ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 536, 2017-06-19 10:00

עבדאללה אבו מערוף: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

עבדאללה אבו מערוף: על סדר היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - מניין שהות בישראל לעניין תושבות), התשע"ז-2016, פ/3464/20, הצעת ח"כ ישראל אייכלר.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק שעבר בקריאה טרומית והיום זה דיון טרומי והכנה לקריאה ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: נשמע את חבר הכנסת אייכלר ואחר כך את המשרדים השונים בכל מה שנוגע וקשור לחוק.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: בוקר טוב לך, היושב-ראש, חבר הכנסת אבו מערוף.

ישראל אייכלר: אני מעריך את העובדה שאתה מוכן לשבת בראשות הוועדה הזו ולאשר את החוק הזה, כי אנחנו יודעים שחוק השבות הוא חוק בעייתי מבחינתך, ובצדק.

ישראל אייכלר: כל אלה שמדברים על מדינה דמוקרטית – העניין של הכניסה לישראל הוא השער של חוסר הדמוקרטיה, הכחשת הדמוקרטיה בבסיסה, אבל זה צורך, כי מדינת ישראל היא מדינה יהודית בהגדרה, ואם אתה חי עם ההגדרה הזו בשלום אז אנחנו יכולים להתקדם בדיון.

ישראל אייכלר: מה שאנחנו מבקשים זה דבר פשוט ביותר: אדם שמגיע לארץ ישראל ומתיישב בה, ורוב חייו, מהות חייו, שזה נבחן אם הוא יושב פה לפחות 183 ימים – אנחנו רוצים שהוא יהיה זכאי לקבל מה שהוא היה זכאי לקבל מהיום הראשון שהוא נכנס לארץ, כי אין בזה שום הגיון למנוע ממנו.

ישראל אייכלר: כמובן שמדינת ישראל והביטוח הלאומי וכל המוסדות צריכים לבדוק את רצינותו, האם הוא באמת יושב פה או שהוא סתם תייר שהגיע ונוסע.

ישראל אייכלר: זה בסדר גמור.

ישראל אייכלר: אבל ברגע שהוכח שבאמת מרכז חייו בארץ, הוא צריך להיות זכאי מהרגע שהוא נכנס, אין שום הבדל בינו ובין עולה חדש שמקבל ביום כניסתו את התעודה ואת כל הזכויות.

ישראל אייכלר: זו פשוט אפליה שאנחנו צריכים למנוע וזו מטרת החוק.

ישראל אייכלר: האם אני צריך להסביר עוד?

ישראל אייכלר: מדברי ההסבר: מדובר בבעלי אשרות כניסה לישראל המתגוררים בישראל מספר חודשים ולעיתים אף מספר שנים, באשרות חוקיות זמניות על פי רוב אשרת תייר.

ישראל אייכלר: עד שמקבלים אישור מרשות האוכלוסין לוקח זמן.

ישראל אייכלר: אני מבין את זה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר בהערת אגב, אני לא יודע אם יושבים פה האנשים הנכונים – מאז תחילת החודש הזה, כשהתחילו עם חלוקת הדרכונים הביומטריים, ותכף אסביר למה זה קשור – יש הכבדה נוראית על הציבור.

ישראל אייכלר: לא נותנים אפילו לאנשים לבוא ולשבת בתור 4 שעות כפי שהיה עד היום.

ישראל אייכלר: אומרים שם - אם לא הזמנת באינטרנט תור, אתה לא יכול בכלל להגיע.

ישראל אייכלר: אנשים שצריכים לנסוע בעוד שבועיים-שלושה אין להם בכלל סיכוי עד שיגמרו להכין את הדרכון המורכב יותר.

ישראל אייכלר: לא מאפשרים אפילו במקרים חריגים אפשרות שאדם שצריך דרכון יקבל אותו, כך שאנחנו מכירים כבר לפחות 70 שנה את הביורוקרטיה השלטונית בישראל וגם במשרד הפנים.

ישראל אייכלר: לכן אני מאמין שהם צריכים 183 יום בשביל לבדוק, אבל ברגע שהם החליטו הם צריכים לזכות אותו מיום הכניסה לישראל.

ישראל אייכלר: זו הבקשה, ולא לתת המתנה כפולה לאישור תושבות בביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: מההתחלה הוא צריך לקבל את כל הזכויות.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, שוב.

עבדאללה אבו מערוף: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

עבדאללה אבו מערוף: מובן שהתיקון הזה הוא תיקון שבא להגיד שמבחינה קלנדרית – בן אדם הגיע, ונבדקו כל הזכויות שלו ואם אכן הוא זכאי כמובן שמגיע לו מיום כניסתו ולא יאבד מבחינת הזכויות 183 ימים, חצי שנהץ העובדה שהוא היה כאן והיה זכאי.

עבדאללה אבו מערוף: אם הוא נבדק והיה זכאי, אז זה מוצדק שאכן הספירה תהיה מיום כניסתו, ולא שהוא שהה כאן ללא כל זכות.

עבדאללה אבו מערוף: נשמע את עמדת הביטוח הלאומי.

<יוסף פולסקי: בוקר טוב.

<יוסף פולסקי: אני מהמוסד לביטוח לאומי ונמצא אתי כאן גם דני זקן, סגן סמנכ"ל הביטוח הלאומי וכנראה יצטרף לדברים שלי בהמשך.

<יוסף פולסקי: אני קודם אציג את המצב החוקי הקיים – אדם נכנס לארץ, מקבל, לעתים, אשרות שהייה זמניות ולאחר זמן הוא מקבל אשרה מזכה, כגון – א2 – תלמיד, א5 – כללי ו-א1, עולה בכוח.

<יוסף פולסקי: למעשה, המצב החוקי היום - - -

עבדאללה אבו מערוף: אם אפשר אז תפרט קצת.

<יוסף פולסקי: א1 זה עולה בכוח, א2 זה תלמיד, וא5 זה כללי, זה יכול להיות גם הומניטרי, מסיבות כאלה ואחרות.

<יוסף פולסקי: המצב החוקי היום אומר שמיום קבלת האשרה על פי החוק סופרים 183 ימים לבדיקת הרצינות שלו, האם באמת כוונתו לקשור את מגוריו בארץ, האם הוא בא להשתקע פה וכל מבחני הזיקות שהוכרו בפסיקה – האם הוא העביר לפה את נכסיו, משפחתו, את הקשרים החברתיים שלו – ועוד ועוד מבחנים שנקבעו גם בפסיקת בתי הדין לעבודה וגם בתי המשפט האזרחיים.

<יוסף פולסקי: כך אנחנו בוחנים האם אדם באמת העביר את מרכז חייו מהארץ שהוא התגורר בה לארץ ישראל.

<יוסף פולסקי: אחד מתנאי הסף, כמובן, אם אתה בא להתגורר בארץ, אתה צריך לשהות בה פרק זמן סביר, זה לפחות חצי שנה במהלך השנה.

<יוסף פולסקי: 183 ימים במהלך השנה.

<יוסף פולסקי: היום אנחנו סופרים את זה מיום קבלת האשרה המזכה, סופרים מעין הוכחת רצינות כזו של 183 ימים.

<יוסף פולסקי: לאחר מכן, אם באמת סבר הגורם המוסמך שאכן הוכחה הרצינות שלו והוא באמת קשר את גורלו בארץ, אז באמת מכירים בתושבות שלו לאחור, רטרואקטיבית מיום קבלת האשרה המזכה.

<יוסף פולסקי: כלומר, כבר היום הוא לא מפסיד את ה-183 ימים האלה, כי זה ניתן לו ברטרו, אבל הבעיה, וזו בעצם העמדה שלנו, ולכן הצטרפנו לרוח הצעת החוק, שבעצם זה יוצר מנגנון ביורוקרטי, כי אדם, בעצם, כל עוד לא חלפו ה-183 ימים האלה, צריך להוציא מכיסו הוצאות פרטיות, ביטוחים רפואיים ואחרים.

<יוסף פולסקי: אחרי שמוכרת תושבותו לאחור, ככל שמוכרת, אז יש תהליך ומנגנון של ועדות, החזרים, וזה קצת מסבך את כל העניין.

<יוסף פולסקי: לכן באנו לפשט בעצם את כל התהליך, ולכן בן אדם שהיה מקודם בארץ מיום קבלת האשרה, 183 ימים קודם לכן - - - בעצם, הכוונה של הצע החוק היא להתחיל את הספירה קצת מוקדם יותר.

<יוסף פולסקי: שהספירה לא תהיה מיום קבלת האשרה אלא 183 ימים קודם לכן.

<יוסף פולסקי: זו עמדתנו.

<יוסף פולסקי: באשר להצעה לקבל את זה מיום כניסתו לישראל – לדעתנו זה מאוד סבוך, מעורר הרבה שאלות, וגם לעתים האוכלוסיות האלה לא תמיד מעוניינות בכך.

<יוסף פולסקי: אבל בעצם, הכרה בתושבות היא לא רק תושבות בעלמא, היא גם גוררת זכויות, גם חובות – תשלומי ביטוח לאומי - - -

ישראל אייכלר: רק אם הוא רוצה, ברור.

ישראל אייכלר: אם הוא רוצה, צריך להכיר בו - - - זה תאריך מאוד ברור וידוע שאף אחד לא מכחיש.

<יוסף פולסקי: השאלה אם אנחנו נותנים בידיו את הבחירה - -

ישראל אייכלר: בוודאי.

<יוסף פולסקי: - - מתי לעשות את זה.

<יוסף פולסקי: אם הוא רוצה אחרי 5 שנים להיות מוכר, ומסיבותיו שלו הוא בחר שלא להיות מוכר כתושב, ואז הוא מתחיל את כל התהליכים לקבל את האשרה המזכה, הצעת החוק, ככל שהיא תתקבל, תיתן לו זכאות מיום כניסתו לארץ ונותנת בידו את הבחירה מתי לעשות לו.

<יוסף פולסקי: כאשר משיקוליו כשזה לא יהיה נוח לו הוא לא יעשה את זה.

<יוסף פולסקי: לכן, לעמדתנו, צריך להיות קו ברור ואחיד של 183 ימים מיום קבלת האשרה המזכה.

<יוסף פולסקי: כמובן שאם אותו עולה בכוח או תלמיד או כל זכאי אחר ירצה לממש את זכאותו כאשר הוא עולה לארץ - - -

עבדאללה אבו מערוף: ואם הוא נכנס, שהה כאן חודש או שנה וחצי ואחר כך הגיש את הבקשות שלו – באיזה מעמד הוא היה כאן?

<יוסף פולסקי: האפשרות לתת לו רטרו - - -

עבדאללה אבו מערוף: זה גם לא מוגדר בחוק.

<יוסף פולסקי: לא, כיום זה מוגדר בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: אבל מה שאמרת – שלא ניתן את ה-193 ימים – קצת פחות.

עבדאללה אבו מערוף: אבל נניח שהוא שהה כאן שנה וחצי ולא ידעתם עליו.

עבדאללה אבו מערוף: הוא שהה באופן עצמאי, חי, לא הצטרך שירותים כמו קופת חולים, שירות רפואי, רופא – לא כלום, לא עשה תאונת דרכים – לא כלום.

עבדאללה אבו מערוף: בעצם שהייתו הזו כאן, אף אחד לא יודע עליו.

עבדאללה אבו מערוף: זה צריך להיות מוגדר.

עבדאללה אבו מערוף: מי שרוצה להגיש בקשה לאיזה שהן זכויות – שיגיש.

עבדאללה אבו מערוף: מי שלא הגיש – לא הגיש.

עבדאללה אבו מערוף: שהה כאן שנה ולא ידעתם עליו, אבל בכל זאת מיש רוצה ויש לו את הזכות שאכן תהיה הגדרה מתי הוא יקבל את הזכות הזו – אם זה מיום כניסתו, או בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: על זה צריך לדבר.

עבדאללה אבו מערוף: לא להשאיר את הדבר ככה פרוע ולא מובן.

<יוסף פולסקי: דווקא אני מתחבר לדברי היושב-ראש, ולדעתנו צריך להגדיר את זה.

<יוסף פולסקי: אנחנו דווקא סבורים שכן צריך לעגן את זה ולא לעשות את זה אמורפי.

<יוסף פולסקי: שלא יהיה מצב שאדם יישב פה שנה וחצי, כמו שהיושב-ראש אמר, או תקופה ארוכה או קצרה יותר, יישב פה באשרות שהייה כדין – אשרות תייר, עובד, וכל האשרות האחרות, והוא יבחר משיקוליו מתי להגיש את הבקשה.

<יוסף פולסקי: לכן אנחנו מציבים בפניו לעמדתנו מה המצב הראוי.

<יוסף פולסקי: אתה יכול להגיש את הבקשה לרשות המוסמכת, לרשות האוכלוסין, רשות ההגירה, מתי שנוח לך, ורשות האוכלוסין, הגורם המוסמך, תבחר אם לתת לך את האשרה או לאו.

<יוסף פולסקי: אבל אתה צריך לדעת שהתושבות שלך לא תהיה לפני יום מתן האשרה.

<יוסף פולסקי: ואז, בידיך הבחירה – שהיית כאן שנה וחצי קודם, חברת להיות פה כתייר, אתה לא רוצה להסדיר את מעמדך?

<יוסף פולסקי: זה מצוין, אבל תדע לך שככל שתרצה להסדיר את מעמדך, הזכויות שלך והחובות שלך מכוח חוק הביטוח הלאומי לא יהיו יום לפני קבלת האשרה.

ישראל אייכלר: מה אתה מיתמם?

ישראל אייכלר: אתה ממש מציג מצג שווא.

ישראל אייכלר: אני מדבר על אדם שרוצה מהיום הראשון להיות פה, להיות אזרח ועולה בכוח.

ישראל אייכלר: אתה מביא לי מישהו שאחרי 5 שנים הוא ייזכר ואז אתה תצטרך לתת לו רטרו.

ישראל אייכלר: זו טענה שאתה תבדוק אותה ותעשה את זה שלמשל אחרי שנה, שנתיים – הביטוח הלאומי גם היום, אם אני זכאי למשהו, נותנים רק שנתיים רטרו, או חמש שנים.

ישראל אייכלר: הם לא נותנים יותר אחורה.

ישראל אייכלר: אבל בגלל זה אתה תפגע באלפי אנשים, שאתה פוגע בהם יום יום.

ישראל אייכלר: הם רוצים להיות אזרחים ואתם סוחבים אותם וסוחבים אותם, ובסוף אתה בא ואומר לי שבגלל ההוא שחמש שנים לא החליט – אני לא נותן לאף אחד.

ישראל אייכלר: אז תחריג אותו, זה שאחרי שנתיים-שלוש הוא לא נתן, או תיתן רטרו שנתיים, בבקשה.

ישראל אייכלר: היום שבו הוא צריך להיחשב זה היום שבו הוא נכנס לארץ, הכנסת החליטה על כך פה אחד, לא היו מתנגדים.

<קריאות: - - -

עבדאללה אבו מערוף: הצטרפה אלינו חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, אז ניתן גם לה את זכות הדיבור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שהעיקרון ברור.

ישראל אייכלר: צריך שאדם שנכנס לארץ כמו עולה חדש, כך כל בעלי האשרות האחרים.

ישראל אייכלר: המדינה סוחבת ביורוקרטיה היא מחלה ישראלית בכל המשרדים, לא רק בביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: דווקא עם הביטוח הלאומי יש לנו, בוועדה לפניות הציבור, יחסים מאוד טובים.

ישראל אייכלר: נכון?

יוליה מלינובסקי: יש לנו פניות ציבור מפה ועד הודעה חדשה.

ישראל אייכלר: כן, וגם יש לנו אוזן קשבת שם.

ישראל אייכלר: אז אין לי טענה שהביטוח הלאומי שונה.

ישראל אייכלר: אבל עצם העובדה שהיחס אל האזרח הוא יחס של סחבת וסחבת ,את זה אנחנו רוצים למנוע.

ישראל אייכלר: אתם רוצים לבדוק, תבדקו.

ישראל אייכלר: הזכאות תתחיל מהיום שהוא נכנס.

יוליה מלינובסקי: אלא אם כן הוא הצהיר אחרת.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: אם אתה אומר - - - אז תגיד רק שנתיים אחורה.

עבדאללה אבו מערוף: חבר הכנסת אייכלר מתכוון - - - נשמע את חברת הכנסת מלינובסקי ואחר כך אגיד את ההערה שלי.

יוליה מלינובסקי: אני מתחברת למה שאמר חבר הכנסת אייכלר.

יוליה מלינובסקי: הזכאות מהיום הראשון אלא אם כן אדם באופן רשמי מצהיר שהוא לא רוצה.

יוליה מלינובסקי: זהו, נגמר הסיפור.

עבדאללה אבו מערוף: במידה והוא הגיש.

יוליה מלינובסקי: הזכות היא אוטומטית.

יוליה מלינובסקי: אדם בא, חותם על מיליון טפסים, נכון?

יוליה מלינובסקי: אז אומרים לו: דע לך שמהיום הראשון אתה זכאי, אלא אם כן אתה לא מעוניין, ואז אין בעיה.

עבדאללה אבו מערוף: נציג האוצר ישנו כאן?

ישראל אייכלר: במקרים אחרים, כמה שנים אחורה אתם נותנים?

<יוסף פולסקי: תלוי בקצבאות.

<יוסף פולסקי: יש הבדל.

ישראל אייכלר: הרגיל.

<יוסף פולסקי: הכלל הרגיל הוא שנה.

ישראל אייכלר: אז גם פה תנו לו שנה.

ישראל אייכלר: אם הוא נזכר אחרי שנים – תנו לו שנה.

ישראל אייכלר: אבל מי שרוצה מהרגע הראשון, תנו לו מהרגע הראשון.

יוליה מלינובסקי: הזכות האוטומטית צריכה להיות אוטומטית, מההתחלה.

עבדאללה אבו מערוף: בואו נשמע.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא נעשה ויכוח, דיאלוג.

עבדאללה אבו מערוף: עדיף שנשמע את כל העמדות ואחר כך ניתן את ההערות.

<שי סומך: אני חושב שיש כאן אי הבנה.

<שי סומך: אני אסביר בקצרה את המצב החוקי.

<שי סומך: המצב החוקי היום הוא שבאשרות מסוג א1, א2 ו-א5 יש צורך בתקופת רצינות של חצי שנה.

<שי סומך: הצעת החוק שהגיעה לוועדת שרים דיברה על כך שמקדימים את תקופת הרצינות.

<שי סומך: במקום שתקופת הרצינות תיספר מיום מתן האשרה, היא תוכל להיספר גם לפני יום מתן האשרה.

<שי סומך: בזה תמכה הממשלה, כמובן – בתיאום עם המשרדים הנוגעים בדבר.

<שי סומך: זאת היתה ההצעה - - -

ישראל אייכלר: מיום הכניסה לישראל - - -

<שי סומך: לא, לא.

<שי סומך: אז היתה אי הבנה.

<שי סומך: גם בדברי ההסבר וגם בנוסח – ככה אנחנו הבנו את זה.

<שי סומך: בזה הממשלה תמכה.

<שי סומך: אם יש הצעה אחרת, הממשלה - - -

ישראל אייכלר: שורה ברורה שכל ילד בישראל יכול לקרוא: "מוצע לקבוע כי ספירת 183 הימים תיעשה מיום הכניסה לישראל ולא מיום קבלת האשרה".

ישראל אייכלר: ברור?

ישראל אייכלר: זה מה שהיה בוועדת שרים.

<שי סומך: אין בעיה.

<שי סומך: זה מה שכתוב כאן, בנוסח שמונח לפניכם.

עבדאללה אבו מערוף: ועדת השרים הצביעה על נוסח אחר?

עבדאללה אבו מערוף: אישרה אותו והוא עבר בטרומית?

<שי סומך: בדיוק הנוסח שמונח לפניכם.

<שי סומך: אבל מה שכתוב, אדוני, שהזכאות היא רק 6א1 ויש תקופת רצינות של חצי שנה, בכל מקרה.

<שי סומך: בזה הממשלה תמכה, לא במשהו אחר.

<שי סומך: אם יש רצון - - -

עבדאללה אבו מערוף: הממשלה תמכה על תנאי במידה ויש א1.

עבדאללה אבו מערוף: כן?

<שי סומך: ברור.

<שי סומך: זה מה שכתוב.

<שי סומך: יש א1 ויש - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שעל א1 לא צריך חוק, עם כל הכבוד.

עבדאללה אבו מערוף: חבר הכנסת אייכלר הקדים ואמר - - - אם אתם מערבים עכשיו דברים אנחנו נסיר את החוק, חוק השבות - - - חוק העלייה, על עולה.

עבדאללה אבו מערוף: למה אתם מערבים אותו, אני לא מבין.

<שי סומך: לא.

<שי סומך: יש תנאים.

<שי סומך: תנאי אחד זה אשרה א1, על זה אין ויכוח, ותנאי שני – שיש תקופת רצינות של 183 ימים.

<שי סומך: זה מה שהיה כתוב בהצעת החוק המקורית, זה מה שמונח כאן, לפניכם, ובזה אנחנו תומכים.

<שי סומך: אם יש משהו אחר שרוצה לוותר על תקופת הרצינות של ה-183 ימים, לא בזה הממשלה תמכה, ולהערכתי היא גם לא תתמוך.

ישראל אייכלר: אני רוצה לצטט מהפרוטוקול של הכנסת שנתנה לי המנהלת, מה שאמרתי לפני ההצבעה ועל מה הצביעה מליאת הכנסת פה אחד: "אני מבקש לתקן ש-183 הימים שייקבעו שהאדם הזה חי פה יתחילו להיספר מהיום שבו הוא עלה לארץ, מהיום שהוא נכנס לארץ, יתחילו להיספר 183 ימים בלי לחכות עד שהוא יקבל את האשרה".

ישראל אייכלר: מספיק ברור?

<שי סומך: אבל ועדת השרים דנה בהצעת חוק מסוימת.

<שי סומך: הצעת החוק שעמדה בפני ועדת השרים דיברה על אשרה של א1 פלוס תקופת רצינות של 183 ימים.

<שי סומך: זה מה שעמד בפני הוועדה.

ישראל אייכלר: ופה אני רוצה לצטט את שר העבודה כדי לחזק את דברי, הוא השיב בשם הממשלה, והוא מוסמך: "אני חושב שהצעת החוק הזו במקומה וצודקת, ולכן הממשלה תומכת בהצעת החוק, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק, תודה רבה".

ישראל אייכלר: אני יודע שהאוצר לא מתנגד לכך - - -

עבדאללה אבו מערוף: האוצר אינו מתנגד לכך, רק שהוא איננו.

<שי סומך: זו הצעה שהגשת בקריאה טרומית והיא מדברת על שני תנאים:

<שי סומך: א1 ותקופת רצינות של 183 ימים שהיא לפני תקופת האשרה.

<שי סומך: זה מה שאתה הגשת, אדוני.

<שי סומך: גם בדברי ההסבר וגם בנוסח.

<שי סומך: ככה אני מבין.

ישראל אייכלר: יש לי תחושה של שיח חרשים.

ישראל אייכלר: אני מקריא דברים ברורים מהפרוטוקול - -

<שי סומך: אבל הפרוטוקול היה אחרי הדיון בוועדת שרים.

ישראל אייכלר: - - אני מקריא דברים ברורים מהצעת החוק.

ישראל אייכלר: מה אתם מסבירים לי?

<שי סומך: אבל הפרוטוקול היה אחרי ועדת שרים.

<שי סומך: ועדת שרים היתה לפני הדיון במליאה.

<שי סומך: המליאה דנה בנוסח מסוים, בנוסח שאנחנו מבינים אותו ככה.

ישראל אייכלר: אי אפשר להבין אחרת, אלא אם כן זה יהיה בניקוד, אולי, אבל זה פשוט וחד משמעי.

<שי סומך: - - - את חוות הדעת על סמך מה שאנחנו הבנו.

עבדאללה אבו מערוף: אם ראינו שיש כאן

עבדאללה אבו מערוף: איזושהי אי הבנה או פרדוקס ומשרד המשפטים מדבר על נוסח כאילו אחר, וחבר הכנסת ישראל אייכלר מקריא מה שהיה – אני חושב שצריך קודם כל לתאם את העמדות עם השרים, לראות - - -

<שי סומך: זאת החלטת הממשלה.

<שי סומך: החלטת הממשלה התייחסה לנוסח מסוים של הצעת החוק והנוסח הזה הוא - - -

עבדאללה אבו מערוף: נשמע את עמדת היועצת המשפטית.

עבדאללה אבו מערוף: גברתי, אפשר להסביר את מה שמוסבר ולא ברור, כנראה?

<ורד קירו זילברמן: אין לי מה להסביר.

<ורד קירו זילברמן: מה שטוען המציע שלמעשה הוא רוצה שה-183 ימים ייספרו מרגע הכניסה של אדם לישראל על אשרה זו או אחרת.

<ורד קירו זילברמן: אם הבנתי נכון הביטוח הלאומי ומשרד המשפטים מתנגד ורוצה שכן תהיה זיקה בין יום קבלת האשרה המזכה – וצריך להבין שהזכאות של האדם היא רק אם הוא נכנס לישראל או מקבל במהלך שהייתו בישראל את אחת מהאשרות המזכות, אשרות התושבות שמזכות אותו בזכויות מכוח הביטוח הלאומי.

<ורד קירו זילברמן: האמירה פה שבמקום ללכת קדימה אנחנו אומרים – ביום שאותו אדם קיבל את האשרה המזכה אנחנו מתחשבים אם היה בישראל בחצי השנה האחרונה, ישב והוכיח שבאמת 183 ימים הוא ישב בה ועבר את מבחן התושבות, אז לא נאלץ אותו - - - זאת אומרת, העיוות שבעיניי תוקן פה, ופה זו הבשורה הגדולה – אותו אדם שנכנס לישראל ביום הכניסה שלו וקיבל את האשרות המזכות או אותו אדם שהגיע עם אשרה זו או אחרת וביום שקיבל את האשרה המזכה כבר לא יצטרך לשבת 183 ימים - - -הוא לא מוכיח, הוא לא יצטרך לשבת ולחכות עוד 183 ימים, אלא – היה והוא כבר ישב בישראל מכוח אשרה זו או אחרת והוכיח רצינות זו או אחרת, ופה באמת הביטוח הלאומי הוא זה שמחליט, וכך גם הפסיקה אומרת – אז אנחנו מתקנים את העיוות הזה.

<ורד קירו זילברמן: הוא לא יצטרך להוציא מכספו את הכספים, הוא לא יצטרך אחר כך לרוץ ולתבוע.

<ורד קירו זילברמן: אני באמת חושבת שיש פה הישג ויש פה אמירה אבל אפשר להתווכח על כמה זמן אחורה אנחנו רוצים ללכת ולראות ממתי האדם זכאי.

<ורד קירו זילברמן: פה, האמירה של הביטוח הלאומי אומרת – אנחנו רוצים לבדוק את זה.

<ורד קירו זילברמן: קודם כל לא לנתק את הקשר בין היום שבו הוא קיבל את האשרה המזכה לבין הזמן שבו אנחנו בוחנים את מבחן התושבות, גם כדי לא ליצור להם בעיה, כי המבחן הזה הוא מבחן שקיבל את התוקף שלו בפסיקה, וגם כדי באמת להוכיח את הרצינות של האדם, כי בזמן שהוא היה בישראל הוא יכול להיות בישראל 10 שנים אחורה, לצאת ולהיכנס – אנחנו לא יודעים מה הוא היה וגם יקשה עלינו לבדוק את זה.

<ורד קירו זילברמן: לכן הם מדברם על 183 ימים אחורה.

<ורד קירו זילברמן: אפשר לדבר על קצת יותר, אני לא יודעת, זה נתון להחלטה של - - -

ישראל אייכלר: מה קורה עם מס הכנסה?

ישראל אייכלר: מתי אדם מתחיל לשלם מס הכנסה, 183 יום מהיום שהוא נכנס או מאז שהוא קיבל אשרה?

ישראל אייכלר: אדם שחויב במס הכנסה.

ישראל אייכלר: למה אני שואל על מס הכנסה?

ישראל אייכלר: למס הכנסה יש את אותו חוק.

<דני זקן: קודם כל השאלה שלך לגבי תושבות ומס הכנסה – יש למס הכנסה הגדרה שונה מההגדרה של הביטוח הלאומי.

<דני זקן: התכלית שונה, המבחנים שונים - - -

ישראל אייכלר: גם שם 183 ימים.

<דני זקן: שם יש להם כל מיני חזקות.

<דני זקן: בכל מקרה אין שום קשר בין מס הכנסה למוסד לביטוח לאומי.

ישראל אייכלר: אני מביא את זה כדוגמה, ששם אתם יודעים מה זו רצינות.

ישראל אייכלר: אם יושב פה כך וכך ימים אז הוא חייב במס הכנסה כי הוא יושב פה ברצינות.

<דני זקן: אמרתי לך – המבחנים שונים - - -

עבדאללה אבו מערוף: שם חובות וכאן זכויות.

עבדאללה אבו מערוף: זה ההבדל.

<דני זקן: היום המצב החוקי הוא כזה – בכל מקרה בעלי אשרות ישיבה מסוג א1 ו-א2, ו-א4 זה נלווה ל-א2, כלומר, זה בנות הזוג של אותם תלמידי ישיבה והילדים שלהם, ובעלי אשרות א5 – כל האוכלוסיות האלה של בעלי אשרה, מרגע שהם קיבלו את הרישיון הם צריכים להמתין לפחות 183 ימים, כאן להתגורר בישראל, כדי שנוכל להכיר בהם כתושבים.

<דני זקן: מרגע שהם נמצאים בישראל 183 ימים מכירים בהם כתושבים רטרו, מהרגע שהם קיבלו את הרישיון.

<דני זקן: זאת אומרת שאם הם יצאו לחודש, למשל, במהלך 183 הימים אלה, כבר נדחית להם בעוד 30 יום ההכרה בתושבות רטרו.

<דני זקן: מה, בעצם ההצעה רוצה?

<דני זקן: לבוא ולסייע פה, בעצם, לאוכלוסייה.

<דני זקן: העוגן – וזה מה שחשוב שתזכרו, ואני אתן לכם דוגמה, כי אני מניח שגם אתם לא תרצו את זה.

<דני זקן: יכול להיות שאותו אחד שיש לו אשרה א5 נכנס לפה, לישראל לפני 10 שנים, כתייר.

<דני זקן: היה פה, טייל פה חצי שנה, עזב ל-10 שנים, לימים חזר לחיות פה בישראל, התחתן עם בעלת אזרחות ישראלית וקיבל אשרה א5.

<דני זקן: לפי הפרשנות שלכם אנחנו נצטרך להכיר בו כתושב ישראל 10 שנים רטרו, בגלל שלפני 10 שנים הוא היה כאן באשרה של תייר.

<דני זקן: דבר ראשון, אנחנו לא מכירים בכלל בתיירים כתושבים.

ישראל אייכלר: נתתם לו אישור, לאותו בן אדם - - -

<דני זקן: איזה אישור נתנו לו?

ישראל אייכלר: לא נתתם לו, אז הוא לא יכול - - -

<דני זקן: אבל הוא נכנס לפה, ולפי הנוסח הוא שהה בישראל.

<דני זקן: הוא היה פה לפני 10 שנים לחצי שנה.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מדברים על זה.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על אדם שהיה - - - אותו הדבר אתה יכול לשאול על עולה חדש.

ישראל אייכלר: עולה חדש היה פה שנה, קיבל תעודת עולה עם כל הזכויות, והלך ל-10 שנים.

ישראל אייכלר: אחר כך הוא חוזר והוא אזרח ישראלי.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לבטל את זה?

<דני זקן: הוא אזרח ישראלי אבל כשהוא עזב ל-10 שנים, נכון שיש לו אזרחות אבל מול המוסד לביטוח לאומי, לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, הוא יהיה חייב להוכיח מחדש שמרכז החיים שלו הועתק חזרה לישראל.

ישראל אייכלר: יופי.

ישראל אייכלר: אותו הדבר תעשו גם לאיש הזה.

<דני זקן: אני חושב שאנחנו מדברים על אותו הדבר, כי בסך הכל אנחנו תומכים בזה.

<דני זקן: מה אנחנו רוצים, בסופו של דבר?

<דני זקן: - - -

ישראל אייכלר: כמה זמן זה מאז שהוא נכנס לארץ עד שהוא מקבל את האשרה הזו?

<קריאה: זה הרבה זמן.

ישראל אייכלר: אם זה היה יומיים, אז לא - - -

עבדאללה אבו מערוף: זה חודשיים-שלושה.

<דני זקן: דווקא ההצעה של החוק באה לסייע לאוכלוסייה הזו שלקוח להם לפעמים פרקי זמן עד שהם מקבלים את הרישיון לאשרה א1, א2 או א5.

<דני זקן: מה שאנחנו רוצים זה פשוט מאוד לקחת את התקופה לפני שהם קיבלו את האשרה שמקנה תושבות, בדרך כלל הם נמצאים כאן באשרת תייר, אפילו באשרת עובד זר.

<דני זקן: אנחנו רוצים לקחת את התקופה, להתחשב בתקופה שהם היו פה, בישראל, כדי בסופו של דבר לצמצם את התקופה של ההמתנה שתהיה להם אחרי שהם יקבלו את הרישיון שמקנה תושבות.

<דני זקן: זו בסך הכל ההצעה, וזה דבר מאוד טוב ומאוד מבורך.

<דני זקן: כמו שקודם, מבחינת ההצעות שלנו, היתרונות שיש, בעצם, להצעה הזו – זה ימנע פה הרבה מאוד סרבול של מנגנון שלם שקיים היום מבחינת ההחזרים – של הוצאות רפואיות, והחזרים של תשלומי דמי ביטוח שהם צריכים לשלם לקופות החולים.

<דני זקן: זה בסך הכל ההצעה, אבל אנחנו לא יכולים להרחיק לכת וללכת לתקופות מלפני 5 שנים ו-10 שנים - - -

עבדאללה אבו מערוף: כאן לא מדובר.

עבדאללה אבו מערוף: כתוב – "ביום כניסתו" - - -אפשר להוסיף, ואפשר לתקן - - -

ישראל אייכלר: היושב-ראש הבין את זה טוב.

עבדאללה אבו מערוף: לא להתייחס ל-10 שנים, אלא שנתיים וחצי האחרונות.

עבדאללה אבו מערוף: נוכל לעגן בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לעשות מה שאתה אמרת, זה יישאר - - - אנחנו עכשיו לקראת קריאה ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר למצוא את המשוואה הנכונה איך לעגן, לא להשאיר את זה פרוע – 10 שנים, מה שאמרת.

עבדאללה אבו מערוף: הדוגמה לא כל כך נכונה, לא כל כך אקטואלית – ולהגיד: "מכניסתו האחרונה לישראל".

עבדאללה אבו מערוף: אפשר לעשות את זה בחוק.

<דני זקן: אבל זו גם בעיה כי יכול להיות שהוא היה פה שנתיים רצוף, יצא לשבוע ונכנס לפה.

<דני זקן: אז הכניסה האחרונה – מה, אני אתחשב רק בשבוע?

<דני זקן: הוא יפסיד את השנתיים.

עבדאללה אבו מערוף: עם שהייה ממושכת.

עבדאללה אבו מערוף: לא בא והולך, בא והולך – זה מובן שלא.

ישראל אייכלר: כמו בדברים אחרים, אדם שלא הגיש בקשה, אחרי שנתיים יכול להגיש רק שנתיים לאחור, כדי שלא יישב מישהו 5 שנים ואז ייזכר.

ישראל אייכלר: מתי שהוא מגיש – שנתיים אחורה הוא יכול להגיד שהוא רוצה מההתחלה.

ישראל אייכלר: אם יש לו יותר משנתיים הוא לא יוכל להגיד – מלפני 10 שנים.

ישראל אייכלר: שנתיים אחורה הוא מקבל.

ישראל אייכלר: אבל מי שכן רוצה – מהיום שהוא נכנס הוא נספר.

<שי סומך: במדיניות ההגירה, אנחנו לא מכירים באנשים באשרות תייר.

<שי סומך: מדינת ישראל לא נותנת זכויות לאנשים באשרות תייר.

<שי סומך: המשמעויות של זה – קשה לי אפילו להעריך אותן כרגע, כי לא חשבתי שזו ההצעה.

<שי סומך: הממשלה לא תמכה בזה, קשה לי להאמין שהממשלה תתמוך בזה.

<שי סומך: אני חושב שיש בפניכם הצעה שמקלה מאוד על האוכלוסייה ומשפרת מאוד את הביורוקרטיה.

<שי סומך: זו הצעה מצוינת.

<שי סומך: מה שיש כאן זה לטובת האזרח.

עבדאללה אבו מערוף: אז אם ההצעה היא לטובת האזרח ויש כאן דברים חיוביים וטובים, אז אם יש כאן עדיין דברים שהם לא ברורים מאיך שחבר הכנסת אייכלר מציע באופן מגולם, כזה, אם יש אפשרות להידברות – בבקשה, נגיע למשוואה, לנוסח שהוא מקובל.

ישראל אייכלר: אני מבקש שנצביע, נביא לקריאה ראשונה, ואחרי הקריאה נגיע להסדרים.

עבדאללה אבו מערוף: רגע.

עבדאללה אבו מערוף: אני אחליט אם נצביע או לא - - -

<שי סומך: גם יש לזה גם משמעויות תקציביות.

עבדאללה אבו מערוף: משמעויות תקציביות אין.

עבדאללה אבו מערוף: איזה משמעויות תקציביות?

ישראל אייכלר: למה?

<יוסף פולסקי: העובדה שהאוצר תמך, בין היתר, כי לא היתה לזה עלות תקציבית.

<יוסף פולסקי: כל ההצעה היא כדי לחסוך את המנגנון הביורוקרטי.

<יוסף פולסקי: ההצעה כפי שאתה מציע עכשיו יש לה עלויות תקציביות מעבר לבעיות המהותיות ששי סומך ממשרד המשפטים הציע מתן אשרה לפני אשרה מזכה.

<יוסף פולסקי: יש לה גם משמעויות תקציביות.

<יוסף פולסקי: לא לחינם האוצר תמך בהצעה כפי שאנחנו הבנו אותה, כפי שמשרד המשפטים הבין אותה – שחייבת להיות זיקה בין האשרה לבין ה-183 ימים.

ישראל אייכלר: אבל אתם לא נותנים אשרה בזמן.

ישראל אייכלר: אתם, לא כביטוח לאומי אלא כפקידות הביורוקרטית במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אדם בא, מבקש אשרה, תוך יומיים היו צריכים לתת לו את זה ולבדוק אותו אחר כך.

ישראל אייכלר: אתם נותנים את זה - - - זה יכול לקחת חודשים ושנים.

<יוסף פולסקי: אני יכול לענות?

עבדאללה אבו מערוף: שנייה, בואו נעשה קצת סדר.

עבדאללה אבו מערוף: בדברים שלך, נציג הביטוח הלאומי – אמרת שגם אתה רוצה שנגיע להידברות לטובת האזרח, למצות את הזכויות שלו, שאם זה לא 183 ימים מהכניסה, אתה אמרת שאולי נעשה משהו אחר, נתפשר על ימים אחרים.

עבדאללה אבו מערוף: נכון?

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שהשתמע מהדברים שלך.

עבדאללה אבו מערוף: שלא יהיו 183 ימים של ספירה אלא פחות.

עבדאללה אבו מערוף: אז אם מקובל, ומה שאני מבין שמשרד המשפטים אומר שהוא לא הסכים לנוסח הזה, אז בואו נסכים על נוסח אחר ולא נצביע עכשיו.

עבדאללה אבו מערוף: אם אתם לא מתנגדים, אז אין טעם להצביע.

ישראל אייכלר: אני לא מבין – האופוזיציה היא בעד הממשלה והקואליציה נגד?

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שמובן.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות שיבואו נציג מדינה ויגידו – לא הבנו את ההצבעה.

<דורון יהודה: אני מארגון הנכים.

<דורון יהודה: אני מברך על ההצעה.

<דורון יהודה: אני נתקל בתופעה הזו שעד שמשרד הפנים בכלל קובע תור לאדם שרוצה לבוא ולהירשם ולקבל את התעודה הראשונית – לוקח לו לפעמים גם שנה.

<דורון יהודה: לכן אני אומר שזה צריך להיות רטרו ולא רק מהיום שהוא הגיש או שהוא קיבל את התעודה.

עבדאללה אבו מערוף: לפי מה שמוצע, פחות או יותר.

יוליה מלינובסקי: זו בדיוק השאלה.

יוליה מלינובסקי: חבל, רשות האוכלוסין לא פה.

<ורד קירו זילברמן: נגיד לפרוטוקול שהם הוזמנו, אנחנו רדפנו אחריהם, ממש ככה.

<ורד קירו זילברמן: הם בחרו שלא להגיע.

ישראל אייכלר: יש להם סיבות טובות.

<יוסף פולסקי: אני אומר להגנתם שנציגת רשות האוכלוסין אמרה לי לפני הדיון שיש לה דיון מקביל.

<יוסף פולסקי: קשה לה להיות בשני דיונים בעת ובעונה אחת.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר לשלוח נציג אחר.

עבדאללה אבו מערוף: טוב, אנחנו אומרים שזו לא רק הערה.

עבדאללה אבו מערוף: יכולים להיות שני נציגים – אחד בוועדת הפנים ואחד כאן.

יוליה מלינובסקי: כי כאן זה אנשים ושם זה דרכונים.

יוליה מלינובסקי: הפער הוא בלתי נסבל בין הגשת הבקשה וקבלת האשרה.

יוליה מלינובסקי: התורים הם בלתי הגיוניים.

יוליה מלינובסקי: אם, כפי שאתה אמרת, זה היה עניין של יומיים - - -

ישראל אייכלר: לא היה איכפת לי.

ישראל אייכלר: אפילו עשרה ימים.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע מה?

יוליה מלינובסקי: מיום הגשת הבקשה.

יוליה מלינובסקי: הגשת בקשה לאשרה – התחילה ספירת הימים.

יוליה מלינובסקי: לא מיום קבלת האשרה.

<קריאות: - - -

<דני זקן: ההצעה הזו תהיה פחות טובה לך, כי יכול להיות שיש אדם שנכנס לכאן עם אשרת תייר.

<דני זקן: הוא לא צריך להגיש, בעצם, שום בקשה.

<דני זקן: הוא מבקש את האישור כבר בשדה התעופה, ואנחנו כן רוצים להתחשב גם בתקופה שהוא היה כאן באשרה של תייר, שהוא לא צריך לגשת, לעמוד בתור במשרד הפנים.

<דני זקן: אז חבל, זה רק יפגע באוכלוסייה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו רואים את זה, מכירים את זה.

יוליה מלינובסקי: אם היינו מדינה מתוקנת והכל היה מתנהל ביום אחד, הגשת הבקשות וקבלות האשרות, וכו', וכו', חבר הכנסת אייכלר לא היה מגיש את ההצעה הזו.

יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו במצב אחר לחלוטין.

יוליה מלינובסקי: הצעתי, אדוני היושב-ראש, מניסיון של שנה כבר, בכנסת – שזה לא מי יודע מה – אם לא נצביע היום על הצעת החוק הזו היא תמות.

ישראל אייכלר: היא תהיה עד אחרי החגים ויהיו בחירות - - -

עבדאללה אבו מערוף: בואו ניתן לדיון להתנהל במלואו ונקבל את ההחלטה הנכונה, הנבונה, החכמה ביותר בקשר להצעת החוק.

עבדאללה אבו מערוף: הצעת החוק היא טובה מאוד, ואני לא רוצה שנצביע כאן ומצד אחר נגיע - - -

ישראל אייכלר: היא לא צריכה להפיל את זה.

ישראל אייכלר: היא יכולה לשבת אתם ולהגיע להסדר.

ישראל אייכלר: לא לפני.

ישראל אייכלר: לפני זה פשוט קבורת החוק.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא רוצה לקבור את החוק.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הוא חוק טוב, ולכן אני רוצה לשמוע מילה מנציגי המשרדים שאכן מה שאנחנו מתכוונים לעשות מקובל עליהם, ויש אפשרות אחרי קריאה ראשונה להידברות ולהצעות שהן אכן לא יפגעו בחוק במהותו.

עבדאללה אבו מערוף: אם זה מקובל – אז כן.

<יוסף פולסקי: אין שום כוונה לקבור את החוק.

<יוסף פולסקי: זו ממש לא הכוונה.

<יוסף פולסקי: גם אנחנו תמכנו בהצעת החוק בשביל גם לחסוך לעצמנו - - -

ישראל אייכלר: השאלה האם אתם מוכנים שאחרי הקריאה הראשונה אנחנו נשב על כל הימים שאתם רוצים לשנות.

ישראל אייכלר: אם זו לא פגיעה באזרח אנחנו נגיע להסדרים שגם משרד המשפטים יהיה מרוצה, שיהיה איזשהו כיסוי משפטי.

ישראל אייכלר: אבל אם אנחנו עכשיו לא נצביע, אנחנו עכשיו יוצאים לפגרה.

ישראל אייכלר: אחרי זה יהיו בחירות, חצי שנה - - -

<שי סומך: לא, אדוני.

<שי סומך: ההצעה המקורית שלך לא עושה את העבודה.

<שי סומך: היא לא עושה את מה שאתה מבקש, בכלל.

<שי סומך: במה שאנחנו תמכנו, והאוצר אמר שאין עלות - היא לא עושה את מה שאתה מבקש.

ישראל אייכלר: אז נתקן את זה אחרי הקריאה הראשונה.

<שי סומך: כרגע ההצעה שלך לא עושה את מה שאתה מבקש.

עבדאללה אבו מערוף: אני מציע, אם אכן הביטוח הלאומי ומשרד הרווחה מסכימים למה שאני מציע, ברוח הדברים, אני מציע שאתם גם תסכימו, נעביר את זה בקריאה הראשונה ואחר כך יש מקום, אכן.

<שי סומך: אנחנו צריכים להתייעץ, אני חושב, עם השרים.

<שי סומך: מה שאתם מדברים עליו זה דרמה מבחינת מדיניות ההגירה.

<שי סומך: אין כאן את רשות האוכלוסין, אין כאן את האוצר - - -

עבדאללה אבו מערוף: הם הוזמנו מכאן והדיון הזה באחריות הוא התנהל.

עבדאללה אבו מערוף: הם לא הודיעו שהם לא באים, רק לפני חצי שעה.

<שי סומך: הם לא ידעו שזה מה שאתם מתכוונים אליו.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה לא ידעו?

עבדאללה אבו מערוף: יש הצעת חוק.

<שי סומך: הם חשבו שהצעת החוק היא כמו שכולנו הבנו אותה.

יוליה מלינובסקי: הכנסת מצביעה, הכנסת מחליטה פה אחד – די כבר.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שבעניינים האלה אני אופוזיציה.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הוא טוב מאוד, החוק אזרחי, אנושי ואני רוצה שאכן הוא ייושם ולא לאבד את התינוק עם המים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שאני רוצה, בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן ניגש בצורה אחראית.

עבדאללה אבו מערוף: אני רואה שאתם מסכימים, הפער הוא לא הרבה, גם לא בינינו ובין משרד המשפטים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נדבר אחרי כן, נעביר בקריאה ראשונה ואחר כך יש מקום לתיקון.

<שי סומך: אנחנו נעדכן את המשרדים - - -

עבדאללה אבו מערוף: איזה משרדים מעורבים כאן?

עבדאללה אבו מערוף: הנה, משרד הרווחה, ה - - - ואתם.

<שי סומך: אבל צריך לעדכן את השר.

<שי סומך: אני לא יודע מה תהיה עמדת הממשלה.

ישראל אייכלר: עמדת הממשלה הובעה במליאת הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: ועדת השרים לחקיקה אישרה וזה בא למליאה ו - - -

ישראל אייכלר: השר אישר במליאת הכנסת.

ישראל אייכלר: היועץ המשפטי יודע טוב מאוד – לוועדת השרים אין שום סטטוס חוקי ומשפטי במדינת ישראל.

<שי סומך: אבל בהסכמת המשרדים.

<שי סומך: הנוסח אמור להיות מתואם עם המשרדים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן שהקריאה השנייה והשלישית לא תהיה בלי תיאום עם המשרדים, זה מובן.

ישראל אייכלר: גם עכשיו זה היה בתיאום.

עבדאללה אבו מערוף: מישהו עוד רוצה להעיר, או לתת עוד הסברים שיכולים לשנות את הכיוון שלנו?

<יוסף פולסקי: לא הסברים.

<יוסף פולסקי: אנחנו רק נבקש מכבוד היושב-ראש, כמו שהיושב-ראש אמר, אנחנו לא רוצים לשפוך את התינוק עם המים.

<יוסף פולסקי: כמו שאמר נציג משרד המשפטים, מדובר פה במהפכה ולהבנתנו לא זו ההצעה שהממשלה ייצרה.

<יוסף פולסקי: נבקש לדחות את הדיון בשבוע, בזמן קצר.

<יוסף פולסקי: אין לנו שום כוונה לקבור את החוק הזה.

<יוסף פולסקי: אנחנו אלה שמעוניינים לקדם אותו, אבל כדי שהמשרדים והממשלה יוכלו לתת את דעתם בנושא הזה, דחייה קצרה של שבוע, שיבואו לפה כל הגורמים המוסמכים, ואחר כך תתקיים הצבעה.

<יוסף פולסקי: זו בקשתנו.

<אסתר בלום: ארגון הגג של עולים מצרפת.

<אסתר בלום: אם אני מבינה נכון את דברי נציג הביטוח הלאומי, החוק בא לקן את העוול של 58?

<אסתר בלום: זה מה שהוא בא לעשות?

עבדאללה אבו מערוף: לא.

<דני זקן: לא.

<דני זקן: 58 מדבר על משהו אחר, מדבר על אזרח ישראלי שלא היה תושב ישראל, היגר, למשל – לקנדה, חזר כעבור 10 שנים ואז הוא צריך לעמוד במבחן התושבות, להוכיח שמרכז החיים חזר להיות בישראל.

<דני זקן: במקביל, יש לו המתנה לשירותי בריאות לתקופה של חצי שנה, או שהוא משלם תשלום מיוחד.

עבדאללה אבו מערוף: או 11,200 שקל.

<דני זקן: זה לא קשור להצעת החוק.

עבדאללה אבו מערוף: זה משהו אחר.

<אסתר בלום: למה?

<אסתר בלום: הוא א1.

עבדאללה אבו מערוף: לא, הוא לא א1.

עבדאללה אבו מערוף: זה משהו אחר, כן.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב ששבוע לדחות – בגלל מועד הישיבות והאילוצים זה לא מבטיח שהוועדה תתכנס עוד שבוע.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מבטיח ואף אחד לא מבטיח.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני מעלה את זה להצבעה.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שיותר טוב שנצביע עכשיו, אחר כך יש אפשרות בפגרה, בבחירות הבאות – להתדיין ולהוציא את הנוסח המתאים ביותר.

ישראל אייכלר: אני מוכן לשבת אתם מתי שהם ירצו.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן שתשב אתם.

עבדאללה אבו מערוף: זה בסך הכל לקריאה ראשונה.

<אסתר בלום: אבל מן הראוי, כבוד היושב ראש - - -

<ורד קירו זילברמן: אני רק רוצה להעיר שגם הייעוץ המשפטי של הוועדה, בשיתוף עם משרד המשפטים והמוסד לביטוח לאומי גיבש נוסח חלופי.

ישראל אייכלר: נדבר על זה אחרי הקריאה הראשונה.

<ורד קירו זילברמן: ככל שהמציע עומד על דעתו והוועדה תסכים אנחנו פשוט נקרא את הנוסח המקורי של הצעת החוק, והוא זה שיועמד להצבעה.

<אסתר בלום: מן הראוי שאם מתקנים את זה, ל-א1, אז מן הראוי שנתקן את זה לסעיף 58 - - -

עבדאללה אבו מערוף: לא, זה לא קשור, זה לא קשור.

<אסתר בלום: אתה נותן זכאות לאנשים שהיו תיירים ואתה לא נותן זכאות לאנשים שחוזרים ארצה.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא קשור.

<ורד קירו זילברמן: גברתי, זה נושא אחר.

ישראל אייכלר: הצעת חוק אחרת, זו לא ההצעה הזו.

<אסתר בלום: אנחנו מדברים על עולים שנפגעים מהדבר הזה.

עבדאללה אבו מערוף: זה נושא אחר, זה לא קשור לתיקון הזה.

<אסתר בלום: אז אני אומרת שאם מתקנים פה – מתקנים גם שם.

עבדאללה אבו מערוף: נקרא את ההצעה.

<ורד קירו זילברמן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מניין שהות בישראל לעניין תושבות), התשע"ז–2017 תיקון סעיף 2א 1.

<ורד קירו זילברמן: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, בסעיף 2א – (1) בסעיף קטן (ב), במקום פסקה (4) יבוא: "(4) מי שבידו אשרה ורישיון לישיבת ארעי מסוג א/1, לפי תקנה 6(א) לתקנות הכניסה, שהתגורר בישראל פחות מ-183 ימים בשנה שתחילתה ביום כניסתו לישראל שבמהלכה קיבל את האשרה כאמור.

<ורד קירו זילברמן: "; (2) בסעיף קטן (ג), במקום "ביום מתן האשרה והרישיון האמורים" יבוא "ביום כניסתו לישראל".

<ורד קירו זילברמן: אני רק מפנה להוראות התקנון, כפי שהעיר נציג משרד המשפטים לגבי הערכה תקציבית – אפשר לבקש ולקבל אותה גם אחרי ההנחה לקריאה ראשונה, לפני ההכנה לקריאה שנייה.

עבדאללה אבו מערוף: יש לנו מכתב מאגף התקציבים שאין עלות תקציבית.

ישראל אייכלר: בסדר, אנחנו אחרי הקריאה הראשונה - - - לא נתווכח.

עבדאללה אבו מערוף: היועצת קראה את הנוסח ואני מעלה את זה להצבעה.

עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה למצות את הדיון- יש עוד הערות שהן מהותיות?

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שלא.

עבדאללה אבו מערוף: אז בבקשה, מי בעד אישור הנוסח כפי שקראנו עכשיו?

עבדאללה אבו מערוף: מי נגד?

עבדאללה אבו מערוף: מי נמנע?

עבדאללה אבו מערוף: בעד – 3

עבדאללה אבו מערוף: נמנעים – אין הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה ויש מקום להידברות אחרי כן.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.