ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 421, 2017-07-03 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: על סדר-היום: הצעת חוק השכירות והשאילה.

ניסן סלומינסקי: אנו דנים בו כמה ישיבות, ואני מקווה שנוכל היום לסיים – פשוט השוכרים כבר דופקים על דלתנו.

ניסן סלומינסקי: היה לנו נושא אחד שקיבלתי על עצמי לטפל בו, הנושא של השירותים, שלא יכול להיות שהשירותים יהיו במטבח, מה שנקרא, ומה שכן סיכמתי, שאין התנגדות שייכנס נוסח, שתהיה מחיצה בין השירותים לדירה.

ניסן סלומינסקי: לא מטבח ולא לומר מטבח, כי בחוק לא מחייבים מטבח, נניח, אלא בין השירותים לדירה, ושוב, גם לא להגדיר מהי המחיצה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות איזה סוג מחיצה.

ניסן סלומינסקי: גיל, כדי שיהיה גילוי נאות, ניצלנו את אי-היותך במדינתנו כדי לסגור דברים.

ניסן סלומינסקי: ..

<גיל ברינגר: אני אסע יותר...

ניסן סלומינסקי: אם זה למטרה שמותר, נשמח.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שדיברתי עם השרה, שתהיה מחיצה בין השירותים לדירה.

ניסן סלומינסקי: זו יכולה להיות מחיצה ניידת, פשוטה.

ניסן סלומינסקי: נוכל להכניס את זה, כי ראיתי שזה נושא כאוב שכולם דיברו עליו.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<דוד ויינברג: דוד ויינברג, ממשרד הבריאות.

<דוד ויינברג: השאלה היא האם יידרשו כיור נפרדים לשירותים ולמטבח?

ניסן סלומינסקי: תהיה מחיצה בין השירותים ליתר חלקי הדירה.

ניסן סלומינסקי: אני לא חושב שבחוק כאן כתוב שצריך מטבח.

ניסן סלומינסקי: כל אחד מאתנו מבין שצריך, אבל אני מניח שבחוק לא כתוב שצריך מטבח.

ניסן סלומינסקי: זה טבעי.

ניסן סלומינסקי: ממילא גם לא יכולנו לכתוב שתהיה מחיצה, נניח, בין השירותים למטבח, אבל אני מניח שבדירה ודאי שיהיו שני כיורים – אחד בשרי, אחד חלבי...

<דוד ויינברג: אני חושב שרצוי מאוד שיהיה מטבח, עם כיור נפרד מהכיור- - -

ניסן סלומינסקי: מה שאני חושב שרצוי שיהיה, זה סיפור אחד.

ניסן סלומינסקי: המחשבה היתה שמצד אחד, אנחנו רוצים להגן על השוכר, ולתת לו משהו ראוי, אבל מצד שני, ככל שנעלה בדרישות, נגיע למצב שלא יהיה את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: נפסיד, כי יש הרבה מאוד דירות שאין להן מה שאני חושב שצריך להיות בדירה, נניח, והשוכר אומר: אני מוכן לזה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה את זה.

ניסן סלומינסקי: עזבו אותי.

ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו מנסים בחוק הזה לעשות את מה שאנחנו חושבים שחייב להיות, שבלי זה אין, זה לא דירה, אבל ככל שנעלה בדרישות, אנחנו מורידים עוד ועוד דירות מהאפשרויות, וזו לא המטרה, כי מצד אחד, אנחנו רוצים להגן על השוכר, ומצד שני, רוצים לאפשר לו שיהיו לו דירות.

רועי פולקמן: ההפרדה היא מתבקשת.

רועי פולקמן: אני, למשל, גרתי בדירה ישנה.

רועי פולקמן: כיור אחד הוא כיור אחד של הדירה.

רועי פולקמן: הוא לא בחדר שירותים.

רועי פולקמן: זה לא פוגע בשום דבר היגייני.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לא להיכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר רק שהיתה בקשה אז הכנסנו את זה.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שנמשיך, ואם אחר כך יהיה לך מה לומר – אחר כך, כי אני לא רוצה לחזור אחורה.

אלעזר שטרן: עצרנו בסעיף 25יא.

אלעזר שטרן: זה בנוסח המשולב בעמוד 4.

<לירון מאוטנר לוגסי: הודעה על העברת זכויות בדירה.

<לירון מאוטנר לוגסי: הקנה המשכיר את זכויותיו בדירה המושכרת לאחר לפי סעיף 21(ב), יודיע על כך לשוכר בכתב, לפני המועד שבו עליו למסור את הדירה לרוכש הזכויות; בהודעה יפרט המשכיר את פרטי הרוכש ואת דרכי ההתקשרות עמו.

<לירון מאוטנר לוגסי: הסעיף הזה מסדיר את ההודעה לשוכר, כדי שהשוכר יידע מול מי הוא צריך לנהל את העניינים שלו, כאשר המשכיר מעביר את זכויותיו לאחר, מי שרכש ממנו את הזכויות.

<לירון מאוטנר לוגסי: 25יב.

<לירון מאוטנר לוגסי: הארכת תקופת השכירות.

<לירון מאוטנר לוגסי: המשכיר יודיע לשוכר, זמן סביר לפני תום תקופת השכירות לפי חוזה השכירות למגורים, אם ברצונו להאריך את תקופת השכירות ובאילו תנאים.

<לירון מאוטנר לוגסי: (ב) היתה למשכיר ברירה להארכת תקופת השכירות לפי חוזה השכירות למגורים, יודיע לשוכר לא יאוחר מ-90 ימים לפני תום תקופת השכירות, אם ברצונו לקיים את הברירה, ורשאי המשכיר לקיים את הברירה רק אם נקבעו בחוזה, מראש, תנאים לעניין תקופת ההארכה, ובכפוף לאותם תנאים.

<לירון מאוטנר לוגסי: (ג) היתה לשוכר ברירה להארכת תקופת השכירות לפי חוזה השכירות למגורים, יודיע למשכיר אם ברצונו לקיים את הברירה לא יאוחר מ-60 ימים לפני תום תקופת השכירות.

<לירון מאוטנר לוגסי: הסעיף הזה מסדיר את כל הנושא של הארכה של תקופת השכירות, כשיש ברירה או כשאין ברירה, והאם הברירה היא של המשכיר או של השוכר, וגם כאשר מתייחסים לנושא של ברירה כשיש למשכיר להאריך את החוזה, אז יש גם עניין של התנאים, שזה צריך להיות בכפוף לאותם תנאים, כי כמובן ברירה שיש למשכיר, מחייבת את השוכר.

<לירון מאוטנר לוגסי: לכן חשוב לנו להסדיר גם את ההיבט הזה.

ניסן סלומינסקי: בחוזה עצמו, אם הצדדים כותבים הודעה של חודש מראש או משהו, זה גובר על החוק, או הם לא יכולים להכניס בנושא הזה סעיף?

<לירון מאוטנר לוגסי: יש סעיף שאומר שזה סעיף קוגנטי, כלומר האם יכולים להתנות על זה רק לטובת השוכר.

<לירון מאוטנר לוגסי: אם, למשל, ירצו לצמצם את הזמנים באופן שמרע עם השוכר, הם לא יוכלו לעשות את זה.

<לירון מאוטנר לוגסי: הם יוכלו, למשל, להאריך את התקופה אם השוכר יהיה מעוניין בכך וגם המשכיר, אבל הם לא יוכלו להרע עם השוכר במסגרת הסעיף הזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא יודעים מה זה להרע.

<לירון מאוטנר לוגסי: לקצר את המועדים.

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי בוקר טוב לחבריי, לאנשי הממלכה, לכל הגופים המצטרפים וכו'.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<ברנרד רסקין: אם אפשר לחזור ל-25ט בבקשה.

<ברנרד רסקין: שמי ברנרד רסקין.

<ברנרד רסקין: אני חבר הנהלה בלשכת המתווכים וגם המנכ"ל של רימקס ישראל.

<ברנרד רסקין: בנושא התיווך- - -

ניסן סלומינסקי: לא כרגע.

ניסן סלומינסקי: כשנסיים את הקריאה, בסוף, אם תרצה, תוכל לומר משהו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להמשיך, ולא לחזור אחורה.

<לירון מאוטנר לוגסי: 25יג.

<לירון מאוטנר לוגסי: תניה לביטול בלא עילה.

<לירון מאוטנר לוגסי: תניה בחוזה שכירות למגורים המאפשרת למשכיר לבטל את החוזה שלא בשל הפרתו, בטלה, אלא אם כן קיימת גם לשוכר זכות ביטול כאמור.

<לירון מאוטנר לוגסי: (ב) המשכיר יודיע לשוכר על ביטול חוזה שכירות למגורים בהתאם לתניה כאמור בסעיף קטן (א), 90 ימים מראש, לפחות, והשוכר יודיע למשכיר על ביטול החוזה בהתאם לתניה כאמור, 60 ימים מראש, לפחות.

<לירון מאוטנר לוגסי: הסעיף הזה נועד לקבוע איזשהו עיקרון הדדיות, כאשר יש פרקטיקה שאנחנו יודעים עליה, שלפעמים משכיר שומר לעצמו את הזכות לבטל את החוזה ללא שום עילה – עם הודעה מראש, בלי הודעה מראש.

<לירון מאוטנר לוגסי: אנחנו לא פוסלים אפשרות כזאת – אנחנו רק דורשים שתהיה הדדיות.

<לירון מאוטנר לוגסי: אם המשכיר שומר לעצמו את הזכות לבטל ללא שום עילה, אנו מבקשים שלשוכר תהיה זכות, כי לשניהם יש אינטרסים שיכולים להיות דומים בהקשר הזה.

ניסן סלומינסקי: כאן הנושא של הודעה מראש לא חל?

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לומר לו: מחר תעזוב?

<לירון מאוטנר לוגסי: לא, הכנסנו גם שהוא צריך להודיע את זה 90 ימים מראש.

ניסן סלומינסקי: כלומר הזמנים נשארים, רק העילה, אפשר לכתוב את העילות שבגינן הוא יכול לבטל, ואפשר גם שלא תהיה לו עילה, אבל אז אנחנו רוצים שיהיה השוויון.

<לירון מאוטנר לוגסי: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: אבל הזמנים נשארים, הוא לא יכול לומר לו: מחר תעזוב.

<לירון מאוטנר לוגסי: לא.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<רני נויבואר: אולי נאמר עוד מילה – אחד הדברים שאנחנו חושבים שהחולשה של השוכרים היא – בנקודה של סיום החוזה, כשיש להם המון עלויות שקועות בנוגע למגורים שלהם בדירה מסוימת, כלומר האינטרס של השוכר שאנחנו רוצים להגן זה שאם הוא נאלץ לעבור דירה, יהיה לו מספיק זמן למצוא חלופה רלוונטית.

<רני נויבואר: מצד שני, האינטרס של המשכיר הוא שהוא צריך למצוא שוכר אחר, ולכן, למשל, בתקופות הזמנים שכתובים ב-(ב) ניסינו לבטא את הפער באינטרסים – אחד צריך 60 יום בשביל למצוא שוכר אחר, והשני צריך יותר זמן כי צריך למצוא אלטרנטיבה, שזה 90 יום.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

אלעזר שטרן: הערה בנושא השקילות – בעיניי יש חוסר בהירות קטן פה: מה קורה במקרים שבהם התניה היא מפורשת?

אלעזר שטרן: כלומר נניח שהמשכיר לא אומר:

אלעזר שטרן: בהודעה של 30 יום מראש אני זכאי לבטל את החוזה, אלא הוא כותב ממש את הסיבות, ונניח שהוא כותב בחוזה: היה והבן שלי יתחתן תוך כך וכך זמן, אני אודיע לו הודעה של 30 יום מראש על הביטול.

אלעזר שטרן: לא כזכות כללית לבטל את החוזה אלא זכות בהתקיים נסיבה מסוימת.

יעל גרמן: זה מצמצם.

אלעזר שטרן: לא, האם במצב כזה גם יש צורך בשקילות?

אלעזר שטרן: כי זה חסר משמעות, השקילות, בין השוכר למשכיר במצב כזה.

רועי פולקמן: למה זה חסר משמעות?

רועי פולקמן: עילות שאחד הצדדים שולט בהן, אז אתה אומר: יש הגדרת זמנים.

רועי פולקמן: היא הבסיס.

אלעזר שטרן: לא, עצם העילה.

<רני נויבואר: אבל תסתכל גם על הנוסח.

<רני נויבואר: כשאתה אומר: זכות ביטול כאמור, אתה אומר אם זה זכות ביטול מחמת שהבן שלי מתחתן, אבל אם אתה אומר שאין משמעות לזכות ביטול כזו של השוכר, אז המשמעות היא שלא נתת לו דה פקטו זכות ביטול, לא עמדת בתנאי החוק.

<רני נויבואר: בסוף זו שאלה של פרשנות, אבל כשאתה מסתכל, אין משמעות למילים זכות ביטול כאמור, ואז אתה אומר: הסעיף הזה לא יתקיים.

<רני נויבואר: אני אדם צעיר, הילדים שלי עדיין כולם במערכת הגנים.

<רני נויבואר: אין משמעות לזה שהם יינשאו, אז המשמעות היא שאין לי זכות הביטול דה פקטו.

<רני נויבואר: אין משמעות.

<רני נויבואר: זה אומר שההתניה שביקשתי – אגב, רוב המצבים שאנחנו רואים, זה שהם אומרים בעל-פה: דע לך שיכול להיות שאם אחד הילדים שלי ירצה, אז כך, אבל דה פקטו הם כותבים בחוזה – וזה בסדר – שהם רוצים זכות ביטול.

<רני נויבואר: אחר כך הצרכים של הילדים - אתה נכנס לדירה, אז אתה אומר: אני זוכר שיש לו ילדים.

ניסן סלומינסקי: אפשר לכתוב את זה?

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: הרי פירוט יתר זה צמצום יתר.

יעל גרמן: למה לצמצם?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: נניח המשכיר, כשכותבים את החוזה, הוא כותב- - -

<רני נויבואר: חייבת שתהיה לשוכר זכות ביטול משל עצמו, שהיא משמעותית באותה מידה שהיתה משמעותית זכות הביטול של המשכיר.

אלעזר שטרן: לא הבנתי.

אלעזר שטרן: לפי שיטתכם, ככל שזה לא רלוונטי לשוכר, האם זה אומר שהמשכיר, אין תוקף לכך?

<רני נויבואר: אין תוקף.

<רני נויבואר: הוא לא יכול לכתוב מחמת נישואים של הילד, כשלשוכר אין בזה משמעות.

<רני נויבואר: הוא צריך לכתוב משהו אפקטיבי לשוכר.

יעל גרמן: אם אנחנו כותבים משהו כזה- 30 יום מראש כל אחד מהצדדים צריכים להודיע, ואנחנו לא מגבילים את הצדדים.

יעל גרמן: זה יכול להיות מפני שהוא החליט לעשות רילוקיישן, יכול להיות בגלל גירושין ויכול להיות בגלל שהוא מצא דירה יותר יפה.

יעל גרמן: הכול בסדר.

יעל גרמן: לא צריך להיכנס לזה.

יעל גרמן: 30 יום זה 30 יום מכל סיבה שהיא, שלא מעניינת את הצדדים.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל יש 90 ו-60.

יעל גרמן: זה בעיניי חמור.

ניסן סלומינסקי: זה מגן על שני הצדדים, אבל כאן השאלה היתה – אם אתה כותב במפורש בחוזה הפרטני הזה, נניח - אתה מגדיר את העילה.

אלעזר שטרן: שאין לצד השני משהו אפקטיבי.

יעל גרמן: אני חושבת שזה מרע את התנאים ואת השוויון בין הצדדים.

ניסן סלומינסקי: אבל אם למשכיר, נניח, שיש בן שחושב שאולי כן, הוא אומר לשוכר: זה בסדר שתגור פה, אבל אם הבן שלי, נניח, יחליט שכן- - -

יעל גרמן: אז הבן שלו יחכה עוד חודש.

ניסן סלומינסקי: אין בעיה של הזמן.

ניסן סלומינסקי: לא מדובר פה על הזמנים אלא על העילות.

יעל גרמן: ברור.

רועי פולקמן: לגיטימי.

ניסן סלומינסקי: מוכרח להיות שאת נותנת למשכיר אפשרות- - -

רועי פולקמן: אם זה בחוזה מראש, מה הבעיה?

יעל גרמן: הבן עומד להתחתן, את יודעת את זה - את רוצה לקצר את הזמנים?

<רני נויבואר: לא.

<רני נויבואר: הזמנים עומדים בעינם.

<רני נויבואר: היועץ המשפטי של הוועדה אומר: יש הקבלה בין הצדדים – יש זכות ביטול למשכיר, אז תן זכות ביטול לשוכר, והטענה היא מה קורה כשהמשכיר אומר: בסדר, אני רוצה זכות ביטול ואני כותב בחוזה, אבל רק למקרה אחד בלבד – שהבן שלי עומד להינשא, ואני רוצה לתת לו את הדירה אחרי הנישואין, שייכנסו, שוכר יקר, אני אתפנה משם.

<רני נויבואר: לא יכול להיות – אומר היועץ המשפטי – שניתן זכות אקוויוולנטית זהה לזוכר, כי נישואין של ילדים זה לא רלוונטי עבורו, כי הוא לא במצב הזה.

יעל גרמן: ואני אומרת שזה מיותר, כי זה לא חשוב למה.

ניסן סלומינסקי: חשוב.

<רני נויבואר: כשאתה עושה מצב כזה, שבו הנסיבות רק רלוונטיות למשכיר, דה פקטו לא נתת זכות ביטול לשוכר, ולכן אתה חייב לתת איזשהו תוכן לזכות הביטול של השוכר שנוחה לו, לא משנה אם זה נישואים של ילדים או רילוקיישן.

<רני נויבואר: הפרשנות שלך מבטלת את הסעיף.

אלעזר שטרן: שאלתי.

אלעזר שטרן: כי אני חושב שאם אני חושב שהבן שלי יתחתן, ואני לא רוצה לתת לשוכר אופציה מקבילה, לכתוב מין זכות ביטול כללית לי ולו, אולי אעשה שכירות לתקופה קצרה יותר – אז לא לשנה אלא לחצי שנה.

<רני נויבואר: אבל אם אדם יודע שהוא לא נכנס לשנה, זה משהו אחר.

<רני נויבואר: אם דה פקטו הוא אומר: ההסתברות שהבן שלי יתחתן היא מאוד-מאוד גבוהה בעוד חצי שנה, ראוי שהשוכר יידע את זה לפני שהוא נכנס, כי בשנייה שהוא נכנס, במובן הזה כל מה שהוא רוצה זה לא לצאת.

<רני נויבואר: אחת הבעיות המרכזיות שראינו במחקרים בעולם זה שהשכירויות כשהן שנה, הן קצרות.

<רני נויבואר: אם אתה אומר לו בסוף: יש לך שכירות חצי שנה, ואדם בכל זאת בא רק לחצי שנה, הוא רצה להיות שם חצי שנה, אבל אם הוא אומר:

<רני נויבואר: פחות משנה לא מתאים לי - הוא לא ייכנס.

<רני נויבואר: זה לא עולם ריק.

ניסן סלומינסקי: אז הוא לא יוכל לכתוב כזה דבר?

ניסן סלומינסקי: הוא ייתן לצד השני את הזכות, רק הזכות אצל הצד השני כרגע לא רלוונטית למימוש.

ניסן סלומינסקי: בעיקרון הוא אומר: יש לך גם זכות שאם הבן שלך, שעכשיו בגן, יתחתן, או תחתן אותו או את הבת- - -

רועי פולקמן: מזל ששכרתי כל כך הרבה דירות בחיים – אתה נכנס לדירה, ובעל הבית מחכה להיתר בנייה, למשל, כדי להרוס את הדירה - מי שגר בנחלאות, יודע על הדברים האלה.

רועי פולקמן: ואז אתה אומר: אתה תגור פה, שנה, שנתיים, שלוש, לא יודע כמה, ופתאום אתן לך התרעה שקיבלתי היתר בנייה, ואתה תתפנה.

רועי פולקמן: ואז בדרך כלל יש פה אקוויוולנטיות בעניין הזה, שבו אתה אומר:

רועי פולקמן: אני לוקח על עצמי סיכון.

רועי פולקמן: אני משלם גם פחות, כי בעל הבית אומר לי: בהתרעה של חודש אתה יוצא מפה - אני מחכה להיתר בנייה.

רועי פולקמן: אתה תגור פה, תהרוס את הקירות, תעשה מה שאתה רוצה – מה הבעיה עם זה?

רועי פולקמן: לגיטימי.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר למנוע מהמשכיר להכניס תנאים כאלה.

<גיל גן-מור: בעיה, כי זה לא מצב שוויוני.

ניסן סלומינסקי: אבל אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: אם רוצים לעשות הכול סימטרי, בסוף הוא לא ישכיר את הדירות האלה.

ניסן סלומינסקי: הזכות שתהיה סימטריה היא קיימת.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שצד אחד לא יכול לממש אותה, אבל היא קיימת.

ניסן סלומינסקי: הוא לא אומר: רק אני.

ניסן סלומינסקי: נניח, הוא אומר: כשהבן שלי יתחתן.

ניסן סלומינסקי: גם אתה יש לך הזכות הזו, רק אין לך בן שמתחתן או אין לך בכלל ילדים או הם ילדים קטנים.

ניסן סלומינסקי: סימטריות בזה שאני אומר לך שאם הבן שלי יתחתן בהתרעה שכתובה פה – גם לך יש אותה זכות.

ניסן סלומינסקי: זה שתממש אותה, זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: אם לא ניתן למשכיר שום אפשרות – או הדוגמה שהוא אמר:

ניסן סלומינסקי: אני מחכה להיתר בנייה או היתר הריסה, וכשיגיע, אצטרך לעשות שיפוצים.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: לא ניתן את האפשרות הזאת למשכיר – מה הרווחנו מזה?

ניסן סלומינסקי: אז בסוף הוא לא ישכיר את הדירה.

<רני נויבואר: אני רוצה לחדד את הצד השני של התמונה.

<רני נויבואר: הצד השני הוא שבדרך כלל כאן משכירים, שאנחנו כל כך מתמקדים בהם כאן, ובדרך כלל אני מסנגרת עליהם דווקא בדיונים בוועדה, במקרה הספציפי הזה דווקא השוכר הוא זה שיש לו עלויות שקועות.

<רני נויבואר: אם הוא סטודנט, הוא גר בנחלאות – קל לו לזוז יחסית.

<רני נויבואר: אם הוא עם משפחה צעירה, ויש לו ילדים בתוך מערכת החינוך באותה סביבה שכונתית, המשמעות של תזוזה בדירה- - -

רועי פולקמן: הוא ידע מראש בתנאים בחוזה.

רועי פולקמן: אמרו לו: עד קבלת היתר.

<רני נויבואר: אבל קבלת היתר יכולה להיות תהליך מאוד ארוך.

<רני נויבואר: אומר לו בעל הבית: הגשתי את הבקשה לפני חצי שנה.

<רני נויבואר: אנחנו חשבנו שכן נכונה סימטריה במצב הזה, כי המצב הכללי בדרך כלל הוא שאנשים כותבים בחוזים, ובחוזים הרבה פעמים כתוב, המשכיר במצב הכללי, כשהוא לא צופה איזה אירוע, הוא אומר: לי יש כוח אדיר, ולכן אני מבקש להכניס סעיף שמאפשר לי להפסיק את החוזה הזה בכל עת, כי לי נוח, ואולי אני גם מקבל מחיר יותר טוב – השוק עלה, ואתך אני כבול לסכום מסוים.

<רני נויבואר: פתאום מחר בא לי שוכר אחר, וזה סופר בסדר.

<רני נויבואר: זה בעיניי, הרבה מהמצבים שקורים.

ניסן סלומינסקי: ואם השוכר רוצה לעזוב כי הוא מצא דירה יותר זולה?

<רני נויבואר: אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: אז יש כאן הדדיות.

<רני נויבואר: כן, אבל לשוכר הרבה יותר קשה לעבור דירה – יש לזכור את זה.

<רני נויבואר: בחלק מהמצבים לשוכר קל, אבל ברוב המצבים השוכר הוא זה שביצע את ההשקעות.

<רני נויבואר: הוא נכנס לדירה, הוא הזמין מוביל, נכנס, סידר את הדירה.

<רני נויבואר: זה לוקח שבועיים לפרוק דירה, שילמת למישהו, אם אתה יותר אמיד, אתה יכול לשלם לחברה אורזת – יש לך הוצאות.

<רני נויבואר: לשוכר אין הוצאות במובן הזה.

<רני נויבואר: יש לו הטרטור של לחפש שוכר, אבל מעבר לזה אין לו הוצאות במובן הזה שהן שקועות בתוך הדירה.

<רני נויבואר: לכן דווקא אנחנו חשבנו שיש בזה מן התועלת ליצור סימטריה, כי כשהמשכיר אומר לעצמו היום, אם אכניס סעיף ביטול חד-צדדי, הוא יכול לנצל את כוח השוק, דהיינו אם השוק מאוד בוער, אני יכול להכניס אילו סעיפים שאני רוצה בחוזה.

<רני נויבואר: מצד שני, אם הוא אומר: אם אני לוקח את הזכות הזו, אני צריך לאפשר אותה גם לשוכר, שמצבו בקטע הזה יותר קצת גרוע, המשמעות היא שהוא יחשוב פעמיים אם זה מה שהוא רוצה, או הוא רוצה מסלול אחר.

<רני נויבואר: יש מחיר טוב.

ניסן סלומינסקי: עד עכשיו לא הבנתי, אם במקרה, נניח, שהבן של המשכיר, האם הוא יכול להכניס את התנאי הזה?

ניסן סלומינסקי: הוא אומר גם לשוכר: יש לך אותה אופציה.

ניסן סלומינסקי: לשוכר יש האופציה, רק עכשיו אין לו הילדים המתאימים.

<רני נויבואר: היא תיאורטית.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו נגביל לגמרי, יכול להיות שבסוף אנשים יגידו: לא שווה לי להשכיר את זה.

<רני נויבואר: למה?

ניסן סלומינסקי: כי נניח, הוא מחכה להיתר.

ניסן סלומינסקי: המשכיר אומר: שווה לי להשכיר בינתיים, אבל אם הוא יודע שזה יכבול אותו, והוא לא יוכל, הוא לא ישכיר את הדירה.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר, אם הוא יודע שהבן שלו יתחתן, הוא מכניס את זה מראש.

<רני נויבואר: למשל, הוא מחליט שמקום העבודה שלו מתחלף, והוא צריך לעקור מעיר אחת לאחרת.

<רני נויבואר: למה לא לכתוב את זה?

<רני נויבואר: למה כל כך נורא שבמקביל לזכותו להכניס את הבן שלו, יש הזכות של השוכר, שאומר: אבל אני רוצה סעיף דומה עבורי שאומר שאם נאלצתי להעביר את מרכז חיי מירושלים לישוב אחר, המשמעות היא שאסיים את החוזה?

<רני נויבואר: מה זה כל כך נורא?

<רני נויבואר: בגלל זה הוא לא ישכיר דירה?

סתיו שפיר: ניסן, כל המהות של החוק הזה ליצור ודאות אצל שני הצדדים, כשאנחנו יודעים שהצד של השוכר הוא פחות ודאי בשכירות - גם כי השוכר מוציא הוצאות שהן נוספות בהרבה, גם כי כוח המיקוח שלו הוא בחוסר איזון מוחלט לכוח שיש למשכיר ועוד.

סתיו שפיר: המטרה היא לאזן את זה וליצור ודאות.

סתיו שפיר: כשאין ודאות, ומכניסים עוד סעיפים שיוצרים חוסר ודאות, זה הפוך ממטרת החוק.

סתיו שפיר: אני מציעה להישאר עם הנוסח הקיים.

סתיו שפיר: אין שום צורך לשנות דברים נוספים.

סתיו שפיר: גם רוצים להגיע להצבעה על החוק הזה.

רועי פולקמן: נראה אם הצעה.

רועי פולקמן: בואו נתקדם.

ניסן סלומינסקי: אם יותר מדי נלחץ, הוא לא ישכיר את זה.

יעל גרמן: גם אני עכשיו שכרתי דירה.

יעל גרמן: זה שוק של משכירים.

יעל גרמן: זה לא שוק של שוכרים.

יעל גרמן: בכל הארץ השוק הוא של משכירים.

יעל גרמן: אין מצב שלא ישכיר.

ניסן סלומינסקי: גם אני משכיר, ויש מצב שהדירה נמצאת חודשיים או שלושה בלי שמצאת שוכר, וכל מה שאתה חושב שאתה מרוויח, הפסדת בזה שלא היה לך שלושה חודשים.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שגם למשכיר יש הפסדים, לא רק לשוכר.

רועי פולקמן: ברור.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<גיל גן-מור: עו"ד גיל גן-מור מהאגודה לזכויות האזרח.

<גיל גן-מור: אנחנו מדברים פה על הדדיות, אבל המצב הוא אינו הדדי.

<גיל גן-מור: כפי שנאמר פה, לשוכר הודעת ביטול ללא הפרה זו מכה מארץ המכות.

רועי פולקמן: אתה מציע לשנות את הנוסח שכתוב?

<גיל גן-מור: כן.

<גיל גן-מור: מה שראינו בחוקים אחרים, שנעשה במקומות אחרים, שאין דבר כזה ביטול חופשי ללא מגבלות, ללא הפרה, אלא יש סיבות מאוד מפורטות שבהן אפשר לבטל חוזה בלי שיש הפרה מצד אחד הצדדים, וזה באותם מקרים נדירים שבהם הדירה עוברת שיפוץ, או המשכיר צריך אותה למגוריו, או בן משפחה מקרבה ראשונה וכו', אבל לא באופן שפתוח לחלוטין, שהמשכיר יכול לומר לך בכל רגע נתון, אפילו אם נכנסת לפני חודשיים לדירה, שעוד חודשיים או שלושה אתה צריך לעזוב את הדירה.

<גיל גן-מור: זה נראה לי דבר מאוד-מאוד לא הוגן.

<גיל גן-מור: זה לא צריך להיות סימטרי.

<גיל גן-מור: לשוכר בכל מקרה צריכה להיות אפשרות לצאת מהדירה תמורת שוכר חלופי, אבל עבור השוכר, זה החיים שלו.

<גיל גן-מור: זה לא עניין חוזי.

<גיל גן-מור: כל אפשרות שלו לבנות על איזשהו זמן – גם ככה החוזים פה הם מאוד קצרים, אז לפחות כשאתה יודע שאתה נכנס לשנה, כל עוד אתה בסדר ואתה משלם את השכירות, ולא מפר את החוזה, אתה לא יכול פתאום ביום בהיר אחד לקבל הודעה שהחוזה עומד להסתיים בעוד חודשיים כי הבן של הבת דודה של בעל הדירה חזר מניו-יורק ובא לו לגור בדירה שלך.

רועי פולקמן: גיל צודק שכתוב 90 יום.

<גיל גן-מור: תקבעו לפחות באילו עילות.

<גיל גן-מור: לא באופן שרירותי.

<גיל גן-מור: אם הדירה צריכה לעבור שיפוץ יסודי – בסדר, ואני חושב שצריך להודיע את זה מראש, אחרת זה חוסר תום לב, אם אתה יודע מראש.

<מעין נשר: המודל שמציע עו"ד גיל גן-מור הוא מודל שקרוב למודל שיש במדינות מסוימות של משהו שיותר מתקרב לשכירות מוגנת כזאת, שיש עילות ביטול מוגדרות, וללא הן לא ניתן לפנות שוכר, וזה לא המודל שעליו אנחנו כממשלה רצינו ללכת בהצעת החוק הממשלתית.

<מעין נשר: כפי שאמרה חברתי ממשרד המשפטים, אנו חושבים שהסעיף הזה - וגם בהתייחס למה שאמרת – נותן איזון כלשהו.

<מעין נשר: אם יש מצב, כפי שאמרת, שיש משכיר שיש לו אי-ודאות מסוימת, כי הוא יצטרך להכניס בן או לעשות שיפוץ, כלומר האופי של החוזה הוא כזה שהוא יותר ארעי, ובאותה מידה הוא צריך לחפש שוכר, או אנו מכוונים אותו לחפש שוכר שגם הוא, אופי החוזה שהוא רוצה הוא יותר ארעי.

<מעין נשר: לכן יש ההדדיות הזו.

<מעין נשר: אני מציעה שלא נסטה מהנוסח ובואו נתקדם הלאה, כי אתה רואה – לוקחים אותנו לעולם אחר לגמרי ממה שתכננו, של עילות ביטול מוגדרות.

<גיל גן-מור: זה לא רציונלי.

<גיל גן-מור: רק הערה קטנה, אם נוסח נשאר כמו שהוא, רק עוד תיקון קטן שצריך להכניס לטעמי – אם אתה כבר קיבלת הודעת ביטול, אני חושב שמן הראוי שכשוכר תוכל לעזוב מיידית את הדירה אם מצאת דירה אחרת, ולא תהיה מחויב לשלם עוד שלושה חודשי שכירות, כלומר אם בעל הדירה הנחית עליך את המכה הזאת, ויש לך הזדמנות לעבור דירה, הוא לא יגיד לך: שלושה חודשים תשלם לי את השכירות, אלא מהרגע שקיבלת את ההודעה יש לך אפשרות מיידית לעזוב את הדירה.

ניסן סלומינסקי: אתה מציע גם שזה יהיה הדדי לצד השני?

<גיל גן-מור: ממש לא.

ניסן סלומינסקי: אם כך, אתה לא מנסה לשמור על ההדדיות.

<גיל גן-מור: לא, כי השוכר צריך את הזמן בשביל לעזוב את הדירה, אבל אם בעל הדירה רוצה את הדירה ריקה, הוא לא יכול להיות גם גרידי, ולומר לשוכר: בשלושת החודשים האלה, גם אם מצאת דירה אחרת, אתה לא יכול לעזוב לפני.

ניסן סלומינסקי: בואו נתקדם – אחרת נחפור ונחפור, ובסוף החוק לא יעבור.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

דב חנין: אני רוצה רק להעיר הערה קצרה.

דב חנין: נאמר כאן – גברתי, מעיין, אמרה ובצדק, שמבחינת הממשלה הכוונה בתיקוני חוק השכירות היא לא לקדם אותנו לתפישה של עוד מנגנון של שכירות מוגנת.

דב חנין: אני מבין את העמדה הזאת של הממשלה, אבל מאוד הייתי רוצה שאנחנו בכנסת נחשוב על פיתוח מנגנון חדש לשכירות מוגנת.

רועי פולקמן: זה יקרה בשכירות המוסדית.

רועי פולקמן: השכירות הפרטית אצל האנשים הפרטיים, זה משהו אחר.

דב חנין: הגיע הזמן לחשוב על המנגנון הזה של הגנת הדייר, שנוצר בנסיבות אחרות, והיו לו גם חסרונות, אגב, אבל צריך למצוא דרך לייצר פתרון ביניים בין השכירות שאנחנו מדברים עליה, שצריכה להיות קצת יותר סבירה, לבין רכישת דירה.

יעל גרמן: אתה מדבר על דירות ברות-השגה בהשכרה.

דב חנין: בדיוק.

רועי פולקמן: זה מה שקורה בשכירות מוסדית.

דב חנין: וזה נושא שנצטרך לדון בו.

דב חנין: דבר שני, אדוני היושב-ראש – פשוט נכנסתי לדיון באמצע – אני הייתי רוצה להגיש ברמה פורמלית הסתייגויות בשם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ובשמי.

דב חנין: חלק מהסעיפים הוועדה כבר עברה, חלק לא עברה עדיין, אבל הייתי רוצה שזה יהיה בתוך מאגר הדברים שהוועדה דנה בהם לקראת הצבעות.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שנוכל להצביע היום.

ניסן סלומינסקי: לפני כן תצטרכו להעלות את ההסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הוועדה תצביע עליהן.

ניסן סלומינסקי: אם אורלי לא תהיה, אתה תצטרך לייצג אותה.

דב חנין: אין בעיה, רק תודיעו לי מתי זה יהיה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<מיכאל וולה: מיכאל וולה, עיריית תל-אביב יפו.

<מיכאל וולה: לגבי ההערה האחרונה של עו"ד גן-מור, אני חושב שזו נקודה מאוד חשובה.

<מיכאל וולה: נכון שצריך איזון בין האינטרסים הכלכליים של הצדדים, אבל השוכר הוא מי שגר בדירה, בעל הדירה, וברגע שהוא קיבל הודעה, שלצערו הרב הוא נאלץ לעזוב תוך 90 ימים, לא יכול להיות שאם התמזל מזלו והוא מצא דירה תוך 30 יום, הוא נאלץ עכשיו לשלם שכר דירה כפול, כלומר לא ייתכן שמרגע שהודיעו לו: אתה נאלץ לעזוב את ביתך ששכרת כי כך החוזה קבע – בסדר, אבל עכשיו אתה צריך לשלם עכשיו שני שכרי דירה, אולי למשך חודשיים.

רועי פולקמן: אם הודיע בעל הדירה שהסתיים החוזה, ומצא אחרי חודש דירה- - -

ניסן סלומינסקי: ונאמר הפוך – אם השוכר מודיע, והמשכיר מוצא מיידית שוכר?

ניסן סלומינסקי: אם תיתן לי את ההדדיות- - -

<מיכאל וולה: אבל זה שיקול לא נכון.

<מיכאל וולה: אין פה איזון בין הצדדים.

<מיכאל וולה: האיזון הכלכלי הוא איזון אחד.

<מיכאל וולה: העובדה שאחד הצדדים גר בנכס, זה מקום מגוריו, הוא לא משהו שניתן לאזן אותו.

<מיכאל וולה: את האיזון הכלכלי שלו אתה מאזן באמצעות היכולת לבטל והזמן מראש.

<מיכאל וולה: העובדה שאחד מהם גר בנכס – המשכיר, ההפסד שלו יהיה אולי כלכלי – הוא רצה 90 ימים ויקבל בסוף 60 ימים בלבד.

<מיכאל וולה: הצד השני גר בנכס.

<מיכאל וולה: אין לו ברירה.

<מיכאל וולה: הוא כבול למקום מגורים אחד.

<רני נויבואר: אפשר להסכים על זה.

<רני נויבואר: הסעיף לא אומר כרגע שהוא חייב לשלם שלושה חודשים אלא הסעיף אומר: תודיע לו שלושה חודשים מראש.

<רני נויבואר: ב-1 ביוני תודיע לו על פינוי ב-1 בספטמבר – זה מה שזה אומר.

<רני נויבואר: אם מצאתי דירה אחרי חודש, יכול להיות שאומר לבעל הבית: אני מבקש לא לשלם את החודשיים - תכניס מישהו מוקדם יותר וזהו.

<מיכאל וולה: מניסיונכם בשוק, אתם סבורים שבמעמד המשא ומתן בעל הדירה יגיד: אין בעיה, והשוכר יידע לבקש?

<רני נויבואר: המצב שאתה אומר קיים, אבל הרבה מצבים הם אחרים, למשל: אני הולך לחפש דירה, ומחפש ביוני, ואומרים לי: הדירה מתפנה רק בספטמבר, אז עכשיו נכתוב בחוק: למקרה שבו מצאת דירה אחרי 30 יום, נכתוב:

<רני נויבואר: למקרה שמצאת דירה בעוד שלושה חודשים – נכתוב ככה.

<רני נויבואר: כרגע החוק לא אומר.

<רני נויבואר: אפשר להגיע להסכמה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אני עדיין אומר שיש פה גם ההדדיות, שיכול להשאיר את המשכיר בלי דייר ובלי שכר דירה, אם המצב הוא הפוך.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו רוצים לתת, צריך לתת הדדיות מסוימת.

ניסן סלומינסקי: נמשיך.

<לירון מאוטנר לוגסי: 25יד.

<לירון מאוטנר לוגסי: איסור התנאי.

<לירון מאוטנר לוגסי: על אף הוראות סעיף 2(ג), בחוזה שכירות למגורים – (1) אין להתנות על הוראות סעיף 25ו; (2) אין להתנות על הוראות סעיפים 6, 8 עד 10, 15, 21(ב) ו-(ג), 23 עד 25ה ו-25ח עד 25יג למעט סעיף 25ח(א) סיפה, אלא לטובת השוכר.

<לירון מאוטנר לוגסי: זה סעיף הקוגנטיות, שאומר שבמסגרת חוזה שכירות למגורים דווקא.

<לירון מאוטנר לוגסי: יש סעיפים ספציפיים, הן מהחלק הכלכלי והן מהחלק של חוזה שכירות למגורים, שהצדדים לא יכולים להתנות.

ניסן סלומינסקי: רק אם זה לטובת השוכר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<לירון מאוטנר לוגסי: סייגים לתחולה.

<לירון מאוטנר לוגסי: 25טו.

<לירון מאוטנר לוגסי: הוראות סימן זה לא יחולו על חוזה שכירות למגורים כמפורט להלן: (1) חוזה שכירות למגורים בדירה שהיא אחת מאלה: (א) דירה בבית מלון כהגדרתו בחוק שירותי תיירות, התשל"ו–1976, או דירה אחרת המושכרת למטרת נופש; (ב) דירה במעון כהגדרתו בחוק הפיקוח על מעונות, התשכ"ה–1965‏; (ג) דירה בבית דיור מוגן כהגדרתו בחוק הדיור המוגן, התשע"ב–2012‏; (ד) דירה במעונות לסטודנטים, לתלמידים או לעובדים; (ה) דירה שחוק הגנת הדייר חל עליה; (2) חוזה שכירות למגורים שתקופת השכירות לפיו אינה עולה על שלושה חודשים, ואין לצדדים ברירה להאריכה; (3) חוזה שכירות למגורים שתקופת השכירות לפיו עולה על עשר שנים, ואין למשכיר ברירה לבטל את החוזה במועד מוקדם יותר; (4) חוזה שכירות למגורים שדמי השכירות לפיו, לחודש, עולים על 20,000 שקלים חדשים או על סכום אחר שקבע שר המשפטים; הסכום לפי פסקה זו יתעדכן ב-1 בינואר של כל שנה, בהתאם לשיעור שינוי מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הידוע ביום העדכון לעומת המדד האמור שהיה ידוע ב-1 בינואר של השנה הקודמת, ויעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של 10 שקלים חדשים; שר המשפטים יפרסם ברשומות הודעה על הסכום המעודכן; (5) חוזה שכירות למגורים מסוג אחר שקבע שר המשפטים.

<לירון מאוטנר לוגסי: (ב) הוראות סעיפים 25ב עד 25ד, 25ח, 25יב ו-25יג לא יחולו על חוזה שכירות למגורים שנכרת בין משכיר לבין שוכר שהוא קרוב שלו; בסעיף קטן זה ,"קרוב" – בן זוג, אח, אחות, הורה, הורי הורה, צאצא וצאצאי בן הזוג, ובן זוגו של כל אחד מאלה.

<לירון מאוטנר לוגסי: (ג) על אף הוראות סעיף 2(ב), שכר השוכר מהמשכיר את הדירה המושכרת לתקופה שאינה עולה על עשר שנים (בסעיף קטן זה – השוכר הראשי) והשכיר השוכר הראשי את הדירה, כולה או חלקה, לשוכר משנה, יחולו הוראות אלו.

<לירון מאוטנר לוגסי: בסעיף (1) יש לנו תיקון נוסח שלא הספקנו להכניס אותו, אז אקריא אותו.

<לירון מאוטנר לוגסי: זה אותה מהות – רק נוסח שונה.

<לירון מאוטנר לוגסי: החובות לפי סעיף 25ב ו-ג יחולו על המשכיר, וזכויות המשכיר לפי סעיפים 16א(א) ו-20א יוסיפו להיות על המשכיר.

<לירון מאוטנר לוגסי: 2.

<לירון מאוטנר לוגסי: תשלומים שאינם חלים על השוכר לפי סעיף 25ט(ב) לא יחולו על השוכר הראשי.

<לירון מאוטנר לוגסי: אסביר.

<לירון מאוטנר לוגסי: הסעיף הראשון מדבר על איזה חוזה של שכירות למגורים לא יחולו הוראות הפרק הזה, מתוך הבנה שזה שכירות שהיא שונה – זה לא השכירות למגורים הרגילה.

<לירון מאוטנר לוגסי: לפעמים יש לה הוראות משל עצמה, ההוראות פה אינן מתאימות – תוכניות אחרות, ולכן החלטנו להחריג אותם.

<לירון מאוטנר לוגסי: זה מה שמפורט ב-1.

<לירון מאוטנר לוגסי: אנחנו מדברים על חוזה לתקופה מאוד-מאוד קצרה – פחות משלושה חודשים, או לשכירות ארוכה, מעל עשר שנים, שאמרנו שזה מעין בעלים, יש שכירות שהיא יותר חזקה ואנחנו מניחים שיש פה התנהגות אחרת בין הצדדים.

<לירון מאוטנר לוגסי: סעיף קטן (ב) זה מה שקראנו דירות יוקרה, שלא חשבנו שיש תכלית ומקום להיכנס לכל היחסים החוזיים באופן כופה, ו-5 זה הסמכה לקבוע חוזים נוספים.

<לירון מאוטנר לוגסי: סעיף קטן (ב) מדבר על חוזה שכירות למגורים בין קרובים.

<לירון מאוטנר לוגסי: ההנחה היא שבין קרובים יש פחות צורך לכל הנושא של חובות הגילוי.

<לירון מאוטנר לוגסי: לא רצינו להתערב בהקשרים האלה.

<לירון מאוטנר לוגסי: סעיף קטן (ג) מדבר על מה קורה כשיש שכירות משנה.

<לירון מאוטנר לוגסי: יש חובות וזכויות מסוימות שרצינו לוודא כמו חובה לתקן פגמים, שזה עדיין נשאר על המשכיר המקורי ולא על השוכר הראשי, שמשכיר את הדירה בשכירות משנה.

<לירון מאוטנר לוגסי: זה ההסבר הכללי.

אלעזר שטרן: הערה קטנה לגבי סעיף קטן (2), לגבי חוזה שכירות המגורים בין קרובים.

אלעזר שטרן: אני חושב שיש מקום לשקול להוסיף סעיפים נוספים, כלומר כפי שלמשל, יש פה סעיף 25ח שמדבר על הנושא של תיקון פגמים, כלפי שלגבי זה אומרים: נאמר שאח משכיר לאחיו את הדירה, אז הם יכולים להסכים ביניהם על הסדר אחר בנוגע לתיקון פגמים, אני חושב שיש אולי עוד סעיפים שרלוונטי לשחרר קצת כשמדברים על קרובים כמו חלוקת התשלומים בין הצדדים.

ניסן סלומינסקי: הם לא נכנסים בסעיפים האלה?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: 25ט, נאמר, שזה נושא התשלומים, אולי גם הערובות, שזה דבר שצריך לחשוב עליו – הנושא של מסירת הדירה, שזה 25ז.

<לירון מאוטנר לוגסי: לא, מסירת הדירה זה לא קוגנטי ממילא.

ניסן סלומינסקי: התשלומים ודאי שלא, בין אב לבנו.

<לירון מאוטנר לוגסי: לנו אין התנגדות, אם הוועדה רוצה להכניס.

אלעזר שטרן: נאמר, 25ט.

אלעזר שטרן: מה לגבי הערובות?

אלעזר שטרן: זה דבר שכדאי שהוועדה תחשוב עליו, אם כן או לא, אם זה משהו שהוועדה רוצה.

אלעזר שטרן: נשאל את זה אחרת – האם יש דברים שהוועדה חושבת שצריך לעמוד עליהם?

<לירון מאוטנר לוגסי: אפשר אולי ללכת במודל אחר, של לומר שסעיף איסור ההתניה, למעט אולי הדירה הראויה למגורים, כי זה הסעיף שאנחנו מסכימים, אני חושבת, שגם בין קרובים צריך לחול.

<לירון מאוטנר לוגסי: אפשר לומר שסעיף איסור ההתניה לא יחול.

אלעזר שטרן: להפוך את ברירת המחדל.

<לירון מאוטנר לוגסי: חוץ מהדירה הראויה למגורים.

ניסן סלומינסקי: טוב.

<מיכאל וולה: רק שאלה קמרה, אם אפשר – כדי להבין ולוודא, הסיפור של דירה אחרת המושכרת למטרת נופש, יש הגדרה?

<מיכאל וולה: אני שואל את זה כדי לוודא שזה לא לופ-הול שיכול להחריג המון דירות בקלות.

<לירון מאוטנר לוגסי: אני לא מכירה הגדרה לדירת נופש.

<מיכאל וולה: אני שואל אם זה לא לופ-הול, שמאפשר לכתוב בחוזה: הדירה היא למטרת נופש- - -

<לירון מאוטנר לוגסי: אבל גם צדדים כותבים משהו בחוזה, כשבוחנים את זה, בוחנים את זה בעיניים מהותיות, ואם בסופו של דבר אדם גר שם לתקופה משמעותית, למגורים, גם אם יכתבו מאה פעמים שזה לנופש, זה לא לנופש.

<מעין נשר: חשוב לומר שיש לזה פרשנות תכליתית בדיני המס, ואין כדאיות לכתוב דבר כזה.

יעל גרמן: אדוני, מה שכן מטריד אותי – airbnb זה לא דירת נופש, כי זו דירה שמושכרת לזמן קצר, אבל דירות נופש - היה לפני למעלה משנה פסק דין שאמר שבדירות נופש לא ניתן לגור שיותר מתשעה חודשים, שצריך להשכיל אותן, לפחות, לתיירות.

יעל גרמן: השאלה, אם אנחנו לא מכניסים את זה בתוך דירות רגילות, אם אנחנו לא מסתבכים עם כל ההגדרות; מה עוד שאין הגדרה של דירת נופש - זה לצערנו הרב, מה שמאפשר להפוך דירות נופש לדירות מגורים.

יעל גרמן: אז אני מאוד מבקשת שאתם והייעוץ המשפטי תסתכלו, שאנחנו לא עלולים לגרום לכך שמישהו יפרש שדירת נופש היא דירת מגורים.

רועי פולקמן: חובות.

יעל גרמן: אבל הבעיה היא שאין הגדרה.

רועי פולקמן: זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים הלאה?

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<גיל גן-מור: סעיפים בסייגים 4 ו-5 זה קצת מוקש, הסמכות של שר המשפטים לשנות גם את הסכום וגם את סוגי השכירות שהחוק לא יחול עליהם.

<גיל גן-מור: אני חושב שראוי שזה יהיה באישור הוועדה.

<גיל גן-מור: גם לגבי הסכום של החוזים שעולים, כי יכולים להיות מופעלים לחצים על שר כזה או אחר בעתיד, ואני חושב שראוי שהציבור יידע על שינוי כזה.

<גיל גן-מור: זה שינוי שיכול להיות דרמטי לחוק.

<גיל גן-מור: יכול להיות שר שיחליט להחריג חוזי שכירות בכל אזור הפריפריה.

<גיל גן-מור: לכאורה לפי הסעיף הזה, הוא יכול לעשות את זה אפילו בלי אישור של הוועדה.

יעל גרמן: אני תמיד בעד להביא לאישור הוועדה.

יעל גרמן: זה איזונים.

ניסן סלומינסקי: לגבי סעיף 4, מדובר בדירות יוקרה.

<גיל גן-מור: הוא יכול להחליט שדירות יוקרה יהיו מעל 5,000 שקל כי יהיו עליו לחצים מצד משכירים.

אלעזר שטרן: אפשר לתקוף את ההחלטה הזאת כי היא לא סבירה.

<גיל גן-מור: אני גם לא אומר שאסור לו בינתיים; אני רק אומר שראוי שזה יהיה בוועדה.

<גיל גן-מור: אנחנו לא יודעים מה יהיה עוד עשר שנים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נכניס, למרות שהחשש הוא חשש רחוק מאוד, ששר יחליט שבמקום 20,000, שזו דירת יוקרה, יוריד את זה ל-5,000 – סתם אני אומר – קשה להאמין.

ניסן סלומינסקי: אבל לא אכפת לי לכתוב באישור הוועדה, אם רוצים לעשות שינוי.

סתיו שפיר: צריך להכניס פיקוח של הוועדה.

יעל גרמן: בהחלט.

<לירון מאוטנר לוגסי: ב-26 אין שינוי.

<לירון מאוטנר לוגסי: 27.

<לירון מאוטנר לוגסי: הוראות סעיפים 2 עד 5, 11, 12, 16א, 17, 18, 20, 20א, 21 ו-25 יחולו, בשינויים המחויבים, גם על שאילה.

<לירון מאוטנר לוגסי: פשוט הכנסנו גם את הסעיפים החדשים שהוספנו לפרק הזה.

<לירון מאוטנר לוגסי: אין פה עוד תוספות.

<לירון מאוטנר לוגסי: תחילה.

<לירון מאוטנר לוגסי: תחילתו של חוק זה שישים ימים מיום פרסומו.

<לירון מאוטנר לוגסי: על חוזה שנכרת לפני תחילתו של חוק זה יוסיף לחול הדין הקודם.

אלעזר שטרן: כותבים בצורה חיובית.

<לירון מאוטנר לוגסי: השתמשתי בנוסח של הסעיף הקיים.

<רני נויבואר: אסביר למה אנחנו כותבים כך – כי ברגע שתחולה אקטיבית עם הרגע שבו, לגבי חוזים, ברור שהחוזה שנכרת, זה חוק שתוקן או חוק חדש, חל רק על החוזה שנכרת לאחר יום התחילה.

<רני נויבואר: הבעיה היא שעשית שינויים בחוק הקודם, והחוק הקודם לא חל.

<רני נויבואר: אין לו שום משמעות בנוסחו ערב יום התחילה.

<רני נויבואר: נניח, אם החוק היה א ועכשיו נהיה א, ב, אז א, ב יחולו על כל החוזים מיום התחילה, אבל על החוזים הקודמים עדיין עלולה לעלות השאלה, האם א, ב חל עליהם, כי לא שימרת את הנוסח הקודם של החוק.

<רני נויבואר: לכן בכל דיני החוזים שאנחנו כותבים, אנחנו כותבים שחוזה שנכרת קודם ליום התחילה, עדיין הוראות החוק הקודם יוסיפו לחול עליו – אם לא, זה תחולה רטרואקטיבית.

<רני נויבואר: זה דיני חוזים.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<לירון מאוטנר לוגסי: אני רוצה לחזור לשני תיקונים נוספים.

<לירון מאוטנר לוגסי: בתוספת השנייה – קראנו אותה בפעם הקודמת – רק שאני חושבת שלא היה בדיון הקודם, שביקשנו למחוק אחרי ההערה שקיבלנו, את המילים בסעיף קטן (1): וכן מספרי הגוש והחלקה שלה, ככל שהיא רשומה בפנקסי המקרקעין.

<לירון מאוטנר לוגסי: הבנו שזה יכול ליצור קושי, שלא תמיד יש המידע הזה.

<לירון מאוטנר לוגסי: ביקשו מאתנו להוריד את זה.

<לירון מאוטנר לוגסי: זה פרט 1 בתוספת השנייה.

<לירון מאוטנר לוגסי: ותוספת נוספת שאנו מבקשים זה בסעיף 25ט, עמוד 6 – תשלומים שוטפים שבהם נושא השוכר.

<לירון מאוטנר לוגסי: קיבלנו הערות, וזה חידד לנו שאנחנו רוצים בסעיף קטן (ב) להוסיף שהשוכר לא יישא במישרין בתשלומים שאינם מפורטים כאן, כי ברור שאם זה מגולם בדמי השכירות, אין דרך.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

רועי פולקמן: פה היתה לכם הערה.

<לירון מאוטנר לוגסי: אלעזר, היו עוד שינויים שדיברנו עליהם בדיון הקודם, ונכנסו עכשיו לנוסח.

<לירון מאוטנר לוגסי: אתה רוצה להקריא אותם?

אלעזר שטרן: לא, הוועדה הסכימה – רק ניסחנו אותם.

ניסן סלומינסקי: אם כך, יש נושא אחד שהוספתי - תהיה הפרדה בין השירותים לדירה.

ניסן סלומינסקי: זה סיכמתי עם השרה, וזה ייכנס גם.

ניסן סלומינסקי: מחיצה בין השירותים לדירה.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

סתיו שפיר: מה ההגדרה של מחיצה?

ניסן סלומינסקי: עזבי.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שתהיה מחיצה מסוג של- - -

סתיו שפיר: אם הוא משרטט קו?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא מחויב לעשות קיר בטון בעובי 30 ס"מ, כי אז לא תישאר דירה, אבל יכול להיות שיעשה מחיצה - אקורדיון כזה.

ניסן סלומינסקי: לא נכנסנו לזה, ואני מציע לא להיכנס לזה, כי אין לזה סוף.

ניסן סלומינסקי: תהיה הפרדה.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אתם ביקשתם לפתוח סעיף 1.

ניסן סלומינסקי: לא הייתם בישיבות הקודמות, אז אני אאפשר למתווכים, קצר-קצר, אם אתם רוצים לומר משהו.

<ברנרד רסקין: קודם כל, תודה רבה.

<ברנרד רסקין: אם אני יכול לבקש הבהרה לסעיף 25ט, כי אם הסעיף לא ברור לנו, לדעתי לא יהיה ברור גם בהמשך, מה כוונתו.

רועי פולקמן: ט(א), החלק של התיווך.

רועי פולקמן: האירוע שהתייחסנו אליו – אתה מנכ"ל ריימקס - הוא שלפעמים מתווכים בהעצמת עין עם בעל הדירה מטילים דמי תיווך על שוכרים שלא מעוניינים בשירותי התיווך.

רועי פולקמן: לכן התפלפלנו בזה.

רועי פולקמן: ראינו שהאירוע מורכב, ונצטרך לדון בו בהמשך.

רועי פולקמן: כרגע ההערה היתה שאם בעל הדירה הזמין שירותי תיווך, הוא לא יכול לומר – אני בעל הדירה, הזמנתי אותך, תמצא לי שוכרים.

רועי פולקמן: בסוף כשאני בא לשכור את הדירה, אומרים: עליך, למרות שאני השוכר לא הזמנתי את השירותים.

רועי פולקמן: לכן כרגע הסעיף היחיד שהוגדר כאן היה שאם בעל הדירה הזמין שירותי תיווך, העלויות עליו.

<שרית גבע שנקל: מה זה הזמין שירותי תיווך?

<שרית גבע שנקל: כדי שתידרש לשלם עמלת תיווך אתה צריך לחתום, זאת אומרת שאם אני כשוכרת באה לראות דירה וחתמתי על הזמנת שירותי תיווך, במקרה כזה אהיה מחויבת לשלם בכל מקרה, בלי קשר לעלות של עמלת התיווך?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אם בעל הדירה הזמין שירותי תיווך, שהוא ישלם את התיווך.

סתיו שפיר: אם בעל הדירה הזמין את שירותי התיווך, הוא משלם.

<שרית גבע שנקל: אני השוכרת, ואני רוצה לראות את הדירה, אני חותמת על הזמנת שירותי תיווך?

סתיו שפיר: לא, כי בעל הדירה הזמין את השירותים, ולכן הוא משלם.

<ברנרד רסקין: אבל אתם פוגעים פה בצרכן, באופן ודאי, בלי להבין את זה, כי במקרה כזה אין פה מוטיבציה לבעל הנכס.

<ברנרד רסקין: קודם כל, הכול פה מבוסס כנראה על תלונות שהתקבלו, שהן לא מדגם מייצג של מה שמתרחש בשטח.

<ברנרד רסקין: אני יכול לומר לכם באופן ודאי, שלפי הנתונים של 2016 – ויש נתונים דומים ב-2017 – מכל עסקאות השכירות שהיו אצלנו בחברה 55% מהן היו על-ידי השוכרים, ו-45% על-ידי המשכירים.

<ברנרד רסקין: הם שילמו את התיווך.

<ברנרד רסקין: אז קודם כל, המצב הוא מאוד קרוב לשוויון בין שני הגורמים, ולא כמו התפישה שיש אולי בציבור.

סתיו שפיר: מי הזמין את השירותים?

<ברנרד רסקין: אין לנו הפרטים האלה, אבל אתם לא לוקחים בחשבון שיש מקרים רבים שגם שוכרים אומרים: אין לי הזמן או הרצון לחפש דירה.

רועי פולקמן: זה לא סותר.

רועי פולקמן: אין ויכוח על זה.

<ברנרד רסקין: אנחנו לא מדברים כאן על עמלות שהן גבוהות אלא על עמלות שהן נמוכות.

רועי פולקמן: מי אמר?

<ברנרד רסקין: תראה את העובדות.

<ברנרד רסקין: זה לא שכל יום אנחנו עושים עסקאות כאלה.

<ברנרד רסקין: עוד עובדה – אנחנו כחברה, שיש לנו הרבה מאוד סניפים בתל-אביב, עשינו מעט מאוד עסקאות שכירות בתל-אביב דווקא, איפה שאתם מאוד רגישים, כי דווקא שם הכול מתנהל – יש לציבור המון אופציות.

<ברנרד רסקין: הרוב עושים לבד.

<ברנרד רסקין: הם יכולים לפרסם ביד2, ולעשות מה שהם רוצים, לעשות את זה באופן עצמאי, ולא לפנות אלינו, וגם הרוב לא פונים אלינו.

<ברנרד רסקין: במקרה שמישהו כן רוצה לפנות אלינו, למה אתם רוצים לפגוע בו?

רועי פולקמן: לא נוגעים בזה.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: יש חוסר הבנה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להסביר שוב.

ניסן סלומינסקי: להערכתי, אי-אפשר שלא להסכים לזה.

ניסן סלומינסקי: אם השוכר לוקח מתווך, ישלם את זה.

ניסן סלומינסקי: אם המשכיר לוקח מתווך, הוא צריך לשלם את זה.

ניסן סלומינסקי: מה שקורה לפעמים – ואם זה לא קורה, לא עשינו כלום, אבל כנראה קורה, שלפעמים המשכיר לוקח מתווך, והשוכר לא לוקח מתווך, אבל המשכיר לוקח מתווך, ואחר כך, כשמגיע לשלם, בגלל שהוא מחזיק את הדירה ביד, הוא מגלגל את זה על השוכר, ואומר לו: אתה תשלם גם את דמי התיווך, ואם לא רוצה, לך הביתה, מה שנקרא.

<ברנרד רסקין: אז החוק מגן על הפרט, כי אם הוא לא חתם, הוא לא צריך לשלם.

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו מכניסים את זה גם פה.

ניסן סלומינסקי: על המשכיר אני פחות צריך להגן פה בחוק כי הדירה אצלו.

ניסן סלומינסקי: הוא החזק כרגע.

ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו מגנים על השוכר.

<שרית גבע שנקל: הדברים לא ברורים.

ניסן סלומינסקי: הדברים ברורים, ואני מסביר אותם.

ניסן סלומינסקי: מישהו הזעיק אתכם.

ניסן סלומינסקי: חבל סתם, באתם כאן נבחרת גדולה.

ניסן סלומינסקי: הכנסנו פה דבר פשוט, שגם עליכם יהיה מקובל.

ניסן סלומינסקי: נעזוב את זה.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר - אם המשכיר לקח מתווך – לא השוכר, והשוכר לא בעניין בכלל, ועכשיו מגיע עת התשלום למתווך, אומר המשכיר: אתה השוכר - אתה תשלם מעבר לשכר הדירה את התשלום שצריך לשלם למתווך, חודש או חודשיים.

ניסן סלומינסקי: אומר השוכר: מה פתאום?

ניסן סלומינסקי: לא הזמנתי.

ניסן סלומינסקי: אומר: אדוני, אני בעל הדירה.

ניסן סלומינסקי: אתה לא רוצה – לא אשכיר לך את זה.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה אומר שאי-אפשר מצב כזה.

ניסן סלומינסקי: אתה המשכיר הזמנת וחתמת אצל המתווך – אתה תשלם.

<ברנרד רסקין: ואם שני הצדדים חתמו, זה בסדר מבחינתך?

ניסן סלומינסקי: אז שניהם משלמים.

<ברנרד רסקין: קיבלנו.

<ברנרד רסקין: זה נרשם בפרוטוקול?

ניסן סלומינסקי: נרשם וזה גם מופיע בחוק אצלכם.

<ברנרד רסקין: תודה.

<מיכאל וולה: אבל זה לא מזמין השירות.

<מיכאל וולה: זה תנאי.

<מיכאל וולה: הוא לא יכול להיכנס לדירה בלי זה.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שאם השוכר לא הזמין את המתווך אלא רק המשכיר, הוא לא משלם.

<מיכאל וולה: אבל הוא אומר לך שהוא מחתים אותו כאילו הוא הזמין אותו.

<מיכאל וולה: אתם מתעלמים מהמצב.

<מיכאל וולה: הוא ראה ביד2, הגיע לדירה, החתים אותו.

<מיכאל וולה: מעולם לא פגש מתווך בדרך.

סתיו שפיר: כשאתה מחפש דירה, אתה הולך למודעות, יד2, הולך לאתרי אינטרנט.

סתיו שפיר: אתה לא יודע אם זה בתיווך או לא בתיווך.

סתיו שפיר: רק כשאתה מגיע לדירה פתאום עומד מולך מתווך, ואומר לך: כדי לראות את הנכס אתה צריך לחתום על החוזה הזה.

סתיו שפיר: אותו שוכר לא יודע באותו שלב, אם המשכיר בכלל הזמין את המתווך או לא הזמין.

סתיו שפיר: המטרה של החוק, למנוע מצב שבו למעשה המשכיר מזמין את המתווך, אבל השוכר משלם על התיווך.

רועי פולקמן: ניסינו לנסח את זה.

רועי פולקמן: נביא חוק שיתקן את חוק התיווך.

רועי פולקמן: יש בעיה עם המתווכים, כי עושים קומבינות בדיוק מהסוג שאמרנו.

רועי פולקמן: הגיעו אלינו המון פניות.

רועי פולקמן: ניסיתי אז לנסח את הסעיף המלא.

רועי פולקמן: היו לנו ויכוחים שכרגע זה לא מספיק מדויק, לכן השארנו רק את הנוסח הזה שאומר שלא ייתכן שבעל הדירה, שכן חתם עם מתווכים, יפיל את זה באופן עקיף, יאמר: אני בחודש הראשון – תדע ש- - - לך.

רועי פולקמן: יש אירוע שבאים המתווכים ומכריחים אותך לחתום.

<ברנרד רסקין: זה אנחנו מסכימים.

רועי פולקמן: בזה נצטרך לטפל, אבל כרגע אין לנו נוסח מוסכם.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: החוק מגדיר שהמשכיר ומי שמזמין את התיווך, משלם.

רועי פולקמן: אבל אירוע שבו מכריחים אותי לחתום, המתווכים אומרים: אני החתמתי.

רועי פולקמן: זה שאנחנו טוענים שזה בצורה עקומה – את צודקת.

<מיכאל וולה: למה לא לומר שאם בעל הדירה חתם- - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו לא מנסים לשנות כאן את נושא התיווך.

ניסן סלומינסקי: יש מצבים שהמתווך, אף אחד לא פנה אליו, הוא התלבש על הדירה, והוא אומר - אף אחד לא ביקש ממנו.

ניסן סלומינסקי: מתווכים הרבה פעמים רואים את הרשימות של הדירות הפנויות.

ניסן סלומינסקי: הוא פונה אליך.

ניסן סלומינסקי: לא נכנסים לכל הנושא הזה של התיווך.

ניסן סלומינסקי: זה מופיע בחוק המתווכים.

ניסן סלומינסקי: לא באנו לתקן את כל החוק אלא לסדר סיטואציה פרטית, שלמרות שהיא לא צריכה להיכנס לפה, מאחר שאמרו שהיא קיימת, אמרנו שנעשה את זה, שאם המשכיר הוא זה שהזמין את התיווך, ולא השוכר, הוא לא יוכל לגלגל את דמי התיווך על השוכר, נקודה.

ניסן סלומינסקי: הכנסנו את זה רק כדי להגן.

ניסן סלומינסקי: לא רצינו להיכנס לכל הנושא.

דב חנין: כדאי רק לדייק את זה, שהוא לא יוכל לגלגל את זה על השוכר לא במישרין ולא בעקיפין באמצעות המתווך.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

רועי פולקמן: זה ברור.

דב חנין: לא רק כדמי שכירות, אלא פתאום להפעיל את המתווך.

דב חנין: זה צריך להיות ברור בניסוח.

ניסן סלומינסקי: כן.

<לירון מאוטנר לוגסי: אני רוצה לחדד שוב – נכון שיש פה אי-בהירות, שבאמת אולי המקום לטפל בה ולדון בכל הנסיבות והמצבים – במקום אחר.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה.

<לירון מאוטנר לוגסי: אני רק כן רוצה לחדד - העניין של החתימה זה יכול להיות משהו פורמלי.

<לירון מאוטנר לוגסי: אנחנו לא נכנסים לזה.

<לירון מאוטנר לוגסי: המבחן פה הוא מבחן מהותי – האם המתווך הוא מטעמו של המשכיר או מטעמו של השוכר.

<לירון מאוטנר לוגסי: חתימה יכולה להיות אינדיקציה שכן זה מטעמו ויכולה להיות שלא.

<לירון מאוטנר לוגסי: צריך לבחון את זה ולראות מבחינת כל התנאים והנסיבות האם הוא פעל מטעמו של המשכיר כן או לא.

<לירון מאוטנר לוגסי: אני מסכימה שעדיין יכולה להיות פה אי-בהירות מסוימת שצריך לטפל בה במסגרת חוק המתווכים.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: תמו הדיונים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו מתחילים עם ההסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: דב, אתה רוצה לייצג?

יעל גרמן: ניסן, רק הודעה - אני רק רוצה לומר, למרות שהתייעצתי עם יועץ משפטי – יש לי שתי דירות ירושה שאנחנו משכירים בדרום העיר תל-אביב אחותי ואני, ואני אומרת את זה למען הגילוי הנאות.

יעל גרמן: אמרו לי שזה בסדר גמור.

יעל גרמן: חשבתי שלמען הגילוי הנאות אני צריכה לומר.

ניסן סלומינסקי: גם לי יש דירה ברמת-גן, שאני משכיר אותה.

ניסן סלומינסקי: דב, כמה הסתייגויות יש לך?

סתיו שפיר: למען הגילוי הנאות, אני שוכרת דירה בחוזה של שנה שבדיוק מסתיים.

סתיו שפיר: ..

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני אנסה לעשות את זה קצר.

דב חנין: אני לא בענייני פיליבאסטר.

דב חנין: גם לי יש גילוי נאות – אחותי ואני משכירים דירה שהתקבלה בירושה.

דב חנין: אני לא רואה בזה שום בעיה של ניגוד אינטרסים, כי כל האינטרסים שלי הם לטובת השוכרים.

דב חנין: אני רוצה להגיש כמה הסתייגויות של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס ושלי.

דב חנין: אקריא אותן.

דב חנין: אדוני רוצה אחת-אחת והצבעה או ברצף?

ניסן סלומינסקי: תסביר ואז נצביע.

דב חנין: ההסתייגות הראשונה נוגעת להוספת סעיף קטן שיגדיר את סוג הבטוחה שניתנה למשכיר על-ידי השוכר וגובהה.

דב חנין: אנחנו מציעים שחוזה שכירות יכלול סעיף שבו יצוינו סוגי הערבויות, הפיקדונות והבטוחות שנתן השוכר למשכיר וגובהן, כדי שתהיה אסמכתא של זה במסגרת ההסכם.

דב חנין: אנחנו מציעים שסעיף 25ו(3) יחודד כך שבמקום מה שכתוב היום ייכתב:

דב חנין: אם אין בדירה לכל הפחות חלון שפניו כלפי חוץ, פתח אוורור ותאורה טבעית הניתן לסגירה ופתיחה, וכן דלת כניסה ראשית בעלת אמצעי נעילה.

דב חנין: דברי הסבר: מן הסעיף הנוכחי לא משתמע באופן ברור דיו כי כל דירה חייבת לכלול לכל הפחות גם דלת כניסה ראשית וגם חלון עם אוורור חוץ מספק, ולכן נבקש לחדד את הניסוח.

דב חנין: בסעיף 25ו(4) אנו מבקשים להוסיף פירוט לסעיף 25ו(4) באופן הבא: לאחר המילים ״יש בה גורם סיכון בלתי סביר לבטיחות השוכר או לבריאותו״ יבוא: לרבות רטיבות וטחב, חוטי חשמל חשופים, ואין בה מפסק חירום ראשי ומפסק זרם פחת למניעת התחשמלות.

רועי פולקמן: זה כתוב בסעיף של בטיחות.

רועי פולקמן: אתה נכנס לרזולוציה.

רועי פולקמן: יש סעיף שאומר בטיחות.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

דב חנין: בתוספות שמנויות בסעיף 25ו שעוסקות ב״דירה שאינה ראויה למגורים״, אנו מציעים להוסיף גם את הנסיבות הבאות: חלופה 5 - אם היא איננה כוללת חלל מגורים ובו לפחות מטבח, המתאים להכנסת מוצרי חשמל בסיסיים - מקרר, תנור וכיריים וכן דלפק ומקום בסיסי לאחסון.

דב חנין: 6.

דב חנין: אם חדר השירותים וחדר הרחצה אינם מופרדים בדלת אחת לפחות מן המטבח, כאשר בשירותים כיור אחד לפחות, אסלה אחת לפחות ומתקן רחצה אחד לפחות.

דב חנין: נסיבה נוספת - אם אין בדירה מי שתייה, מים זורמים וכן מערכת לאספקת מים חמים ומים קרים.

דב חנין: חלופה נוספת - אם היא אינה כוללת לפחות שני כיורים, כאשר האחד במטבח והאחר בחדר הרחצה.

דב חנין: חלופה נוספת - אם בנייתה של הדירה לא הושלמה.

דב חנין: חלופה נוספת - אם לשוכר לא קיימת גישה חופשית לדירה.

דב חנין: חלופה נוספת - אם סבור השוכר כי המושכר אינו עומד בתוספות המנויות בסעיף 25ו לעניין ״דירה שאינה ראויה למגורים״, רשאי השוכר לבקש ממפקח משרד הבריאות להעריך אם הדירה עומדת בתוספות שנקבעו בסעיף 25ו.

דב חנין: אנחנו מציעים גם לקבוע שבמידה וקיימת אי התאמה במושכר לפי סעיף 25ו שעניינם ״דירה שאינה ראויה למגורים״, רשאי השוכר לבטל את חוזה השכירות תוך 14 ימים מיום בו הודיע למשכיר הנכס על הלקויות, הפגמים והמחדלים במושכר.

דב חנין: אנחנו מציעים בסעיף 25ח – הסעיף שעוסק בתיקון פגמים וליקויים – להוסיף סעיף קטן (ד): מצא השוכר פגם בדירה על פי סעיף 25ו לחוק, וכן כתב השוכר מכתב למשכיר הנכס ובו מודיע השוכר על הפגמים בדירה בהתאם לאמור, על המשכיר להעמיד את האמצעים הנחוצים לשוכר לתיקון הפגמים תוך 14 יום.

דב חנין: אנחנו מציעים בסעיף 25ט תשלומים שוטפים שבהם נושא השוכר, להוסיף לאחר הסיפה ״תשלום מסוג אחר שקבע השר״: ״ולאחר שאישרה זאת ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת״, כדי להבטיח שתהיה בקרה פרלמנטרית על הנושא הזה.

אלעזר שטרן: האמת שההסתייגות הזאת מיותרת כי הוועדה כבר הוסכם פה קודם להכניס את ועדת חוקה.

דב חנין: אז קלענו לדעת גדולים.

דב חנין: 25י.

דב חנין: בטוחה.

דב חנין: אנחנו מציעים להוסיף סעיף קטן(ד) - חייב משכיר הדירה לעמוד בתוספות המנויות בסעיף 25ו לעניין ״דירה שאינה ראויה למגורים״.

דב חנין: באם לא עמד בתנאים, רשאי השוכר לעתור כמד המשכיר על אי עמידה בתנאי המושכר המנויים בסעיף 25ו.

דב חנין: במידה והוכח שהמושכר אינו עומד בהוראות סעיף 25ו לחוק, זכאי השוכר לפיצוי בגובה כפליים מסכום שטר הביטחון או שטר החוב או לפי גובה שני חודשי שכירות, וזאת אם לא ניתן שטר בטחון או שטר חוב שנתן השוכר למשכיר הנכס בעת מעמד חתימת החוזה.

דב חנין: הסבר קצר: אנחנו מציעים שיהיה מנגנון אפקטיבי קבוע בחוק לסנקציה, ביחס לאי-ההתאמה.

דב חנין: כמה סעיפים שאנו מציעים להוסיף בחוק:

דב חנין: לאחר סעיף 34 אנחנו מציעים להוסיף סעיף 35 שכותרתו ״הגבלת העלאת דמי שכירות״ ותוכנו: 35(א) משכיר דירה למגורים לא יעלה את דמי השכירות במשך תקופת ההגבלה, אף אם יתחלף השוכר במהלך התקופה האמורה.

דב חנין: 35(ב).

דב חנין: על אף הוראות סעיף קטן(א), רשאי משכיר להעלות את דמי השכירות אחת לשנה, לאחר שחלפה שנה מתחילת תקופת ההגבלה, בשיעור שלא יעלה על 2%.

דב חנין: לאחר מכן יבוא סעיף 36 שכותרתו ״חשיפת חוזה שכירות קודם״ ותוכנו:

דב חנין: במידה והסכימו משכיר הנכס ושוכר הנכס על חידוש חוזה שכירות הדירה, בין אם בכתב ובין אם בעל־פה, חייב המשכיר לחשוף את חוזה השכירות לפחות חודש מראש לפני חתימת שני הצדדים או יותר על חוזה השכירות, וזאת ללא שינויים שיבוצעו במושכר.

דב חנין: בסעיף הזה אנחנו מבקשים למנוע מצב שבו המשכיר מחליט להעלות את דמי השכירות, והוא חושף את הרצון שלו להעלות את דמי השכירות במועד מעמד חתימת החוזה, ואז זה מעמיד את השוכר, כמו שהסברנו קודם, במצב שבו אין לו ברירה מעשית אלא לחתום כי אין לו ברירה אחרת.

דב חנין: אנחנו גם מציעים להוסיף סעיף שיאמר שמשכיר יצרף לחוזה השכירות העתק מחוזי השכירות שכרת עם שוכרים קודמים ב-12 החודשים שקדמו לתחילת תקופת השכירות החדשה, ובהם פירוט דמי השכירות ששילמו אותם שוכרים.

סתיו שפיר: זה דבר נורא קל שאפשר להכניס.

דב חנין: נכון.

דב חנין: זה מנגנון שאין בו שום פגיעה; הוא מייצר רק שקיפות מול השוכרים, והוא גם מייצר אפקטיביות ביחס למנגוני העלאת או אי-העלאת שכר הדירה, כי אתה מחויב להציג את החוזים שהיו לך קודם לכן.

דב חנין: עלתה תקופת ההגבלה על 12 החודשים האמורים - יצרף המשכיר עותק מחוזי השכירות ממתחילת תקופת ההגבלה.

דב חנין: אנחנו מציעים להוסיף סעיף שעוסק בפיצויים עונשיים: גבה משכיר דמי שכירות גבוהים מדמי השכירות שהיה רשאי לקבל בהתאם לסעיף 35, ולא השיב אותם לשוכר לפי דרישתו, רשאי בית המשפט לפסוק בנוסף להשבת דמי השכירות שנגבו ביתר, פיצויים שאינם תלויים בנזק, בסכום שלא יעלה על 2,000 שקלים חדשים עבור כל חודש של גביית היתר.

דב חנין: לאחר מכן אנו מציעים להוסיף סעיף שמונע אפשרות להתלות או להתנות על סעיפים 35 עד 37 לחוק, שהם הסעיפים שעוסקים במנגנוני העלאת דמי השכירות ובמנגנוני השקיפות.

דב חנין: ההסתייגויות האלה, אדוני היושב-ראש, הן בשמי ובשם חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, ואני מבקש להעמידן להצבעה.

דב חנין: רק אומר שההסתייגויות האלה – ואני רוצה להודות לצוות של אורלי לוי-אבקסיס על הכנתן - הן לא נשאבו רק מהידע ומהניסיון המעשי אלא יש דוגמאות בעולם – בריטניה, ניו-יורק, שיקגו, ארצות אחרות שמהן נלקחו המנגנונים האלה, והם מנגנונים שעובדים שם, והופכים את שוק השכירות לפחות מוטרף ממה שקיים אצלנו.

ניסן סלומינסקי: אצביע עליהן, ואז אתן לך.

יעל גרמן: אני מבקשת אחת-אחת להצביע.

ניסן סלומינסקי: כולנו יודעים שהחוק הזה, כל אחד מאתנו יכול להיות שהיה רוצה, כל אחד מנקודת המבט שלו, לשנות אותו לכיוון כזה או אחר, אבל החוק הזה הוא מעין הסכמה והבנה - גם עם משרדי הממשלה, גם בתוכנו, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: לכן כל שינוי, יכול להיות שיש שינוי שהייתי שמח, אבל- - -

סתיו שפיר: וכיושב-ראש הוועדה, שהיא ועדה של הכנסת, שהיא הגוף המחוקק, ולא הממשלה, למיטב ידיעתי.

סתיו שפיר: יש לו מלוא הסמכות להכניס את השינויים.

ניסן סלומינסקי: הפוך - הרבה פעמים אנחנו הופכים חוקים לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: נעבור סעיף–סעיף.

יעל גרמן: אלעזר, אני רק רוצה לומר שכל הסתייגות שאני בעד – זה לפיד ואני.

אלעזר שטרן: נצביע על הסתייגות מס' 1, הסתייגות לסעיף 25ג(7)(א).

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 1 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: עכשיו הסתייגות מס' 2, זה הסתייגות לתוספת הראשונה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 2 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: הסתייגות מס' 3, גם היא לתוספת הראשונה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 3 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: הסתייגות רביעית, לסעיף 25ו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 4 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: הסתייגות 5, הסתייגות לסעיף 25ח.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

דב חנין: ההסתייגות שמסומנת כאן ב-4 היא לא הסתייגות אחת אלא הרבה מאוד הסתייגויות, ואני מבקש שהן תירשמנה בנפרד.

דב חנין: אני לא עומד על זה שנצביע בנפרד, אלא אם כן מישהו מחברי הקואליציה עובר כרגע על ההסתייגויות ומוכן להצביע אתי.

דב חנין: אני רק מבקש הן יירשמו כהסתייגויות נפרדות.

דב חנין: תודה.

דב חנין: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 5 לא נתקבלה.

אלעזר שטרן: מה שרשום פה כ-6 זה סתם מספר – זה לא משהו נוסף.

אלעזר שטרן: הסתייגות מס' 7 ירדה, כי היא נמצאת בתוך הנוסח שהוסכם עליו.

אלעזר שטרן: הסתייגות מס' 8 לסעיף 25י לעניין הבטחות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 2 נגד – 6 נמנעים – 1 הסתייגות 8 לא נתקבלה.

אלעזר שטרן: אנחנו בהסתייגות 9, שזה להוסיף לחוק סעיפים נוספים.

דב חנין: זה כמה הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 9 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: הסתייגות 10 – הוספת סעיפים 36 ו-37.

דב חנין: זה שתי הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 10 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת חנין, אתה רוצה שנצביע על כל אחת בנפרד?

דב חנין: לא, זה בסדר.

דב חנין: זה קואליציה ואופוזיציה.

אלעזר שטרן: הסתייגות 11 – הוספת סעיף 38.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 11 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: הסתייגות 12 – הוספת סעיף 39.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 12 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו יש לסתיו הסתייגויות נוספות.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

סתיו שפיר: כל ההסתייגויות שאני קוראת בהן היו גם בחוק המקורי.

סתיו שפיר: חבר הכנסת מקלב היה חתום עליו וחברי חבר הכנסת רועי פולקמן כמובן.

סתיו שפיר: אני מציעה מאוד שנשקול להכניס אותו כתוספת אופציונלית ולא מחייבת.

סתיו שפיר: מדובר פה באותו מנגנון התמריצים שרצינו שייכנס מלכתחילה כדי לעודד שכירות ארוכת טווח.

סתיו שפיר: גם המועצה הלאומית לכלכלה תומכת בתמרוץ לשכירות ארוכת טווח.

סתיו שפיר: לא אחזור על כל הטיעונים שאמרנו בעבר.

סתיו שפיר: תוספת בחלק ג', שונות, תיקון 33א, תיקון מס הכנסה, פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים.

סתיו שפיר: יחיד שהיתה לו בשנת מס הכנסה הכנסה של דמי שכירות יהיה פטור ממס על הכנסה זו, ובלבד שתקופת חוזה השכירות למגורים הינה לפחות שלוש שנים, כהגדרתו בסעיף 25א לחוק.

סתיו שפיר: זו הסתייגות ראשונה.

סתיו שפיר: הסתייגות שנייה – בדירה הראויה למגורים אני מבקשת להחזיר את הנוסח המקורי, גם כאן – דירה הכוללת חדר מגורים ובו לפחות מטבח וכן חדר שירותים ורחצה שיש בו כיור, אסלה ומתקן רחצה, פלוס אספקת מים חמים.

סתיו שפיר: הדבר השלישי שאני מציעה כתוספת לחוק הוא הקמה של נציבות שכירות במשרד המשפטים, ובראשה נציב או נציבה שתדון בפתרון סכסוכים בין שוכר למשכיר.

רועי פולקמן: אני גם תומך, אבל אל תדאגו.

רועי פולקמן: זה גם בדיון.

רועי פולקמן: היתה החלטת ממשלה- - -

סתיו שפיר: אם אתה תומך, באמת אין דאגה.

רועי פולקמן: נכון, תהיה עבודת מטה, כמו בהרבה דברים.

רועי פולקמן: זה יהיה חוק שלם בפני עצמו.

סתיו שפיר: פתרון סכסוכים בין שוכר למשכיר לגבי שכירות למגורים, ולתת כל סעד שבסמכות בית משפט לתביעות קטנות לתת, לרבות צווי ביניים.

סתיו שפיר: המנגנון הזה קיים בהרבה מאוד ממדינות העולם שיש להן הסדרה של שוק השכירות, והוכיח עצמו כמנגנון יציב ומהיר יותר מבתי המשפט כדי לפתור סכסוכים.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אם תוכלי להעביר את הנייר לאלעזר, רק לצורך ההצבעה.

אלעזר שטרן: ההסתייגות הראשונה לגבי תיקון מס הכנסה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 1 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: הסתייגות שנייה לגבי דירה הראויה למגורים – אספקת מים חמים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 2 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יעל גרמן: יאיר ואני.

אלעזר שטרן: ההסתייגות השלישית לגבי נציבות שכירות במשרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד ההסתייגות – 3 נגד – 6 הסתייגות 3 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: אם כך כל ההסתייגויות נפלו, ועכשיו ניגש להצביע על החוק.

<לירון מאוטנר לוגסי: יושב-ראש הוועדה, אפשר רק הבהרת נוסח קלה?

<לירון מאוטנר לוגסי: בסעיף 25י, של הערובות, אנחנו רק רוצים להבהיר לפרוטוקול – נעשה את זה בנוסח – שמדובר בדמי שכירות חודשיים.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, נצביע על החוק, חוק השכירות והשאילה, יהיה התשע"ז-2017.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את החוק, כפי שדובר – ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד החוק – פה אחד הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון), התשע"ז-2017, אושר.

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: מברוק, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: זה חשוב מאוד.

יעל גרמן: מזל טוב.

סתיו שפיר: סוף-סוף.

סתיו שפיר: תודה רבה-רבה, לכולם.

ניסן סלומינסקי: ברוך השם.

ניסן סלומינסקי: בשעה טובה.

ניסן סלומינסקי: תודה לכולם - גם לאלה שיזמו, גם לאלה שהתלבטו וכו'.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהגענו לנוסח טוב בסופו של דבר.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.