגדיר את זה אחרת.

חיים ילין: אני חושב שהציבור לא צריך להיות פעמיים.

חיים ילין: המוסדיים הרי זה כסף ציבורי.

חיים ילין: הרי אנחנו רוצים שהפלטפורמה תהיה למען הציבור, זאת אומרת שהציבור יפקיד, זו המהות.

חיים ילין: זה P2P, people to people.

חיים ילין: אמרנו שהמוסדיים יכולים להיכנס, אין שום בעיה.

חיים ילין: ברגע שהמוסדיים נכנסים, פעמיים: יש אותי, שבכלל יש לי איזו קרן פנסיה או לא יודע מה, שנכנסת שם פנימה; ועכשיו גם הציבור.

חיים ילין: ולכן, בכל מקום – עזוב, אל תקרא לזה מוסדיים – בכל מקום שיש כסף של קרנות שהציבור מושקע שם, אותו דין מבחינתי.

חיים ילין: אתה מבין מה שאני אומר?

<ברוך לוברט: כן, אני מבין.

חיים ילין: השאלה איך מנסחים את זה.

חיים ילין: כי אחרת הציבור נמצא פעמיים: פעם אחת דרך קרנות; ופעם אחת באופן אישי.

<סימה שפיצר: אבל זה לא אותו ציבור.

יגאל גואטה: אבל מה בעצם משתמע?

יגאל גואטה: שהקרן שהציבור נמצא שם יהיה מושקע ב-P2P?

<סימה שפיצר: זה לא קשור לבנקים.

חיים ילין: לא, כי אז הכסף הציבורי משתלט, לא שמי, לא צבוע.

חיים ילין: אין פה people to people, יש פה מוסדי.

רחל עזריה: מה שאמרנו, שהכסף הפרטי יהיה לפני המוסדי.

חיים ילין: בדיוק.

רחל עזריה: זה היה הסיכום, במקום לנסות להגביל באחוזים.

<ברוך לוברט: השאלה מה זה מוסדי.

חיים ילין: אני רוצה להגדיר את זה.

חיים ילין: מוסדי זה כל מקום שיש שם 100% כסף ציבורי או אחוזים מאוד גבוהים של כסף ציבורי ששמו את זה לפנסיה, לקרנות השתלמות, קופות גמל, וכל חיסכון עתידי.

<סימה שפיצר: אני רוצה לחדד משהו.

רחל עזריה: כן.

<סימה שפיצר: שני דברים.

<סימה שפיצר: אחד, מנקודת המבט שלנו אנחנו חושבים שבעתיד בנקים יכולים, ומותר להם על-פי דין, הם יכולים להכניס כספים כמלווים לפלטפורמות כמו מוסדיים.

<סימה שפיצר: העניין הוא שלכל גוף מהסוג הזה יש את המפקח שלו.

<סימה שפיצר: לפלטפורמות יש מפקח.

חיים ילין: בגלל זה הגבלנו.

<סימה שפיצר: ומהפקח יכול לקבוע את כללי המקורות ומה החלוקה לפי ניהול הסיכונים וטובת הציבור, ושיקולים נוספים שיעמדו שם.

<ברוך לוברט: אז המשמעות של מה שאת אומרת שהוא יכול גם לקבוע מגבלות לפלטפורמה, לכסף של התאגידים הבנקאיים שנכנסים אליו.

<סימה שפיצר: כמו שאתם קובעים בהשקעות של מוסדיים איפה מותר להשקיע וכמה מותר לשים ומה מידת הפיזור.

חיים ילין: את זה אי-אפשר למנוע, זה בסדר.

רחל עזריה: מה אתם אומרים?

<ברוך לוברט: אם ככה, הסמכות שאנחנו רוצים לתת למפקח לא תחול רק על גופים מוסדיים, אלא היא תחול בכלל על כל הגופים, תאגידים בנקאיים או תאגידים אחרים.

חיים ילין: על כל מה שכן, ככה זה נראה הגיוני.

רחל עזריה: על הלא פרטיים.

<קריאות: - - -

חיים ילין: עוד הערה.

חיים ילין: לא קיבלתי תשובה כי היינו עסוקים.

חיים ילין: אני מבקש להעלות גם לשלושה מיליארד שקל.

חיים ילין: אני מבקש דווקא עכשיו בחוק, תתייחס גם לאגודות אשראי גם בשלושה מיליארד שקל בדיוק כמו הגמ"חים.

<קריאה: אין סמכות לזה.

חיים ילין: לא קיבלתי תשובה, אז אני מבקש שזה יהיה.

רחל עזריה: על מה?

חיים ילין: רחל, אני אסביר לך.

חיים ילין: אני לא בא מהתחום המשפטי, אני בא מתחום הביצוע.

חיים ילין: בדרך כלל הכשל של תחום הביצוע הוא כששני גורמים מטפלים כמעט אותו דבר.

חיים ילין: תמיד אני אומר שהכשל של החטיבה הצפונית והדרומית הוא בנחל הבשור.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי שם קורות כל הפשלות.

יגאל גואטה: איך אנחנו מגיעים מפה לעוטף עזה.

חיים ילין: בדיוק, זה תמיד ככה.

חיים ילין: בניהול אני תמיד הולך למקום שדן גם - - -

רחל עזריה: העולם לפי עוטף עזה.

חיים ילין: אני הולך תמיד לדיון שדן על דברים שמשיקים על הדיונים שאנחנו מדברים.

רחל עזריה: אני אתך, כן.

חיים ילין: והלכתי לגמ"ח, ובגמ"ח ניסיתי לעזור שם ולהסביר שכמו שיש אגודות אשראי - - -

יגאל גואטה: מה זה בגמ"ח?

יגאל גואטה: תסביר לי, לא הבנתי מה אתה אומר.

<אריאלה מלכה: בוועדת הכספים.

רחל עזריה: רגע, בואו נשמע.

חיים ילין: כמו שיש קהילות של אגודות אשראי, זה מהותי מה שהיה שם בדיון, יש קהילות של גמ"חים, שהם מכירים אחד את השני.

רחל עזריה: הם גם עושים P2P?

חיים ילין: לא, הרגולציה שונה.

חיים ילין: דרך ה- P2

חיים ילין: Pב-MOU הכנסנו כל מיני דברים שלא רק שייכים ל- .

חיים ילין: P2P

יגאל גואטה: שם הם עושים P2P בלי ריבית.

חיים ילין: בדיוק.

חיים ילין: אסור להם ריבית.

חיים ילין: ופה באה הנקודה.

חיים ילין: ואז אמרנו ששם עד 1.5 מיליארד, כי אם זה אגודות אשראי אז זה יהיה עד 1.5 מיליארד.

חיים ילין: פתאום אתמול שלושה מיליארד שקל.

חיים ילין: פי שניים.

חיים ילין: אז אני מבקש.

רחל עזריה: איפה שלושה מיליארד?

יגאל גואטה: מה שלושה מיליארד?

יגאל גואטה: אתה בא מאיזשהו מקום, לא היינו שם.

<סימה שפיצר: בגמ"חים.

רחל עזריה: בגמ"חים.

רחל עזריה: אנחנו לא בגמ"חים.

חיים ילין: סימה יודעת על מה אני מדבר.

יגאל גואטה: ולנו גם מותר לדעת?

רחל עזריה: אין בעיה, אבל אנחנו לא בגמ"חים עכשיו.

יגאל גואטה: מה זה שלושה מיליארד.

רחל עזריה: זה רלוונטי לסעיף?

חיים ילין: אני אסביר לך למה, כי אני לא בטוח שברוך יאשר ללכת רטרואקטיבי על החוק ולשנות חוק שרק חוקק לפני כמה חודשים.

רחל עזריה: ברוך, אתה רוצה להתייחס?

<ברוך לוברט: אם אני מבין נכון את הבקשה, הבקשה היא לחזור לפרק של אגודות אשראי ופיקדון, ששם הגבלנו את המגבלה מתי גוף עובר מהפיקוח של רשות שוק ההון לפיקוח של המפקח על הבנקים.

<ברוך לוברט: הגבלנו את המגבלה, כרגע היא בחוק 1.5 מיליארד שקלים.

<ברוך לוברט: הבקשה היא להגדיל את זה לשלושה מיליארד.

חיים ילין: נכון.

<ברוך לוברט: הנושא הזה היה מאוד משמעותי בדיונים שהיו בזמנו.

יגאל גואטה: אבל איך זה קשור לגמ"חים, לא הבנתי.

<ברוך לוברט: החלטה שלכם אם לפתוח עכשיו את הנושא, לדון בו.

<ברוך לוברט: אני מניח שהוא מאוד לא מוסכם על בנק ישראל.

חיים ילין: סימה, אני מצטער שאני עושה גם את זה וגם את זה.

רחל עזריה: בחל"ץ לא עשיתי את זה.

חיים ילין: בחל"ץ לא עשית את זה כי זה נכנס ל-MOU.

חיים ילין: פה לא יכול להיכנס ל-MOU.

רחל עזריה: לא, כי אמרנו שאנחנו לא פותחים את הסעיפים הקודמים.

רחל עזריה: גם תהיה בריא, אנחנו עוד חצי שעה עולים, פחות, 23 דקות עולים למליאה, אנחנו בשלב ההצבעות.

חיים ילין: אין קשר.

חיים ילין: אין קשר בכלל.

יגאל גואטה: אבל אנחנו לא מכירים את זה, זה נושא חדש.

יגאל גואטה: תן ללמוד את זה.

חיים ילין: אין קשר.

חיים ילין: אני אומר לך את זה.

חיים ילין: אני אומר לך, סימה, זה לא בסדר.

חיים ילין: אני אומר לך שממש לא בסדר מה שאתם עושים, אתם מפלים בין הקהילות.

חיים ילין: אתם הפרד ומשול בדיוק כמו ראש הממשלה, אותו דבר.

חיים ילין: אותו דבר.

חיים ילין: אני אומר לכם, לא נכון מה שאתם עושים.

חיים ילין: תקשיבי, רמת הצדק שלי היא כזאת שאני לא יכול לראות עיוות, ופה יש עיוות.

חיים ילין: וכשאתם צודקים אני בא ואני אתכם.

יגאל גואטה: אבל אי-אפשר, חיים, בדקה ה-90.

יגאל גואטה: אני לא מכיר את הנושא, מה ההשלכות, מה לא השלכות.

חיים ילין: אתמול זה עלה.

יגאל גואטה: אז בוא נדחה את החוק לעוד שבועיים ונלמד את זה.

רחל עזריה: חברים, אנחנו רוצים להתקדם.

רחל עזריה: על העניין הזה, חיים, בוא ניקח את זה, נשב ונדבר על זה עם סימה ונראה.

חיים ילין: ברוך, איך מתקנים את זה?

חיים ילין: צריך לתקן את החוק.

<ברוך לוברט: זה תיקון חוק, אבל צריך לדון בו, לא רק לתקן.

יגאל גואטה: יצחקו עלינו אם עכשיו נקבל החלטה ככה ברבע שעה.

רחל עזריה: ברוך, עוד משהו ברשימה שלך?

רחל עזריה: סיימת?

<ברוך לוברט: אני רק מבהיר להערה של יושבת-הראש.

<ברוך לוברט: בנושא הזה של הכסף המוסדי - - -

יגאל גואטה: מה נהיה פה הרעש הזה?

יגאל גואטה: מה קרה?

יגאל גואטה: מה זה, כיתה טיפולית?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: אתה לא יודע את זה?

יגאל גואטה: המורה מתעסקת בפלאפון והם מדברים.

רחל עזריה: מה לעשות, החוק שלי של הפיקוח על המזון בצהרונים עכשיו קורה במקביל בוועדה.

חיים ילין: כן, במקביל יש לי חוץ וביטחון גם.

<ברוך לוברט: אני שוב חוזר לנקודה של המוסדיים בהקשר של ההערה של יושבת-הראש.

<ברוך לוברט: למעשה, גם בתוך הצעת החוק אנחנו מכניסים את זה בשני מקומות, גם בהוראות לעניין מגבלה על היקף הכספים וגם לגבי העדיפות, כי את הערת גם על הנושא של העדיפות, אנחנו נקבע הוראות בנושא.

חיים ילין: תמתינו חמש דקות.

רחל עזריה: לא, אנחנו מצביעים, חבל.

חיים ילין: עכשיו?

רחל עזריה: עכשיו.

רחל עזריה: עכשיו אנחנו מצביעים.

רחל עזריה: סגרנו.

חיים ילין: אני צריך להצביע בחוץ וביטחון.

רחל עזריה: בסדר, אז אנחנו מצביעים עכשיו.

יגאל גואטה: תקראי לו.

רחל עזריה: אני מצביעה עכשיו.

חיים ילין: תני לי חמש דקות להצביע שם ולחזור.

<ברוך לוברט: נקודה אחרונה זה בנושא של העיצומים.

<ברוך לוברט: אנחנו מוסיפים, גילינו שלא היה סעיף לגבי סמכות להטיל עיצום כספי על מתן אשראי לקטינים.

<ברוך לוברט: וגם בנושא הזה, בהתאם לסעיף שהוסף, אנחנו מוסיפים גם סעיף בהקשר הזה.

<ברוך לוברט: זהו.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: בבקשה.

<עמי אלפן: הערה אחת.

<עמי אלפן: היות ששמענו את המתווה המוצע באמת רק ברגעים האחרונים, אנחנו מבקשים שתשקלו עוד פעם, היות שנתתם לבנקים שלוש שנים.

<עמי אלפן: אנחנו חושבים שראוי וסביר שאנחנו נוכל להיכנס לתחום בתקופה של עד שנה מהיום, אחרת יכול להיווצר פה איזשהו מצב לא הגיוני ולא סביר.

רחל עזריה: מה הבעיה?

יגאל גואטה: מה הבעיה?

יגאל גואטה: תיפרד ותיכנס.

יגאל גואטה: חצי שנה, לא שנה.

<קריאות: - - -

<עמי אלפן: אבל פרידה יכולה להיות גם בשלוש שנים.

<עמי אלפן: אני לא מחליט על זה, אין לי שליטה על זה.

<עמי אלפן: אני מבקש שייתנו לי לא יותר - - -

רחל עזריה: מעולה.

רחל עזריה: יופי, מצוין.

רחל עזריה: אנחנו מעלים עכשיו להצבעה.

חיים ילין: אמרתי לך חמש דקות.

<קריאות: - - -

<ורד קירו זילברמן: ברוך, תקריא את הסעיף לתיקון החוק שתמר אמרה.

רחל עזריה: ברוך, בבקשה.

<ברוך לוברט: אקריא את התיקון.

<ברוך לוברט: "תיקון חוק איסור הלבנת הון – הוראת שעה".

<ברוך לוברט: למעשה, זה תיקון שיאפשר לנו להוציא צו כבר מתחילת החוק הזה לגבי P2P.

<ברוך לוברט: אני רק אסביר.

<ברוך לוברט: אני מזכיר, מה שאנחנו עושים פה, כיוון שחוק האשראי נכנס לתוקף כבר ביוני, יתר הפרקים יכנסו רק ביוני 2018, כדי שנוכל להוציא צו איסור הלבנת הון – כיוון שהתיקון כרגע בחוק הקיים הוא רק ביוני 2018 – כדי שנוכל למעשה להוציא צו כבר בפברואר 2017 לגבי ה-P2P, אנחנו קובעים הוראת שעה שכבר משנה את חוק איסור הלבנת הון ומאפשרת לנו להוציא צו בנושא הזה כבר בתחילת 2018.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: אני מעמידה את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים - - -

חיים ילין: וההגדרה של המוסדיים?

חיים ילין: הגדרתם אותם כשלא הייתי פה?

רחל עזריה: עשינו, עשינו.

רחל עזריה: אני מעמידה את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים) (תיקון מס' 4) (הפעלת מערכת לתיווך באשראי), התשע"ז–2017, להצבעה, כולל השינויים שהתבקשו והוספו.

רחל עזריה: ואנחנו מסמיכים את הייעוץ המשפטי של הוועדה לנסח את עניין הגנת ינוקא.

רחל עזריה: מי בעד?

רחל עזריה: מי נגד?

רחל עזריה: מי נמנע?

רחל עזריה: אין.

רחל עזריה: בעד – 3

רחל עזריה: נמנעים – אין

רחל עזריה: יופי.

רחל עזריה: תודה רבה רבה.

<קריאה: כל הכבוד, בהצלחה.

<קריאה: (מחיאות כפיים)

רחל עזריה: רגע.

רחל עזריה: אני רק רוצה לומר תודה רבה לכולם.

רחל עזריה: באמת, זאת הייתה משימה מאוד טובה, ומאוד מאוד נהנינו.

חיים ילין: רחל, אני חייב להגיד לך שעשית את זה יפה, ממש.

חיים ילין: (מחיאות כפיים)

רחל עזריה: תודה רבה.

יגאל גואטה: בהשראת התינוק והלידה, אני מקווה שלא יצא ילד דביל, והשם יעזור.

רחל עזריה: יאללה, התינוק והלידה.

רחל עזריה: שנעשה הרבה דברים טובים.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: ואם אתם רוצים, תקשיבו לנאום במליאה, אני אגיד בערך את כולכם.

רחל עזריה: אז תודה רבה רבה רבה.

רחל עזריה: הישיבה נעולה.