הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 69, 2017-02-14 10:00

תמר זנדברג: בוקר טוב לכולם ולכולן, ברוכות וברוכים הבאים לישיבת ועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת.

תמר זנדברג: כמו שאתם רואים, עשיתי משהו שלא עושים הרבה בכנסת ובכלל, ויתרתי על הכיסא שלי.

תמר זנדברג: מי שביחד איתי, ננהל היום את הועדה ביחד, מתן אמויאל.

תמר זנדברג: מתן הוא השותף שלי הבוקר במסגרת פרויקט "כנסת צעירה" שהכנסת מציינת היום לרגל יום הולדתה של הכנסת, שמצוין כל שנה בט"ו בשבט.

תמר זנדברג: הצטרף אלינו חבר הכנסת יהודה גליק.

תמר זנדברג: ברוך הבא.

תמר זנדברג: הנושא שלנו הבוקר הוא כניסת בני נוער למעגל מעשני הסיגריות.

תמר זנדברג: אני רק אתחיל וגם אספר לך ולכולם מתן, חלק כבר מכירים, הועדה הזאת נכנסה יחסית באיחור לנושא העישון כי שם הועדה הוא סמים ואלכוהול, אז התעסקנו הרבה מאוד באלכוהול וסמים, על כל הרצף ועל כל הסוגים השונים של מדיניות וכולי.

תמר זנדברג: ואז, לדעתי בשנה שעברה, ביום הבינלאומי למניעת עישון, אמרנו "טוב, הועדה הזאת שמה לה למטרה להסתכל על כל החומרים, לא לראות מה חוקי ומה לא חוקי, אלא כל אחד מהם להסתכל עליו עם הנזקים ועם הסכנות ועם האתגרים והיתרונות והמאפיינים המיוחדים שלו".

תמר זנדברג: ואז עשינו דיון, ואני חייבת להגיד שאני נדהמתי.

תמר זנדברג: אני נדה

תמר זנדברג: מתי קודם כל מהנזק של עישון שלא הפנמתי באופן אישי ולא ידעתי עד כמה הוא חמור והורג, דבר שני, מהצעדים שקיימים או לא קיימים, ואיך בדיוק מדינת ישראל מתמודדת עם מה שקראנו לו "הרוצח השקט" הזה.

תמר זנדברג: ומאז התחלנו סדרה של דיונים שבאמת אנחנו החלטנו לקחת את הנושא הזה כנושא ליבה של הועדה ולא להרפות ממנו, ומה יותר מתאים היום, כשהכנסת מציינת "כנסת צעירה", להסתכל ולהפנות מבט לעבר בני הנוער.

תמר זנדברג: עכשיו אני אעביר אליך את שרביט הניהול.

יהודה גליק: אני רוצה להעיר לך הערה קטנה.

יהודה גליק: אתה נכנס לתוך נעליים גדולות מאוד של מנהלת מאוד מאוד מקצועית ומאוד מאוד אסרטיבית ומאוד בעלת חזון.

יהודה גליק: אני מאחל לך בהצלחה רבה.

תמר זנדברג: חבר הכנסת יהודה גליק הוא באמת חבר גם קבוע בועדה, וגם פעיל מאוד ובאמת שותף מצוין לכל הפעילויות.

יהודה גליק: בסופו של דבר אחרי השיחה הזאת אנחנו צריכים להוריד את רמת העישון של בני הנוער לאפס.

יהודה גליק: עכשיו זו המשימה שלך.

תמר זנדברג: תציג את עצמך מתן, אתה מוזמן להתחיל את הישיבה.

<מתן אמויאל: שלום לכולם, אני סטודנט לתקשורת וניהול במכללה למינהל בראשון לציון.

<מתן אמויאל: במקור ירושלמי וכרגע גר בראשון לציון.

<מתן אמויאל: מאוד מעניין אותי להגיע לתפקיד ציבורי שיהווה איזה שהוא, בשביל לחולל איזה שהוא שינוי אמתי בחברה, כאשר הכוונה היא באמת גם לבני הנוער, כמובן ההתעסקות שלי, יש לי ניסיון עם בני נוער ונוער בסיכון, בהתנדבויות בעמותות שונות, וכן חשוב לי הנושא הזה.

<מתן אמויאל: אני מקווה שבאמת נגיע לתובנות הראויות בשביל לחולל שינוי בנושא של כניסת בני הנוער למעגל המעשנים.

<מתן אמויאל: אני אציג את הדוברים.

<מתן אמויאל: הדוברת הראשונה תהיה קרן רוט, ממשרד החינוך.

<מתן אמויאל: אחראית על מניעת שימוש בסמים ואלכוהול.

<מתן אמויאל: לאחר מכן, דון דדוש, משתתף פרויקט "כנסת צעירה".

<מתן אמויאל: קרן בבקשה.

<קרן רוט: בוקר טוב, יושבי ראש הועדה.

<קרן רוט: אני מברכת על כך שהיום בחרתם להקדיש את הנושא של הדיון בועדה לנושא של התחלת עישון בקרב בני נוער, שאין ספק שזו התנהגות מזיקה של בני נוער, ובכלל מבוגרים, שניתנת למניעה.

<קרן רוט: אנחנו יודעים שגיל ההתבגרות הוא גיל מאוד מאוד פגיע לתחילת עישון.

<קרן רוט: נמצאים איתי כאן חבר'ה צעירים מבית הספר "המתמיד" ברמת גן שבהמשך הם יצטרפו לדבריי, וגם אמורים להצטרף שני ילדים נציגים של מנהיגות נוער מהעיר אשדוד שמשום מה התברברו בדרך, אבל אני מקווה שהם יצטרפו ותאפשרו להם להתייחס ולהתבטא.

<קרן רוט: מה מבחינתנו?

<קרן רוט: אנחנו בהחלט מודעים להשפעות של העישון ואתה ציינת, כמנהלת היחידה סמים ואלכוהול אני רוצה לומר שאנחנו כיחידה לוקחים אחריות גם לסוגיית הטבק והיחידה שלנו עוסקת בתכניות ההתערבות בנושאים שקשורים בהתנהגויות ממכרות ובחומרים ממכרים וביניהם הסיפור של טבק.

<קרן רוט: התכניות החינוכיות שלנו שהן מתחילות מגיל הגן ועד סוף יב', מתייחסות לפיתוח כישורי חיים כשהרעיון הוא מה נשים שם בכישורי ההתמודדות של הילדים שלנו, של תלמידי בתי הספר, מול משימות ההתבגרות שלהם ומול מצבי החיים, שיאפשרו להם להתמודד עם כל מיני מצבי חיים ללא צורך בשימוש בחומרים.

<קרן רוט: אנחנו מתאימים את התכניות שלנו בהתאם לשלב ההתפתחותי של הילדים ובהתאם למשימות גיל.

<קרן רוט: ולמה הכוונה?

<קרן רוט: אנחנו מתחילים בתכניות החל מגיל הגן, בבוקר נתתי בשמחה את התכנית החדשה שלנו שפותחה בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ויחד עם האגף הקדם יסודי ושפ"י שנקראת "יום של תכלת", שעוסקת בפיתוח כישורי חיים ושמירה על הגוף ושמירה על עצמי החל מגיל הגן, כשהרעיון הוא מה נשים שם, בשיח הרגשי, החברתי, הערכי עם ילדים, החל מגיל הגן, שיעזור להם בבגרות שלהם להתמודד עם כל מיני מצבי חיים.

<קרן רוט: אנחנו החל מגיל הגן מתחילים לדבר איתם על חומרים מזיקים וחומרים מועילים, חומרים מסוכנים ואיך אני שומר על הגוף שלי, איך אני עומד בפיתוי, ואיך אני עומד בהשפעה חברתית ואיך אני עומד בלחץ חברתי ולמי אני פונה כשיש בעיה, האם אני פונה להורה שלידי, למבוגר שבסביבתי או שאני פונה לילד.

<קרן רוט: מגיל הגן אנחנו מתחילים לטפח עם הילדים את השפה הזאת, כדי שבאמת בגיל בוגר יקבלו את הכלים לקבל את ההחלטות המושכלות בהתבגרות שלהם.

<קרן רוט: אם אני מתייחסת לעישון, אנחנו יכולים לראות שלאורך השנים, לשמחתי, אנחנו יכולים לראות, בדומה למה שקורה באוכלוסייה הבוגרת, גם בקרב מתבגרים ודוקטור יוסי הראל פיש יתייחס לזה בהמשך, אנחנו רואים ירידה בהתחלות עישון של מתבגרים.

<קרן רוט: זאת אומרת שאם בשנת 1998 היינו עם 38% ממתבגרים בגילאים 12-18 שדיווחו על התנסות בעישון, היום אנחנו עומדים על 12%.

<קרן רוט: אני מסכימה איתך, חבר הכנסת גליק, שזה נתון גבוה ועדיין יש לנו עבודה בתחום הזה, אבל לפחות אנחנו יכולים להתעודד מהמגמה של הירידה בדפוסי העישון.

<קרן רוט: אם אני ממשיכה להתייחס לתכניות ההתערבות שלנו, אנחנו נוגעים ישירות בטבק בגיל הגן, יחד עם חומרים מסוכנים, אנחנו עוסקים בזה בהמשך בכיתות ה'-ו', בתכנית משותפת עם האגודה למלחמה בסרטן ועם משרד הבריאות, מפזרים את מסך העשן.

<קרן רוט: שוב, בהקשר של כישורי חיים אנחנו נותנים מידע רלבנטי שמתייחס להשפעות העישון, כשאנחנו יודעים שבכיתה ה'-ו', סמוך למעבר לחטיבות הביניים, בניסיון שלהם וברצון שלהם לחקות את עולם המבוגרים, הרבה פעמים הם מתחילים לסגל לעצמם התנהגות של עישון.

<קרן רוט: הרבה פעמים כששאלנו ילדים בכיתה ו', כיתה ז', למה הם מעשנים ומה המשמעות של העישון עבורם, אז הם אמרו לנו "כך אנחנו מרגישים גדולים".

<קרן רוט: כי ילד שהולך בחטיבת הביניים עם חפיסת סיגריות בכיס, זה נותן לו תחושה שהוא בוגר, שהוא גדול, שלא יתעסקו איתו הגדולים.

<קרן רוט: צריך להבין את הדבר הזה, והתפקיד שלנו בשיח עם הילדים היא לדבר על המשמעות של זה, "האמנם זה מה שגורם לך להרגיש גדול, ואיך אתה יכול להתמודד עם המקום של שייכות, עם ההתמקמות החברתית, עם הקושי והחרדה ממעברים".

<קרן רוט: זה טיבם של שיעורי כישורי חיים.

<קרן רוט: בנוסף לזה, אנחנו מטפחים מנהיגות נוער, מתוך תפיסה שמנהיגות נוער בגובה העיניים יכולה להעביר מסר לקבוצת השווים שלה.

<קרן רוט: לקבוצת השווים וגם הצעירים יותר.

<קרן רוט: לכן אנחנו מכשירים תלמידים מכיתות ה'-ו' כבר, בפרויקטים של מנהיגות צעירה עד כיתה י'-יא', כשהרעיון הוא שהם נבחרים על ידי קבוצת השווים שלהם, עוברים הכשרה בשיתוף היועצות, המב"סים.

<קרן רוט: ההכשרות הן בדרך כלל רשותיות, ישוביות, בשיתוף עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים.

<קרן רוט: גם בנושא של עישון, גם אם זה לא התחום המנדטורי של הרשות למלחמה בסמים, אני חייבת לציין שברמת הקהילה י ש שיתופי פעולה גם בתחום של עישון ומנהיגות נוער שנעשית בגילאי הגן, בגילאי יסודי, גם משתפת ומערבת את הרשות הלאומית למלחמה בסמים, וכך אנחנו עוברים תכניות התפתחותיות בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה, כשבכל שנה אנחנו שמים את הדגש על החומר כביכול שהוא רלבנטי, שהדברים נבנים בתהליך ספירלי.

<קרן רוט: ההורים הם שותפים בתוך התכניות שלנו, בוודאי בגיל היסודי, בתכניות גם של "יום של תכלת", גם את "מפזרים את מסך העשן" ביסודי, וגם בחטיבת הביניים יש פרק שמייחס עבודה עם הורים, מתוך תפיסה והבנה שלהורים יש תפקיד מאוד מאוד חשוב ומשמעותי בגיבוש עמדות התנהגות של מתבגרים.

<קרן רוט: אני אתייחס לזה שבשנה שעברה כתוצאה משינוי בחקיקה והרחבת הסיפור של העישון, גם בבתי הספר יצאה הוראה בהתאם לחוק, של איסור עישון למורים בבתי הספר.

<קרן רוט: חדרי העישון הוצאו מבתי הספר, אנחנו בכוונה של אכיפה בכיוון הזה.

<קרן רוט: אני רוצה לציין שאנחנו - - - שאנחנו מקדמים את בתי הספר מקדמי בריאות, על פרמטרים שונים שקשורים בתזונה, פעילות גופנית, כולל שימוש בחומרים, ובתי הספר שרוצים לקבל תו תקן של בתי ספר מקדמי בריאות, אחד הפרמטרים של זה הוא שאין להם חדרי עישון, זאת אומרת שהם אוכפים את הסוגיה של העישון, גם כלפי מורים, ודאי כלפי ילדים בוודאי שחל איסור עישון.

<מתן אמויאל: איך מתבצעת האכיפה?

<קרן רוט: האכיפה כרגע מתבצעת בהליכים חינוכיים, בהליכים של עבודה עם הצוותים החינוכיים, של מה המשמעות של חדרי עישון.

<קרן רוט: בהרבה מאוד בתי ספר, אין לי כרגע נתון מדויק, אבל בהרבה מאוד בתי ספר כבר לא קיימים חדרי עישון, יש אכיפה של הדבר הזה.

<קרן רוט: אני רוצה לומר שבנוסף לזה, דרך בתי ספר נקיים מעישון, כשהכוונה היא עד 2020 שכל בתי הספר יהיו מקדמי בריאות, שמבחינתנו עד 2020 כל בתי הספר יהיו נקיים מעישון.

תמר זנדברג: יש לכם איתור של הנושא הזה של חדרי העישון?

תמר זנדברג: את יודעת היום להגיד, אוקיי, שולחים לכל בתי הספר את ההנחיה החדשה, הוראה.

תמר זנדברג: מה קורה עכשיו?

תמר זנדברג: מי עוקב אחרי השאלה איפה יש, איפה אין?

יהודה גליק: למה צריך לפתוח את זה?

יהודה גליק: אם יש הנחיה שזה חוזר מנכ"ל, הוראה לבית הספר, מה זאת אומרת אם יש בתי ספר שעושים את זה או לא עושים את זה?

יהודה גליק: הרי אם זו הנחיה, זו הנחיה.

תמר זנדברג: בסדר, אבל איך יודעים שכולם באמת עמדו בהנחיה?

<קרן רוט: אני מסכימה איתך לגמרי.

<קרן רוט: יש פה חוק ואת החוק הזה צריך לכבד.

<קרן רוט: לגבי אכיפה, אני מסכימה איתך, אין לנו כרגע מנגנון של אכיפה.

יהודה גליק: כרגע זה מופיע כהנחיה של חוזר מנכ"ל?

<קרן רוט: כן.

<קרן רוט: אבל זה בכפוף לחוק.

<קרן רוט: זה חוק מדינה.

יהודה גליק: לגבי זה שלמורים אסור ואין חדרי עישון בבתי ספר?

<קרן רוט: אין חדרי עישון.

<קרן רוט: זה חוק.

תמר זנדברג: אבל איך אנחנו יודעים שבאמת אין חדרי עישון בבתי הספר?

יהודה גליק: אני יוצא מתוך הנחה שבתי הספר שומרי חוק.

תמר זנדברג: אתה יוצא מתוך הנחה.

תמר זנדברג: - - -אתה יכול לבטל את המשטרה, נצא מנקודת הנחה שכולם עומדים בחוק.

<עמוס האוזנר: כבר היה חוזר מנכ"ל ב-2001, מצאתי אצלי בתיקים.

תמר זנדברג: לגבי חדרי עישון.

<עמוס האוזנר: גם לגבי חדרי עישון.

<עמוס האוזנר: היה חוזר מנכ"ל ולא צייתו לו.

<עמוס האוזנר: מה לעשות.

<מתן אמויאל: כן אבל חדרי עישון זה באמת משהו שהוא די תלוי באוויר כי ברגע שבן נוער רוצה ללכת ולעשן הוא ייצא החוצה, יתפוס איזו פינת מסתור,

<קרן רוט: לא, המדובר במקרה זה לגבי מורים.

<קרן רוט: אין מה לדבר לגבי תלמידים, חל איסור עישון בפעילות בית ספרית ובתוך בית הספר.

<קרן רוט: זה אין על מה לדבר.

<קרן רוט: זה שילדים בסופו של דבר מוצאים את הפרצה ויוצאים לעשן, אנחנו מודעים לעניין הזה וממליצים להתמודד עם זה בתהליכים חינוכיים, הסברתיים וגם ענישתיים.

<קרן רוט: ברגע שאנחנו תופסים בן נוער שמפר את תקנות בית הספר ומעשן בפעילות בית ספרית בתוך בית הספר, יש הליכים משמעתיים שננקטים כנגדו, בנוסף להליכים חינוכיים טיפוליים.

תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך בנקודה הזאת.

תמר זנדברג: כשאני הייתי בתיכון, הייתה לנו מחששה.

תמר זנדברג: ובמחששה התלמידים והמורים היו מעשנים ביחד, וזה היה מקום – אמנם הוא היה בחוץ, הוא לא היה חדר עישון סגור – אבל הוא היה מקום מיועד וידוע, ואף עם איזו שהיא תדמית חיובית.

תמר זנדברג: זה היה לפני יותר מעשרים שנה.

תמר זנדברג: לעבור מהמצב הזה למצב שאת מתארת היום שאומר שאיסור מוחלט על תלמידים לעשן בשטח בית הספר, פלוס בעצם בפועל איסור מוחלט על מורים לעשן בשטח בית הספר, אנחנו כולנו מבינים שלמרות, הגם שזה חוק והגם שזה חוזר מנכ"ל, יש איזו שהיא דרך להביא מהמצב הזה לזה.

תמר זנדברג: אבל אם לא נדע מה המצב לאשורו, איפה זה מתקיים, איפה זה לא מתקיים, ואיפה שזה מתקיים לאט לאט אולי פעם ראשונה להסביר, פעם שניה להזהיר ופעם שלישית לאכוף, קנס, הזהרה, הערה משמעתית, זה יישאר אות מתה.

<קרן רוט: אני רוצה להתייחס לזה, קודם כל בהקשר הזה אני אספר סיפור, אנקדוטה.

<קרן רוט: פגשתי בוגרת שלי, מורה בבית ספר יסודי, קונה סיגריות.

<קרן רוט: שאלתי אותה מה היא עושה ואיך היא מתנהלת כמורה בבית הספר.

<קרן רוט: היא אמרה לי "מה פתאום, אני לא מעשנת בבית הספר.

<קרן רוט: אני מבינה את התפקיד שלי ואת הדוגמה האישית שאני מסמלת לתלמידים שלי" והיא ציינה שבתחום שלה אין חדר עישון ואם היא רוצה לעשן היא מתאפקת עד סוף יום העבודה.

<קרן רוט: אז אני חושבת שבקטע הזה גם אצל מורי ישראל חלה יותר הבנה בתפקיד המחנך ודמות החיקוי, ואני מקווה שהסיטואציה שאת מתארת מלפני עשרים שנה שבה מורים עישנו עם תלמידים כבר כמעט ולא קיימת, מתוך הבנה של משמעות נזקי העישון וההשפעות המבוגר המשמעותי.

<קרן רוט: לגבי הסיפור של האכיפה, אני מסכימה איתך.

<קרן רוט: מה שעשינו כרגע זה ביקשנו מהמב"סים, המובילים הבית ספריים שלנו, לנטר את התופעה הזאת, לבדוק באיזה בתי ספר מקיימים או לא מקיימים את ההנחיה הזאת ובמקום שזה לא קיים להתחיל להוביל הליך חינוכי.

<קרן רוט: במקביל אנחנו גם פנינו למפקחים הרפרנטים שלנו שיסבו את תשומת ליבם של המפקחים במחוזות, שיהיו מודעים לדבר הזה, ואנחנו ננסה דרך המדריכים, דרך המפקחים, דרך המב"סים לאתר מקומות שזה לא קורה וביחד לסייע לבתי הספר להתמודד ולהתקדם לתוך קידום ההנחיה וצריך להבין שיש פה כברת דרך שצריך לעבור.

<קרן רוט: מורים הם אנשים בוגרים שמעשנים, וגם מבחינתם זה לעבור איזה שהוא תהליך, וצריך לקחת את זה בחשבון.

<קרן רוט: אנחנו בהחלט עדים ומודעים ונעשה כל דבר להגיע למצב שכל בתי הספר מבחינתנו יהיו נקיים מעישון.

<מתן אמויאל: את דיברת גם על תכנית בגנים, לנסות לתת איזו שהיא הסברה לילדים על נזקי העישון, נזקי רעלים.

<קרן רוט: חומרים.

<מתן אמויאל: מה קורה עם ילד שרואה את ההורים שלו מעשנים, ומעלה את העניין הזה אולי בגן.

<מתן אמויאל: איך מתבצעת ההסברה מול אותו ילד?

<קרן רוט: זו שאלה מצוינת.

<קרן רוט: זה קיים גם לגבי הורים בבתי ספר יסודי, שההורים בוגרים.

<קרן רוט: לכן, הסיפור של המעורבות של ההורים בתכניות האלה היא מאוד מאוד חשובה, כיון שחשוב שהורים ידעו שהילדים עוברים הסברה בעניין והם יצטרכו לתווך את ההתנהגות, קודם כל להיות הרבה יותר מודעים להשפעות של העישון הפאסיבי, ואז מה המשמעות של העישון בחברת הילדים שלו, איך הם יכולים לשמור מפני תוצאות של עישון פאסיבי, ויצטרך לומר שיש התנהגויות שהן לא בריאות, ובהליך משותף של הורים וילדים לראות איך מתמודדים.

<קרן רוט: הרבה פעמים בעקבות ההסברה שהילדים עוברים, זה משפיע על ההתנהגות של ההורים וזה גורם להפחתת עישון או להפסקת עישון של המבוגרים ומהבחינה הזאת אנחנו מרוויחים.

<קרן רוט: אני מאוד אשמח אם בשלב הזה נוכל לתת לילדים להתבטא.

תמר זנדברג: תתקרבו כדי שנוכל לשמוע אתכם.

תמר זנדברג: נעשה 3 דקות לכל דובר/דוברת.

<ניב קורן: אנחנו היינו בסמינר עמיתים עירוני ולאור המידע שקיבלנו, רינת היועצת של בית הספר לימדה אותנו איך להנחות שיחות עם ילדים והורים ובשיחות אנחנו מדברים על תוצאות העישון של בני הנוער, איך מונעים את העישון ומה בכלל העמדות שלנו לגבי העישון.

<ניב קורן: בעצם בשיחות זה התחלק לשכבות גיל.

<ניב קורן: בכיתה ו' עשינו את תכנית "מפזרים את מסך העשן", בכיתה ז' אנחנו ניהלנו שיחות גם עם התלמידים וגם שיחות של התלמידים וההורים.

<ניב קורן: בשיחות של התלמידים וההורים העלינו כל מיני סיטואציות שעוסקות בעישון, דברים שקרו ולא קרו, אבל בשיחות האלה גם ראינו את השוני בין הדעות של ההורים לבין הדעות של הילדים בנוגע לעישון.

<מתן אמויאל: מה השוני?

<ניב קורן: ההורים בהתחלה אמרו שבתקופה שלהם, רוב הילדים היו מעשנים.

<ניב קורן: הם התחילו את זה בגיל 15.

<ניב קורן: או שזה נבע בכלל מקושי במשפחה, שהם ברחו לסיגריות והיו עם חברים, או שהמגניבים בכיתה שלהם עישנו אז הם רצו להיות גם.

<רעות סגל: ערכנו סוג של שיחות שאנחנו - - - להם גם לפני ההורים, כל אחד דיבר מה העמדה שלו לגבי העישון ובכלל ידע מה תוצאות העישון.

<רעות סגל: עכשיו כששאלנו אותם, הילדים אמרו "אני לא רוצה לעשן, ואם יבואו אלי בסיטואציה של ילדים רוצים שאני אעשן, אני מהתחלה אגיד לא, ואני בכלל אנסה לצאת מהמצב שאני צריך לברוח לעישון".

יהודה גליק: באיזה כיתה אתם?

<רעות סגל: ח'.

יהודה גליק: באיזה בית ספר?

<רעות סגל: "המתמיד"

יהודה גליק: כמה ילדים יש בשכבה שלכם?

<רעות סגל: 34 ילדים.

יהודה גליק: יש אצלכם, לפי מה שאתן יודעות, מישהו, מישהם, שכן מעשנים?

<רעות סגל: לפי מה שאנחנו יודעים אצלנו לא.

יהודה גליק: בכיתות מעליכם, ט', י'?

יהודה גליק: אה, אתם עד כיתה ח'.

תמר זנדברג: רמת גן זה שמורת טבע.

<רעות סגל: גם חשוב לנו לציין שמתבצע הליך מול המורים שאותו רינת מנחה, למניעת עישון.

תמר זנדברג: יש מורים ומורות שאתן יודעות שמעשנים ומעשנות?

<רעות סגל: אצלנו אנחנו יודעים מי מעשן, אבל הם לא מעשנים בקרבתנו, הם יוצאים מחוץ לשער, לפי החוק.

<רעות סגל: יש חוק כמה מטרים מותר מבית הספר עצמו, הן יוצאות.

יהודה גליק: במשך יום הלימודים מעשנים, אבל מחוץ לבית הספר

<רעות סגל: כן.

תמר זנדברג: מה התהליך שאתן עוברות עם היועצת אל מול המורים?

<ניב קורן: אל מול המורים אנחנו גם, המורים נכנסו אלינו גם להרצאה של ההורים והילדים, שמעו מה אנחנו הסברנו להם וגם את היתרונות והחסרונות.

תמר זנדברג: מה היתרונות?

<רעות סגל: היתרונות, יש כאלה שמרגישים שזה נותן להם תחושה של רוגע, שזה מרגיע אותם, שזה סוג של אפקט בגלל הדברים שיש בתוך הסיגריות.

<ניב קורן: לדוגמה, אצלי במשפחה כשאני שואלת יש אנשים שמעשנים, אז אני שואלת אותם "למה מעשנים" אני גם אמרתי למשפחה שלי את מה שאנחנו קיבלנו מהסמינר ועשיתי להם ממש הרצאה קטנה ואז שאלתי אותם "למה אתם מעשנים", הם אמרו שמגיל קטן הם עישנו ועכשיו הם לא יכולים להפסיק וזה נותן להם רוגע, או שהם בלחץ, ואז הם ישר הולכים לעשן.

<מתן אמויאל: אתן מרגישות שאתן נתונות ללחץ מסוים, או שאתן מכירות אנשים בגיל שלכם שנתונים ללחץ חברתי, שהתחילו?

<ניב קורן: אנחנו ספציפית מהכיתה לא, בגלל שאנחנו השכבה הגדולה אז אין לנו לחצים.

<ניב קורן: אנחנו הכי גדולים אז לא מופעל עלינו לחץ מילדים יותר גדולים שאנחנו רוצים להתקבל.

<ניב קורן: אבל אני בטוחה שיש סיטואציות שאומרים "הנה, קח סיגריה, תהיה מקובל" ויש ילדים שהולכים עם זה.

<עמוס האוזנר: הסבירו לכם משהו על פרסומות לסיגריות?

<ניב קורן: כן.

<ניב קורן: שגם על הקופסאות סיגריות יש עכשיו, למרות שיש את המשפטים האלה של לא לעשן ומה זה גורם, עדיין יש את הפרסומות על הסיגריות, ויש את ה-IN ו-OUT.

<מתן אמויאל: תודה רבה.

<מתן אמויאל: דדוש, חבר הכנסת הצעירה.

<דון דדוש: אני בכוונה בוחר לפתוח בשאלה.

<דון דדוש: בכנות, מי מהנוכחים באולם מעשן סיגריות?

<דון דדוש: באיזה גיל התחלת לעשן?

<קריאה: 16.

<דון דדוש: את, באיזה גיל התחלת לעשן?

<קריאה: בצבא, 18.

<דון דדוש: אוקיי.

<דון דדוש: ומי השלישי?

<דון דדוש: היה עוד אחד שהרים יד.

<קריאה: 13.

<דון דדוש: בבקשה.

<דון דדוש: אני יכול להגיד לכם ככה: הסיגריות יוצרות תדמית בקרב בני נוער של אמצעי מילוט והרגעה לתקופת גיל ההתבגרות הלחוצה.

<דון דדוש: כמעט כל פעם שאני שומע נער או נערה שיוצאים לעשן סיגריה המשפט הקבוע הוא "אני הולך לעשן קצת, להירגע".

<דון דדוש: בני הנוער מצאו בסיגריה את האמצעי לברוח מהקשיים במקום להתמודד מולם כחלק משלב בהתבגרות.

<דון דדוש: אבל למעשה הסיגריה היא בסך הכל תחפושת למציאות.

<דון דדוש: השנים עוברות, וכך גם רמת הקושי של החיים גדלה.

<דון דדוש: החיים מלמדים אותנו להתמודד עם כל שלב בהדרגה, ומה שנקרא, כל גיל והבעיות שלו.

<דון דדוש: בני נוער רבים לא מוצאים לנכון לפנות למבוגר, מי שהוא לא יהיה, אמא, אבא, מורה, סבא, סבתא, וכל השאר, מהסיבה שהם פוחדים מהתגובה שלהם, ופוחדים מהתוצאה של השיתוף.

<דון דדוש: כתוצאה מכך נובעת בעיה של תסכול, קשיים, וחוסר הדרכה בקרב בני הנוער.

<דון דדוש: לצערנו לא מעט מידרדרים לעישון בגיל מוקדם, והנה, זו דוגמה, וזה ידוע לכולם.

<דון דדוש: זה לא חדש שהעישון לא תורם לכלום, חוץ מלכיסן של חברות הסיגריות כמובן.

<דון דדוש: זה לא חדש שהסיגריות מסרטנות, פוגעות בכושר הגופני, הורסות את השיניים ומשחירות את הריאות.

<דון דדוש: אבל תכל'ס, זה לא מרתיע בני נוער, זה לא מעניין אותם.

<דון דדוש: תראו, אי אפשר לגרום לנוער להפסיק לעשן ביום אחד, הכל זה עניין של תהליך.

<דון דדוש: אבל חשוב לי מאוד באופן אישי לא לוותר על אף אחד מבני הנוער, לא משנה מה הגיל שלהם ובאיזו כיתה הם לומדים כי אפשר להשפיע גם על בני נוער בשכבת גיל של יב'.

<דון דדוש: עכשיו אני אתן על עצמי מילה או שתיים.

<דון דדוש: אני דון דדוש, בן 17, תלמיד בכיתה יב' מכפר יונה ונציג במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<דון דדוש: גם אני אמרתי שאף פעם לא אעשן ואף פעם לא אשתה.

<דון דדוש: דוגרי, מי מאיתנו לא אמר את זה?

<דון דדוש: אני נכנסתי למעגל המעשנים בגיל 15.5 לתקופה קצרה, כשלמעשה בסך הכל רציתי לברוח מהלחץ בבית והלחץ בלימודים.

<דון דדוש: השכלתי להפסיק לעשן בגיל 16 ולהתחיל להתמודד עם בעיות ולמצוא להן פתרונות.

<דון דדוש: להמון מהנוער שמעשן אין את הכלים להתמודד עם הבעיות, ואם אתם שואלים את דעתי, צריך לתת להם את הכלים ולהאכיל אותם בכפית, כיצד להתמודד עם בעיות בגיל ההתבגרות.

<דון דדוש: בני נוער מפחדים לגשת למבוגר ולהתייעץ איתו או לשתף אותו, מחשש לתגובה ומחוסר אמון מצידו של המתבגר.

<דון דדוש: על כל מוסד חינוך להדגיש כי אפשר ורצוי לבוא ולהתייעץ איתם, בשביל שיתנו את הכלים, וכל זה ללא תחושה ששופטים את בני הנוער.

<דון דדוש: אני אסכם את הטענה שלי כך: יש לי המון ניסיון חברתי, אני ראיתי וחוויתי כמעט כל מעגל ומעמד חברתי.

<דון דדוש: ובאמת כמעט בכל המעגלים החבר'ה המעשנים זה החבר'ה האלה שבסך הכל רוצים קצת שקט מהריבים בבית, שקט מהמורה שחופרת בשיעור, ובמילה אחת – לברוח.

<דון דדוש: הלוואי שיתנו לכל בן ובת נוער את הכלים להתמודד כי זה באמת הסוד להצלחה בחיים.

<דון דדוש: תודה.

יהודה גליק: כל הכבוד.

תמר זנדברג: יפה מאוד.

תמר זנדברג: תודה רבה.

<מתן אמויאל: תודה.

<מתן אמויאל: רבה.

<מתן אמויאל: נעבור לטיעון של אלעד, גם הוא מפרויקט כנסת צעירה.

<אלעד: דיברתם פה על חדרי עישון בבתי ספר, אני בדיוק רואה פה צו של משרד הבריאות מה-7.2.2016 שהוא תופסת לחוק מניעת העישון במקומות ציבוריים שחל איסור לעשן בכל מוסד חינוכי, גם 10 מטר, אבל זה לא חל על השכלה גבוהה, הגיוני, וגם על מוסדות על תיכוניים.

יהודה גליק: זה לא הגיוני.

<אלעד: זה לא הגיוני כי שם זה אנשים שהם מבוגרים שיכולים להחליט על דעת עצמם ויש פחות - - - זה הגיוני, אבל לא הגיוני שזה לא חל על בתי ספר תיכוניים.

<אלעד: הרבה דיברו פה ואני רוצה לחדד, שנתוני העישון בקרב בני נוער ידועים לכולם.

<אלעד: ועושים פה הרבה בדיונים, גם קראתי על הועדה ובכללי, שהמס על הטבק עלה, על הנרגילה עלה, הפיקוח עלה, הסיגריות שהוכרו כבודדות הוצאו מחוץ לחוק, ובכל זאת מספר המעשנים בקרב בני הנוער עולה.

<קריאה: היא טענה שלא.

<אלעד: זה מה שרשום.

תמר זנדברג: תיכף אנחנו נשמע.

תמר זנדברג: הדובר אחריך ייתן את הנתונים.

<אלעד: חשוב מאוד להבין את בני הנוער.

<אלעד: אני חושב שההורים של היום, תמיד אומרים שהנוער היום הוא קצת שונה ממה שהיה אז וזה נכון, אבל גם ההורים השתנו.

<אלעד: ההורים היום, מעבר להורים של פעם, הם הורים שיותר מכילים ומבינים את בני הנוער, אפשר באמת יותר לשתף אותם ממה שהיה פעם.

<אלעד: ילד שמתחיל לעשן, הוא מתחיל מלחץ חברתי, אבל הוא ממשיך אני חושב שלא בשביל להירגע, אלא בשביל הריגוש ובשביל זה שזה אסור, שההורה לא מרשה, שבבית הספר אסור, להתחבא.

<אלעד: עושים את זה הרבה כשהם מתחבאים, עושים את זה הרבה גם כי זה משהו שאסור לעשות.

<אלעד: גם ראיתי, השיטה של הפחדה, איסור ועונשים אמנם מגבילה בתיאוריה, אבל בפועל המצב רק הולך וגדל ומניסיון אישי להגביל ולהפחיד בני נוער זה רק ההיפך מהמטרה שאנחנו מכוונים אליה, כי אני כשהייתי ילד, עשיתי רק יותר דווקא ויותר גרוע מעבר למה שאני עושה היום.

<אלעד: כיום יש להכיר בבעיה כהורה, כמחנך, ולא מהמקום המעניש, הרודף והכועס.

<אלעד: אני ראיתי שיש תכנית גמילה מעישון בכפרי נוער ובפנימיות שהיא עובדת פלאים, ואני באמת חושב שאפשר היום ביחד עם ההורים להגיע למצב שההורה כן מבין שהילד מעשן ולא להגביל אותו, אלא להיפך, להגיד לו "אני יודע שאתה מעשן, בוא נעבוד על זה ביחד, בוא נדבר על זה".

<אלעד: הריגוש וזה שהוא מסתיר את זה ירדו, ואפילו הוא יבין לבד עוד עם ההורה שאם ההורה באמת מבין אותו, שהוא באמת לא צריך את זה בשביל לעשן, כי בתכל'ס, ילד בן 15 יכול להפסיק ביום אחד לעשן, הוא לא צורך סיגריות ברמה של ארבע קופסאות ליום, והוא גם לא כל כך מכור.

<אלעד: זה משהו שאפשר לקטוע אותו מהתחלה.

<אלעד: אני חושב באמת שצריך להכניס את זה לסוג של תכנית לימודים ביחד עם ההורים, באמת להסביר את זה יותר, אבל משהו שיהיה בשיתוף עם ההורים ביחד, סדנאות אחר הצהריים.

<אלעד: הוא גם אמר את זה, והרבה פה אמרו את זה.

<אלעד: וביחד להגיע לאיזה שהוא מצב שבאמת אנחנו מכילים ותומכים בהם ופחות מענישים אותם ורודים בהם למה אסור.

<אלעד: תודה.

<מתן אמויאל: תודה אלעד.

<מתן אמויאל: עכשיו דוקטור יוסי הראל פיש, המדען הראשי מהרשות למלחמה בסמים.

<פרופסור יוסי הראל פיש: בוקר טוב כבוד יושבי הראש.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני לא יודע אם להגיד יושבת הראש קודם, בגלל שאת יושבת הראש הרשמית, וגם אישה לעומת גבר, או הבחור הצעיר.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אתה עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כל הכבוד.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני אעשה את זה מהר כי אני רוצה שבעיקר הזמן תוכלו לדון על הדברים היותר חשובים של עשייה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אבל הנה תמונת מצב מהסקר הבינלאומי של ארגון הבריאות העולמי, אנחנו מביאים את הנושא של בין השאר גם שימוש במוצרי טבק כבר מתחילת שנות התשעים, עם סקר שמתבצע פעם בארבע שנים, בשנים האחרונות זה פעם בשנתיים, והאמת היא שצריך ללמוד מהצלחה ודווקא הנושא של הסיגריות הוא אחד התחומים של התנהגויות סיכון שבמדינת ישראל כן הייתה הצלחה, וזה נכון שברוב המדינות בעולם המערבי יש ירידה בשימוש בסיגריות בשני העשורים האחרונים, גם אצל המבוגרים וגם אצל הצעירים.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אצל הצעירים פחות האמת, וגם בארץ ישנה ירידה גם בקרב מבוגרים, עם עבודת קודש מאוד משמעותית שנעשתה פה בארץ, יושב פה עורך-דין האוזנר וחבר'ה אחרים שהיו בוועדה הזאת שעבדה ימים כלילות במשך שנים, ובאמת נתנה את אותותיה, והעבודה שנעשתה בקרב בני הנוער, גם משרד החינוך עם החבר'ה של השירות הפסיכולוגי הייעוצי שקרן נמצאת פה וגופים אחרים, וגם בקהילה, באמת נתנה את אותותיה וצריך ללמוד מזה, לראות מה קרה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני אומר את זה בזהירות בגלל שהאינדיקטורים של הזמן האחרון מראים שמתחילה להיות קצת חוסר יציבות בנטייה של הירידה ונדבר על זה קצת.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אז אני לא אלאה אתכם במתודולוגיה, אבל בוא נסתכל קצת על עישון סיגריות.

<פרופסור יוסי הראל פיש: זה עישון סיגריות אי פעם, מה שאתם רואים פה הכהה יותר זה בנים, והמקווקו זה בנות, הלבן זה הסך הכל של אותה שנה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: מדובר פה על ילדים בני 11 עד 15, כיתות ו' עד י', מה שנקרא MID ADDOLECENT, וכמו שאתם רואים יש ירידה מאוד יפה במשך השנים מבערך 34% ב-1998, זה הלך וירד עד 12% בסקר האחרון שהיה בשנת 2014-2015.

יהודה גליק: על איזה גילאים אתה מדבר פה, תיכוניסטים?

<פרופסור יוסי הראל פיש: כיתות ו' עד י', יסודי, חטיבה, תיכון.

<פרופסור יוסי הראל פיש: הייצוגיות.

<פרופסור יוסי הראל פיש: ומדובר על מדגם מייצג ארצי של מעל 10,000 תלמידים.

<פרופסור יוסי הראל פיש: המדגם הלאומי של מדינת ישראל.

<פרופסור יוסי הראל פיש: הוא ממומן ובשיתוף ואחריות של משרד הבריאות ומשרד החינוך בשיתוף פעולה.

<מתן אמויאל: למה אתה מייחס את הירידה הזאת?

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני חושב שנעשתה פה עבודה מאוד אינטנסיבית ומתואמת בין כל הווקטורים השונים במדינה, הנכונים, כמו העבודה האינטנסיבית במערכת החינוך הפורמלית, החקיקות למיניהן.

<פרופסור יוסי הראל פיש: צריך לזכור שאצל בני נוער המוטיבציה המרכזית לסוג כזה של התנהגות זה ה"איניות" של ההתנהגות בין החבר'ה שלהם והתפיסה שלהם של עד כמה החבר'ה מצפים מהם להתנהג כך, והאם כאשר הם יעשנו הם ירגישו "קול" והם ירגישו שהם "אין" ושהחבר'ה יסתכלו עליהם בעין חיובית.

<פרופסור יוסי הראל פיש: מה שקרה במשך השנים, זה שהעישון הפך להיות "אאוט".

<פרופסור יוסי הראל פיש: בין השאר אגב, האוזנר, בגלל החקיקות לגבי הסביבה, כי היום אין הרבה מקומות שיכולים לשבת ביחד ולעשן בצורה חופשית ולאט לאט זה הפך להיות משהו שהוא לא "אין", ואין היום את הלחץ הקבוצתי לעשן ולכן אלה שכן מעשנים זו כבר קבוצה הרבה יותר קטנה, שהעישון הוא לא רק בגלל שזה "אין", אלא איזו התמרדות אחרת, או שסוג החברים שמסתובבים איתם הם סוג כזה שהם יותר מעורבים בהתנהגויות סיכון בכלל.

יהודה גליק: יוסי, הסקר הזה כולל אוכלוסייה חרדית ואוכלוסייה חרדית?

<פרופסור יוסי הראל פיש: חרדית לא.

<פרופסור יוסי הראל פיש: יש ממלכתי, ממלכתי-דתי ומגזר ערבי.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני אראה לך את הפילוח עוד רגע.

יהודה גליק: דווקא החרדי מאוד מדאיג אותי, והערבי מאוד מדאיג אותי.

יהודה גליק: אלה שתי אוכלוסיות שלדעתי בהן יש הכי הרבה נטיית עישון.

<פרופסור יוסי הראל פיש: בדיוק בשבוע שעבר הוצאנו דו"ח שלם על חמ"ד, החינוך הממלכתי-דתי, שיש שם כניסה הרבה יותר לעומק והסיפור של עישון דווקא בישיבות התיכוניות הוא בעייתי, וזה נכון גם לגבי ישיבות גבוהות.

<פרופסור יוסי הראל פיש: הרב אסחייק הוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל, בזה שהוא יצא עם ספר שנראה כמו - - - הוא נראה כמו ספר של העולם היהודי והוא הביא את ההלכה היהודית לגבי עישון, והייתה לזה השפעה מאוד משמעותית באותם ימים על הישיבות.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אין ספק ששם יש בעיה.

<קריאה: היום הוא עוזרו האישי של הרב שך.

יהודה גליק: בציבור החרדי עדיין הנתון הזה קיים וגם בציבור הערבי.

<קריאה: יש ליטאים ויש חסידים, זה לא כל כך פשוט, יש ישיבות כאלה ויש ישיבות כאלה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני מציע שאני אגמור להראות את התמונה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: פה יש לכם פילוח של הכיתות אז אתם רואים שבאמת כיתה י' שזה הבר הגבוה יותר, זה התחיל בסביבות 50% וזה הגיע ל-20%, זו פחות או יותר הירידה במשך השנים הללו.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כאן יש לכם את ההבדל בין המגזרים, שני הברים הימניים זה הבנים-בנות במגזר הערבי, והשמאליים, השחור והמקווקו, זה הבנים-בנות במגזר היהודי, ואתם רואים שהתופעה הזאת יותר שכיחה בשנים האחרונות דווקא במגזר הערבי, כאשר הירידה שם עדיין קיימת, אבל היא קיימת פחות מאשר במגזר היהודי.

<פרופסור יוסי הראל פיש: עכשיו אני מגיע לקבוצת הנוער שמעשנים כל יום, לא אי-פעם, סליחה, פעם אחת בשבוע\

<פרופסור יוסי הראל פיש: שזו הגדרה של ארגון הבריאות העולמי של מעשן ולא מעשן, הדיכוטומיה הזאת, וזו הקבוצה של המעשנים שהיא קבוצה יותר קשה, וכמו שאתם רואים פה התמונה הרבה יותר מורכבת לאורך השנים ובעצם אין ממש צמצום גורף בין אלה שמעשנים באופן קבוע.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כלומר, יש את הקבוצה הזאת של בנים, בסביבות ה-10%-11% שממשיכים לעשן באופן קבוע, אצל הבנות זה בסביבות ה-5%.

<פרופסור יוסי הראל פיש: בסך הכל 8% בהשוואה ל-11% בתחילת העשור הקודם, כך שב- - - הזה של החבר'ה שממשיכים לעשן באופן קבוע, עדיין יש עבודה שאפשר לצמצם את התופעה הזאת.

<פרופסור יוסי הראל פיש: פה אתם רואים את זה בכיתות, למשל בכיתות י', יש ירידה מ-19% ל-12% ודווקא בכיתות הנמוכות זה נשאר יותר יציב, כי שם גם המספרים הרבה יותר נמוכים.

תמר זנדברג: יוסי, בשנה שעברה במסגרת היום הבינלאומי הסתכלנו על נתונים של משרד הבריאות בסקר הבריאות והתזונה הלאומי, המב"ת לשנים 2015-2016.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כן.

<פרופסור יוסי הראל פיש: שנה אחת אחרי.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כן.

תמר זנדברג: ופה אנחנו רואים, וזה גם עלה מהשקף הקודם שלך, קפיצה מאוד מאוד משמעותית בין חטיבת הביניים והחטיבה העליונה.

תמר זנדברג: גם בנתונים שלך באופן כללי אמרת 11 עד 15.

<פרופסור יוסי הראל פיש: זה ו', ח' ו-י'.

תמר זנדברג: אז זה בעצם חטיבת ביניים.

תמר זנדברג: י' זה כבר תיכון.

תמר זנדברג: אז יש כאן איזה שהוא, אני גם מתייחסת לדברים שאת הצגת, קרן, בהתחלה.

תמר זנדברג: את דיברת על הגן, על הגיל הרך, ודיברת על היסודי.

תמר זנדברג: פה אנחנו רואים שיש איזו שהיא קפיצה במספרים מהגן יסודי וחטיבה צעירה וביניים אפילו, אל החטיבה העליונה.

תמר זנדברג: כאן, הגם שהייתה ירידה, יש פה כפי שאתה אומר, בנק משמעותי שאפשר לצמצם אותו.

תמר זנדברג: השאלה איך אתם ממליצים ואולי גם משרד הבריאות, וגם תיכף דוקטור חגי לוין יתייחסו לזה, איזה צעדים אפשר לעשות.

תמר זנדברג: בסדר, אנחנו זורעים את הזרעים בגיל הרך, ואנחנו מלווים לאורך הגיל הצעיר שהוא גיל טרום השלב הזה, אבל עדיין אנחנו רואים שיש פה איזה שהוא סף שאנחנו לא בדיוק מצליחים לתפוס אותו.

יהודה גליק: באוכלוסייה הערבית יש גידול, פה יש גידול.

יהודה גליק: זו האוכלוסייה היחידה שבה המספרים מטפסים.

<פרופסור יוסי הראל פיש: שני דברים אני אומר.

<פרופסור יוסי הראל פיש: קודם כל הקפיצות הללו הן קפיצות קלאסיות, הן ידועות בכול העולם.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כלומר העלייה בשיעורי העישון עולה עם הגיל, זה ברור, ויש את הקפיצות הללו כאשר הקפיצה הכי משמעותית בישראל היא דווקא בצבא.

<פרופסור יוסי הראל פיש: רוב האנשים המבוגרים שמעשנים באופן קבוע, אורח החיים הזה הוכנס להם בצורה הרבה יותר עמוקה בתקופת הצבא.

<פרופסור יוסי הראל פיש: אבל ככל שאתה מצמצם את הבסיס של ה- - -

תמר זנדברג: אני לא בטוחה שצה"ל מסכים - - -

<פרופסור יוסי הראל פיש: אני מדבר אפידמיולוגית, לא ארגונית.

<פרופסור יוסי הראל פיש: ככל שאתה מצמצם את הבסיס של הפירמידה שזה בגילאים הנמוכים, ההסתברות שאנשים ייכנסו לזה יותר מאוחר, הולכת ומצטמצמת.

<פרופסור יוסי הראל פיש: ואחר כך, בכל אחד מהקבוצות הללו צריך לעשות את העבודה המותאמת לאותה קבוצת גיל ולאותה קבוצה של שיוך חברתי, אם זה תיכון, צבא וכן הלאה, ולעבוד שם בצורה ממוקדת.

<פרופסור יוסי הראל פיש: השקף הזה באמת מראה שהבעיה בנושא של הסיגריות בקרב בעיקר הבנים במגזר הערבי, לא רק שלא נפתרה אלא נמצאת בשיעורים גבוהים, ואפשר לראות את זה אחר כך גם עם הנושא של הנרגילה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: באופן כללי ישראל בהשוואה למדינות אחרות באירופה, בקרב הילדים בני ה-15 שזה כיתות י', היא די באמצע הטבלה, אולי קצת פחות מהממוצע, אבל היינו רוצים לראות את זה הרבה יותר נמוך.

<פרופסור יוסי הראל פיש: דווקא הכיתות הנמוכות מככבות בתחתית הטבלה בהשוואה למדינות אחרות באירופה, וזה חלק מתמונת המצב של הירידה של השנים האחרונות.

<פרופסור יוסי הראל פיש: בנושא של איסור נרגילה, רק רציתי להראות לכם, לא להיכנס לזה יותר מדי לעומק, אבל - - -

תמר זנדברג: בקיצור יוסי כי יש לנו עוד הרבה דוברים וזמננו מוגבל.

<פרופסור יוסי הראל פיש: עוד שקף אחד.

<פרופסור יוסי הראל פיש: רק רציתי להראות שזה - - -

יהודה גליק: נרגיל מסוכן כמו עישון?

יהודה גליק: אין לי מושג.

<פרופסור יוסי הראל פיש: ויותר.

<קריאה: שעתיים של עישון נרגילה בחבורה, כאילו עישנת קופסת סיגריות שלמה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: ופה זה פרץ הרי יש מאין, בתחילת שנות ה-2000 והגענו למצב שבערך חצי מבני הנוער כבר התנסו בזה, החצי הזה ירד לבערך שליש, ועל זה צריך להסתכל לעומק.

<פרופסור יוסי הראל פיש: השקף האחרון שרציתי להראות לכם הוא השקף הזה.

<פרופסור יוסי הראל פיש: מה שזה מראה, אנחנו עשינו סקר גם של המנהלים, כל בתי הספר שאספנו אצלם נתונים, לגבי מדיניות בית הספר וכן הלאה, ואחת השאלות הייתה שם "האם מקיימים אצלכם בבית הספר תכנית מניעה בתחום של סיגריות ונרגילה", וכמו שאתם רואים, בבתי הספר הממלכתיים, בעיקר בחטיבה ובתיכון, יש בסביבות 90% מבתי הספר שעושים פעילות כזאת, וכשמסתכלים על המגזר של החמ"ד, החינוך הממלכתי דתי, זה יורד לבערך 50% ובמגזר הערבי בסביבות ה-60%-70%.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כשהסתכלנו על הנתונים של העישון, הם מאוד קשורים למדיניות של בית הספר.

<פרופסור יוסי הראל פיש: כמו ששמענו מקרן, זה 2014, אבל יש היום הרבה עבודה שנעשית, כולל גם המודעות לנושא הזה בחמ"ד, שהתחילו לעבוד על זה בצורה יותר רצינית, ובסקר הבא אני מאוד מקווה שנראה פה שינויים גם בנושא הזה.

<מתן אמויאל: תודה רבה.

<מתן אמויאל: נעבור לעדן מ"כנסת צעירה".

<עדן חביש: אני עדן חביש, מ"כנסת צעירה" באה מהמגזר הערבי.

תמר זנדברג: מאיפה את בארץ?

<עדן חביש: מירכא.

יהודה גליק: זה עדן או עדאן?

<עדן חביש: עדאן בערבית, עדן בעברית.

<עדן חביש: בנושא הזה, כניסת בני נוער למעגל המעשנים, יש כמה שאלות שעולות לנו בראש כששומעים את הנושא הזה.

<עדן חביש: למי צריך להפנות אצבע מאשימה, הורים או ילדים?

<עדן חביש: מי האחראי בנושא הזה?

<עדן חביש: מהם הגורמים השונים?

<עדן חביש: בכדי שנוכל לענות על השאלה מי האחראי, קודם נצטרך לבדוק מהם הגורמים שבגללם הנוער מחליט לעשן.

<עדן חביש: כל נער מושפע מהסביבה שבה הוא חי.

<עדן חביש: מה הסיכוי בבית שנמצא בו הורה מעשן ואחים גדולים שגם הם בגיל קטן הושפעו מהסביבה והתחילו לעשן, שהנער הקטן יהיה רחוק מהדבר?

<עדן חביש: חוץ מהבית, צריכים להסתכל על הסביבה החברתית, איפה הנוער היום מבלה את רוב זמנו, וכמובן עם מי.

<עדן חביש: הלחץ החברתי, הסקרנות וחוסר המודעות שנמצא בבית או בסביבה, כשכל הגורמים האלה חוברים יחד, הסיכויים שהנער יתחיל לעשן יהיו גדולים ביותר.

<עדן חביש: יש מחשבה שגויה שבאה מחוסר מודעות, שעישון זו חוויה שהנער רוצה לחוות ולהרגיש מה זה.

<עדן חביש: כך מתחילים עד הרגע שבו לא יכולים להפסיק.

<עדן חביש: וחשוב לציין כי לעישון, בנוסף לנזקים הבריאותיים שלו, יש גם השלכות כלכליות שליליות והוצאות כספיות לא פשוטות.

<עדן חביש: אם נתחיל להפנות אצבע מאשימה, חשוב לומר שצריך להסתכל על כל מקרה לגופו.

<עדן חביש: למשל, בבית שרמת המודעות לנזקים של העישון ומשמעויותיו המסוכנות היא גבוהה, אחריותם של ההורים קטנה ביחס לסביבה החברתית, ולהיפך.

<עדן חביש: כל מה שאמרתי זה עם דוגמאות אישיות מאח שלי, החברים שלי הכי קרובים.

<עדן חביש: בנוסף להשפעתם של ההורים והחברים יש גם השפעה חינוכית שהמוסדות והרשויות החינוכיות והבריאותיות צריכות לספק.

<עדן חביש: חשוב לי לציין שהבעיה היא לא רק בעיית עישון.

<עדן חביש: עם הזמן המצב יכול להידרדר עוד ועוד.

<עדן חביש: כמעט כל אלה שמשתמשים בסמים התחילו את הדרך בעישון ולכן יש לזה משמעות הרבה יותר מסוכנת ממה שאנחנו חושבים.

<עדן חביש: כל מעשן לא מזיק רק לעצמו, הוא גם סכנה לאחרים מסביבו.

<עדן חביש: אם זאת סכנה בריאותית או סכנה של השפעה שלילית.

<עדן חביש: הוא משפיע על משפחתו, חברים שלו, וילדיו בעתיד.

<עדן חביש: הסקרנות נעלמת, אבל הנזקים וההתמכרות לעולם לא.

<עדן חביש: ולכן, אם תשאל כל מעשן אם גלגל הזמן יחזור אחורה יש לו הזדמנות נוספת, מה הוא יעשה, התשובה בוודאות "אני לא אחזור על אותה טעות ולא אלך בדרך העישון".

<עדן חביש: חכם זה שלומד מהטעויות שלו, ויותר חכם הוא זה שלומד מהטעויות של אחרים.

<עדן חביש: הנה כמה רעיונות שיכולים לעזור במאבק נגד העישון בקרב בני הנוער: כל בעיה גדולה צריכים להתחיל לפתור מהשורש עם תחילתה.

<עדן חביש: נערים שכבר נמצאים במעגל המעשנים, נחשוב על דרכים אפקטיביות יותר לגמילתם, אבל הנערים שהם בדרך, צריכים לעבוד על המודעות שלהם ומשמעות העישון, דרך העברת סדנאות בבתי הספר ובכל מוסד חינוכי נוסף, להביא אנשים שיסבירו את חווייתם האישית.

<עדן חביש: לספק לנוער פעילויות חברתיות שונות ומגוונות, שלא ישאירו להם זמן חופשי שימלאו אותו בהתעסקות עם סמים ואלכוהול.

<עדן חביש: איסור מוחלט של מכירת סיגריות לקטינים בחנויות, וכל העובר על החוק יוענש עונש כבד, ולהגביר את האכיפה והבקרה על האיסור.

<עדן חביש: לא מספיק לכתוב רק אזהרה על המכסה של הקופסאות, צריכים גם לצרף תמונות קשות, להעלות את המחיר של הסיגריות למחיר יחסית גבוה.

<עדן חביש: בגיל קטן בתי ספר והורים בבית צריכים לעבוד על המודעות של הצעירים ולדאוג שתהיה להם אישיות חזקה, שלא יושפעו מהסביבה או מכל גורם אחר, ושיהיו מודל לחיקוי ודוגמה אישית לנוער.

<עדן חביש: לפתרון יעיל ומוצלח של הבעיה, כל הגורמים והאחראים צריכים לעבוד במקביל ובשיתוף פעולה, למען המטרה במאבק זה.

<מתן אמויאל: תודה רבה עדן.

<מתן אמויאל: אנחנו נעבור לדוקטור חיים גבע ממשרד הבריאות.

<חיים גבע: אנחנו עוקבים אחרי נושא העישון כמובן לאורך השנים, דו"ח שר הבריאות מדי שנה נותן בעצם לכנסת דיווח על מצב העישון, יש פרק שנוגע לעישון בקרב בני נוער.

<חיים גבע: עיקר הנתונים בדרך כלל מגיעים מהסקרים של יוסי הראל, של ה-HBSE ולאחרונה באמת עשינו סקר מב"ת צעיר שבדק גם את הנושא של העישון בקרב בני הנוער.

<חיים גבע: אם אנחנו מסתכלים על הנושא של גיל התחלת העישון כאיזה שהוא מדד, בגדול, ככל שהתחלת העישון מאוחרת יותר, זה חשוב יותר או יש אינטרס להעלות כמה שיותר, לדחות את גיל התחלת העישון, הנתונים לא לגמרי תואמים, יש נתונים של מב"ת צעיר, יש נתונים של HBSE, יש נתונים של הצבא שמראה את גיל התחלת העישון במדגם שהוא עושה בקרב מתגייסים, ויש נתונים למשל של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מהסקר החברתי הגדול של 2010, שמראים שבסך הכל משהו כמו 47% מהמעשנים התחילו לפני גיל 18, אבל למעלה ממחצית המעשנים התחילו לעשן אחרי גיל 18.

<חיים גבע: כך שבסך הכל אפשר בהחלט להגיד שמערכת החינוך, למרות העלייה שיש בגיל התיכון, בסך הכל עד גיל 18, וזה ממערכת החינוך, יש הגנה יחסית טובה או פעילות יחסית טובה ויעילה לצמצום העישון.

<חיים גבע: אבל אם אנחנו מסתכלים באופן כללי לגבי הנושא של גיל התחלת עישון, היום בארצות הברית לדוגמה יש כבר לא מעט מדינות ורשויות שהעלו את גיל מכירת הסיגריות ל-21.

<חיים גבע: המצב היום הוא כזה שאנחנו בעצם באים ואומרים לבני הנוער "סיגריות זה לא בריא, ואסור למכור לכם סיגריות עד גיל 18, אבל פתאום בגיל 18, כשאתם כבר בוגרים, הנה, אנחנו נותנים לכם תעודת הכשר על גיל בגרות, אתם יכולים לעשן, כי עישון זה רק לגדולים".

<חיים גבע: זה בעצם המסר של המחוקק.

יהודה גליק: זה הגיוני שבמוסדות להשכלה גבוהה מותר לעשן עם מורים.

<חיים גבע: כן.

<חיים גבע: מבחינת הנזק או הסיכון בהתמכרות, שוב, גם לגבי הנתונים שלנו וגם בכלל, כי אנחנו יודעים שהסיכוי להתמכר קיים גם בגיל 18 ו-19 ו-20 ו-21, ולמעשה אם אנחנו לצורך העניין ניקח איזה שהוא, אפילו נגיד שככל שנעלה את גיל התחלת העישון כך הסיכוי להתמכר קטן יותר, כי המוח רגיש יותר ככל שצעירים יותר, והרגישות או הסיכוי להתמכרות הולך ויורד, ולכן החשיבות הגדולה בדחיית גיל העישון כי זה מקטין את הסיכוי להתמכרות.

<חיים גבע: והנה למשל, בארצות הברית הם מעלים את גיל המכירה והיום בעולם יש גישה שגם ברוסיה הצהירו עליה ממש לפני שבועיים, שבמקום לתת פרס לסיגריה ולצייר אותה כאיזה שהוא סממן של בגרות, שזאת החקיקה שלנו נותנת את הפרס הזה, היא אומרת שמי שגדול יכול לעשן ולקנות סיגריות בגיל 18, ואנחנו צריכים לעשות את זה במהלך כמו שלמשל בארצות הברית, שהם שינו את האיסור מתלוי גיל לתלוי שנת לידה, שזה אומר, אנחנו לא באים ואומרים שבגיל 18 פתאום הכל בסדר, כי גיל 18 הוא חסר משמעות מבחינה פיזיולוגית, מבחינת הסיכוי להתמכר, מבחינת הסיכון.

<חיים גבע: המשמעות היא, איסור המכירה צריך לבוא ולהגן, זה לא עניין של הגבלת זכויות וכאלה, הוא צריך לבוא ולהגן עלינו או על הסיכוי שלנו להתמכר.

<חיים גבע: לכן למשל הגישה הזאת, וגם מתייחסים אליה בדו"ח שר הבריאות כאיזו שהיא גישה שמתקדמת בעולם, היא מדברת על איסור מכירה לפי גיל.

<חיים גבע: למשל ברוסיה הכריזו על איסור מכירה של שנת 2015.

<חיים גבע: מה שזה אומר, שמי שנולד החל משנת 2015, יהיה אסור למכור לו סיגריות, לא משנה בן כמה הוא.

<חיים גבע: החוק הקיים כמעט בכל העולם, לצורך העניין אותו ילד בן שנתיים שנולד בשנת לידה 2015, אסור יהיה למכור לו סיגריות גם ב-14, 15 שנים הקרובות, זה החוק.

<חיים גבע: אבל בעוד 15 שנה, זה לא שפתאום הוא יקבל פרס, אלא הוא יודע מהיום שהוא נולד שסיגריות מבחינתו אסור למכור לו.

<חיים גבע: אנחנו לא מפלילים את המעשן ואומרים לו "אם אתה תקנה סיגריות ניתן לך קנס", אלא האיסור הוא על המוכר.

<חיים גבע: זאת אומרת שאם אבא נתן לו או אם הוא השיג, הוא לא זה שנענש.

תמר זנדברג: זה קיים היום בארצות הברית?

<חיים גבע: בארצות הברית קיים גיל 21.

<חיים גבע: הם העלו לגיל 21.

<קריאה: העניין הזה של אנשים שנולדו אחרי שנת 2000, זה פשוט עניין של זקנים, שנולדו באלף הקודם בכלל.

<חיים גבע: באוסטרליה זה נדון בפרלמנט, ברוסיה הכריזו שיעשו את זה.

<חיים גבע: ואומרים, שוב, אז לא ניקח היום ילד בן 17 ונגיד לו בעצם בשנה הבאה כשאתה לכאורה מצפה לקנות סיגריות, לא, כי זה אולי קרוב מדי.

<חיים גבע: הרעיון הוא השינוי הנורמטיבי, המסר שאתה אומר לילדים.

<חיים גבע: הם מגיעים לתוך עולם, כמו שהם מגיעים לתוך עולם שיודעים שסמים הם לא רלבנטיים, הם מחוץ לחוק.

<חיים גבע: אנחנו מבינים שזה עניין של החברה.

<חיים גבע: מה העניין?

<חיים גבע: העישון עדיין יהיה חוקי, הוא עדיין מוצהר שנמכר כחוק בחנויות, רק למי שנולד קודם.

<חיים גבע: ויש את המאבק החברתי בעישון ויש את ההגבלות והכל, אבל מבחינת אותו דור שנולד היום, הוא נולד לתוך מציאות שבה הוא יודע, 19"החברה לא רוצה שאני אחזור על הטעויות של הגדולים".

<חיים גבע: זה צעד מידתי, מאוזן, ואפשר לעשות את זה בהעלאה מדורגת, להגיד "בואו נעלה את זה לשנה אחת ב-19 וכמה שנים אחרי זה זה יהיה גיל 20" ובהדרגה, וגם זה ישיג תוצאה שהיא אולי יותר מידתית, למרות שבעיני זה מידתי לגמרי.

יהודה גליק: אני מוכרח ללכת.

יהודה גליק: באמת קודם כל, כל החבר'ה הצעירים, יישר כח גדול, באמת הייתם נהדרים.

יהודה גליק: עדאן, עדן, אני מקנא בך, אני רוצה לדבר ערבית כמו שאת מדברת עברית, את פשוט מדברת מדהים.

יהודה גליק: אני רוצה לומר שאני לא כל כך זקן, אבל לפני כמה שנים, לפחות למיטב זכרוני, עישנו בכל אוטובוס, בכל משרד, וכשהוציאו את החוק נגד זה, בכל מסעדה, אמרו "מה פתאום, כולם רגילים, בחיים לא תצליחו לעשות את זה" ועשינו את השינוי.

יהודה גליק: עשינו את השינוי.

יהודה גליק: אני יכול לומר שאני גדלתי בבית שלעשן היה כמעט כמו, זה היה כמו לשתות אקונומיקה.

יהודה גליק: רציתי להגיד "כמו לאכול חזיר" אבל יש כאלה שאצלם זה לא כלום.

יהודה גליק: אצלי בבית לא העזנו.

יהודה גליק: היו לי הרבה פיתויים בחיים, אבל לעשן מעולם לא היה לי פיתוי בכלל.

יהודה גליק: נדמה לי שהרפואה הכי טובה היא רפואה מונעת, ולכן אני פונה אליכם, אתם הנוער, ממש התפעלתי מזה שבכיתה שלכם אף אחד לא מעשן.

יהודה גליק: אתם המחנכים הכי גדולים, כי היום בני הנוער מושפעים הכי הרבה מהחברים שלהם.

יהודה גליק: לכן יש לכם המון המון אחריות להמשיך ולהטמיע את מה שאמר פה עכשיו - - - שסיגריה זה פרימיטיבי, של האנשים המיושנים.

יהודה גליק: אנחנו אנשים בריאים.

יהודה גליק: זה באמת בידכם, וזה פשוט מונע מוות.

יהודה גליק: זה בידכם, זו סכנת חיים ולכן אני מטיל עליכם - - -

תמר זנדברג: אצלך זה ממש - - -

יהודה גליק: אצלי באופן אישי, כרתו לי חצי מהריאה בגלל האירוע שהיה לי.

יהודה גליק: הרופא וכולם אמרו לי שאם הייתי מעשן לא היה לי שום סיכוי לשרוד.

יהודה גליק: אז אני חי היום בזכות זה שאבא שלי לא הרשה לי לעשן.

יהודה גליק: אז יישר כח לכולכם, יישר כח ליועצת שדיברו עליה, את היועצת?

יהודה גליק: אז כל הכבוד.

יהודה גליק: ובאמת כל הכבוד.

תמר זנדברג: תודה רבה.

<חיים גבע: השלמה קטנה, התפיסה הזאת שגם נאמרה פה קודם לגבי עישון בקרב בני נוער והתדמית של העישון ואיך זה נראה, באמת היום בסך הכל המגמה היא שפחות או יותר רואים את הסיגריה עם הנייר והעלים היבשים כמשהו לגיטימי, אבל גם תעשיית הסיגריות משתדרגת לא מעט, והם היום יוצאים עם מוצרים חדשים, עם תפיסות חדשות של חימום ולא בערה, בעיית הסיגריות האלקטרוניות שעוד לא נגמרה, וגם היום לוקחים את אותם מוצרי טבק ובמקום לשרוף אותם, שזה המרכיב המשמעותי בבעיה, הם רק מחממים.

<חיים גבע: זה קצת פחות מסוכן, אבל העניין הוא שזה - - -

<קריאה: אבל אמר פרופסור ברוורמן - - - שיטפלו בזה.

<חיים גבע: אבל זה העניין, שזה מוצר שהוא משדר מוצר של המאה ה-21 ולא נייר מגולגל עם עלים.

<חיים גבע: זה מוצר של חימום, נטען, לכן כל התפיסה של הסיגריות החדשות בעצם הורסת את כל התדמית או הנורמה שהיא נגד העישון, נכנסת מחדש במוצרים אלקטרוניים, בגאדג'טים, והיא לגמרי פונה לצעירים.

<מתן אמויאל: בהמשך לדברים האלה, ארגון הבריאות העולמי של האו"ם הוציא איזה שהוא מודל לצמצום נזקי העישון בכל העולם, קוראים לזה MPOWER, שזה בעצם מודל שיש לזה ראשי תיבות של אכיפה, הגנה, וההתמודדות שלו היא באמת בתכנית השיווקית שלו.

<מתן אמויאל: כלומר, הוא מנסה ליצור שינוי בתודעה לגבי הסיגריות כי זו ההוכחה הכי ברורה היום לצמצום של נזקי העישון, כי באמת כמו שנאמר כאן מקודם, זה כבר נהיה "אאוט" בשכבות גיל מסוימות ואני חושב שבאמת ההתמודדות זה על האכיפה גם בקרב השיווק בחברות הטבק וגם באמת בחינוך, אבל אם נצליח לייצר איזה שהוא מודל שמותאם לבני נוער, שמביא איזה שהם כללים מנחים לאכיפה הזאת, זה לדעתי פתרון מאוד נכון, גם בהמשך לדברים שדוקטור חיים אמר.

<מתן אמויאל: הדובר הבא יהיה דוקטור חגי לוין מההסתדרות הרפואית.

<חגי לוין: אני מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, ההסתדרות הרפואית.

<חגי לוין: רוצים לשמוע את הבשורה הטובה או הבשורה הרעה, מה קודם?

<מתן אמויאל: נתחיל מהרעה.

תמר זנדברג: קודם הרעה.

תמר זנדברג: קיבלתי.

<חגי לוין: נתחיל מהרעה.

<חגי לוין: אני דווקא רציתי להתחיל בטובה אבל בסדר, נתחיל ברעה.

<חגי לוין: תראו, באמת שמענו וצריך לשמוע את הילדים ובני הנוער, ואנחנו שומעים פה דברים נפלאים, ואחרי זה נשמע גם מארד, על העתיד ויש עתיד ורוד ובאמת אפשר להיות אופטימיים.

<חגי לוין: מהצד השני, חשוב שנשים את הדברים על השולחן, גם ביום החגיגי הזה, ולא נתבלבל.

<חגי לוין: קודם כל כפי שהציג יוסי, אחוז המעשנים בקרב בני הנוער לא ירד.

<חגי לוין: אנחנו מדברים על מעשן לפחות סיגריה אחת בשבוע האחרון, הוא לא ירד.

<חגי לוין: זה קודם כל, בעוד במקומות אחרים אולי יש התקדמות, אצלנו הוא לא ירד.

<חגי לוין: אנחנו יודעים שגם בקרב המבוגרים הייתה מגמת ירידה מבורכת, היא התמתנה.

<חגי לוין: ובואו נשים את הדברים על השולחן – בתקופה האחרונה, כפי שאמרה יושבת ראש הועדה בדיונים קודמים, משרד הבריאות ולא רק משרד הבריאות, נכנס לתרדמת ולא נקט את הצעדים המתחייבים כדי להגן על הילדים שלנו, להגן על בני הנוער בישראל מפני התמכרות להרגל המזיק והממית הזה.

<חגי לוין: וכפי שאמר חיים גבע, חברות הטבק לא שוקטות על השמרים, הן כל הזמן חושבות איך לפתות את הצעירים להתמכרות המזיקה והממיתה הזאת, הם מפתחים מוצרים חדשים שנתפסים כאטרקטיביים, כגאדג'טים, לא ראינו נתונים על הסיגריה האלקטרונית אבל בארצות הברית יש עליה עצומה בשימוש בסיגריות אלקטרוניות בקרב בני נוער וזה שער לשימוש במוצרי טבק.

<חגי לוין: אנחנו במדינת ישראל נחשפנו בתחקירים בתקשורת לכך שהלוביסטים, חברות הטבק, התאגידים, מצליחות בישראל להגיע למוקדי הכוח במקומות שונים, אגב, לא רק במשרד הבריאות אלא בהרבה משרדים אחרים ומקומות אחרים, ולהשפיע ולגרום לכך שהילדים שלנו הם הפקר לטרף, ממש שטן שממכר את הילדים לגורם שהוא ממית.

<חגי לוין: הדרך היחידה היא ביחד, פשוט ביחד, להיאבק גופים שונים, כולנו ביחד, אני יודע שכל הנוכחים פה בחדר, ולא שמעתי, אני לא יודע אם יש פה נציג של תעשיית הטבק.

<חגי לוין: יש פה מישהו כזה?

<חגי לוין: יש פה לוביסט או נציג של תעשיית הטבק?

<קריאה: הוא לא היה מעז לבוא.

<חגי לוין: אני שמח לשמוע.

<חגי לוין: לוועדה הזאת כנראה שלא מעז לבוא, לוועדות אחרות אולי כן.

<חגי לוין: הגישה היא גישה שיתופית שכולנו ביחד, אנחנו הכנו, כמו שאנחנו מתכוננים לכל דיון, הכנו נייר ספציפי להציג בפני הועדה היום שהגישה היא תמיד של תכנית כוללנית.

<חגי לוין: אנחנו גם חברנו ביחד, האיגודים השונים של ההסתדרות הרפואית בריאות הציבור, מניעה וגמילה מעישון, רופאי ילדים, רופאי משפחה, עם האגודה למלחמה בסרטן שהיא תמיד שותף מרכזי, המועצה הישראלית למניעת עישון שעמוס עומד בראשה ורשת ערים בריאות בישראל, שאנחנו עושים פעילות כל השנה בקואליציה הזאת, אנחנו רוצים, יושבת ראש הועדה, לקראת היום הבינלאומי ללא עישון להביא למצב שבאמת נתרגם את הדיבורים למעשים ונצליח פה בכנסת לחוקק את החוקים שנדרשים כדי להגן על הילדים בישראל.

<חגי לוין: אני רק אגע בכמה נקודות ואחר כך תשלים אותי רבקה מהאגודה למלחמה בסרטן, לגבי נקודות שהן מתחייבות.

<חגי לוין: הנושא של הגבלת הפרסומת, עוד פעם, בפועל היום ילד בישראל נכנס למכולת, אין לו שום בעיה לראות סיגריות, לקנות סיגריות.

<חגי לוין: הוא פותח את הסמארט פון וקופצת לו פרסומת לסיגריות, זה מפתה אותו וזה מגיע אליו מכל מקום, אנחנו חייבים לעצור את הדבר הזה.

<חגי לוין: אפשר לעשות כמו שעשו במדינות אחרות, יש חוק שהונח.

<חגי לוין: משרד הבריאות צריך לעשות עכשיו, אנחנו מרגישים לצערנו שהיה קצת רעש תקשורתי, אבל משרד הבריאות – ושוב, זה לא רק משרד הבריאות – לא חישב מסלול מחדש.

<חגי לוין: היום מתקיים כנס לאומי של משרד הבריאות, יש מושב שלם של קידום בריאות, אין שם מילה אחת על עישון.

<חגי לוין: מילה אחת לא מדברים על עישון.

<חגי לוין: זה מדהים.

<חגי לוין: מדהים.

<קריאה: אתה מתכוון לג'אנק עישון.

<חגי לוין: לג'אנק עישון.

<חגי לוין: כן.

<חגי לוין: זה פשוט לא יאמן, ואנחנו מאוד מקווים שמה שפרופסור גרוטו התחייב פה בוועדה, שהצעדים האלה ייושמו, שייושמו מהר ויפה שעה אחת קודם, ושהם לא ימוסמסו.

<חגי לוין: נושא מיסוי מוצרי הטבק, הטבק לגלגול מאוד פופולארי בקרב הצעירים.

<חגי לוין: זה זול, זה שער שהם מתחילים עם הטבק לגילגול, חייבים מיידית, חבר הכנסת גליק הגיש שאילתה לשר האוצר, אני לא יודע מה קורה לזה, למה זה לא קורה מיד, הנושא הזה מתעכב כבר כמה שנים.

<חגי לוין: הנושא של האזהרות הגרפיות, זה אפקטיבי, קופסת הסיגריות היא פרסומת בשביל הצעירים, היא משפיעה עליהם, צריך חפיסות בלי שום מותג, חפיסות PLANE PEACKEGEING, צריך אזהרות גרפיות.

<חגי לוין: זה לא נעשה עדיין, שמענו את עמדתו של שר הבריאות, היא עמדה מנוגדת לכל אנשי המקצוע בעולם, היא בלתי מתקבלת על הדעת מבחינה מקצועית, ואני לא אגיד יותר מזה.

<חגי לוין: סביבה נקייה מעישון – זה קריטי, ויספר ארד, בית הספר שלו, בית ספר מצוין ברחובות, ויצמן, בפועל באמת עדיין יש חצר אחורית ומעשנים בה.

<חגי לוין: בית ספר יסודי, וזה לא דבר חריג.

תמר זנדברג: מי מעשן בה?

<חגי לוין: המורים.

<חגי לוין: השומר בבית הספר מעשן בכניסה לבית הספר, ההורים כשהם באים לטקסים מעשנים בבית הספר.

<חגי לוין: אין שילוט.

<חגי לוין: פשוט אין שילוט.

<חגי לוין: אין אכיפה, אין בקרה.

<חגי לוין: שמענו על הפעילות, באמת זה מחמם את הלב, הפעילות שנעשית במשרד החינוך ואני יודע שנעשית, וקרן סיפרה, והצוותים באמת, זה יוצא מן הכלל, ועדיין צריך לעשות שינוי.

<חגי לוין: עברה שנה מאז החוזר.

<חגי לוין: צריך לתלות שילטי ענק, צריך לאכוף, צריך לבקר וצריך להקצות תקציבים.

<חגי לוין: מה תקציב משרד החינוך היום למאבק בעישון?

<חגי לוין: אני שואל באמת.

<חגי לוין: מה התקציב?

<קרן רוט: התקציב של המשרד?

<חגי לוין: למאבק בעישון.

<חגי לוין: תקציב ייעודי למאבק בעישון.

<קרן רוט: אין תקציב ייעודי למאבק בעישון.

<חגי לוין: שישה מיליארד שקלים המדינה מקבלת ממסי הטבק ומשקיעה 0 שקלים במשרד החינוך, 0 שקלים במשרד הבריאות בנושא של המאבק בעישון.

<חגי לוין: צריך לקבוע יעדים.

<חגי לוין: אין יעדים.

<חגי לוין: אמר חבר הכנסת גליק בדיוק, אין יעד שהוא גם למשרד החינוך, אין יעד מה צריך להשיג.

<חגי לוין: ואז אנחנו גם לא נתקדם.

<חגי לוין: הנושא של בתי ספר נקיים - - -

תמר זנדברג: רק תסיים כי יש לנו את כל שאר הדוברים.

<חגי לוין: מאה אחוז.

<חגי לוין: אני רק אסיים בזה ואתן לרבקה להשלים חלק מהדברים.

<חגי לוין: אני אסיים בזה שחברות הטבק מחפשות את הצעירים, הן מחפשות אותם בכל נקודת זמן.

<חגי לוין: שמענו, בתי ספר יסודי, חטיבת ביניים, תיכון, צבא, אוניברסיטה, אנחנו צריכים להגן עליהם בכל נקודת זמן ואנחנו צריכים להגן על העובר המתפתח.

<חגי לוין: עובר ברחם שאמא שלו מעשנת או שאבא שלו מעשן, המוח שלו הוא שונה, וכשהוא יתנסה בסיגריה הסיכוי שהוא יהפוך להיות מעשן, הוא גבוה פי כמה.

<חגי לוין: אנחנו צריכים גם למנוע את החשיפה על עישון כפוי.

<חגי לוין: עכשיו אני אעבור לבשורה הטובה, אני אשמח לתת לארד אחרי ששמענו את הדברים הללו, לספר מנסיונו כפעיל נגד עישון.

<חגי לוין: בבקשה ארד

<ארד לוין: שלום אני ארד לוין ולמרות שבמשפחתנו אין מעשנים, כבר בגיל צעיר נחשפתי לעישון.

<ארד לוין: כשהייתי פעוט, בערך בן שנתיים, פגשתי בארגז החול סיגריה ואמרתי את אחד המשפטים שלי "איכס, סיגריה".

<ארד לוין: בגיל 6 המצאתי שיר נגד עישון "בבקשה אל תדליקו" ששכנע כמה אנשים להפסיק לעשן.

<ארד לוין: הוא מופיע אגב ביו-טיוב ומופיע גם בטלוויזיה בתכנית.

<ארד לוין: גם היום אני נחשף כל הזמן לעישון כמעט בכל מקום בציבור, למשל בכניסה לבית הספר, בכניסה לקניון, בכניסה לגני חיות, כמעט בכל מקום.

<ארד לוין: והחשיפה לעישון מסוכנת במיוחד לילדים עם אסטמה, כמוני.

<ארד לוין: אני אעשה כל מאמץ, ממש כל מאמץ, כדי שהחברים שלי וכל ילדי ישראל לא יתחילו אף פעם לעשן.

<ארד לוין: לכן החלטתי השנה להתחפש בפורים לגיבור על הנלחם בעישון.

<ארד לוין: והנה התמונה.

<מתן אמויאל: רבקה, בקצרה בבקשה.

<רבקה זלצר פרויליך: כן.

<רבקה זלצר פרויליך: תודה.

<רבקה זלצר פרויליך: אני רוצה להצטרף כמובן לחגי וגם לברך את הוועדה שזה כבר סדרת דיונים על העיסוק ולא לעזוב את הנושא הזה.

<רבקה זלצר פרויליך: אני אתחבר למה שחגי אמר ואגיד בקצרה: לא צריך להמציא את הגלגל.

<רבקה זלצר פרויליך: הנושא הוא על השולחן ומאוד התרשמתי מבני הנוער פה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם שפ"י, יש לנו פעולות בשטח כל השנה כאמור - לא רק ביום הבינלאומי ללא עישון - לצמצם את העישון בקרב בני הנוער באמת לשנות את התפיסה.

<רבקה זלצר פרויליך: אנחנו עושים קמפיינים גם בשיתוף בשטח אבל גם במדיה, היו למעלה ממיליון צפיות, עשינו עם ערוץ הילדים על "עישון לי זה לא מתאים", גם הגורמים של להניא בני נוער מלהתחיל לעשן הם אחרים.

<רבקה זלצר פרויליך: זו אוכלוסייה אחרת.

<רבקה זלצר פרויליך: בטח אתם מכירים את זה שהנושא של סרטן ומחלות לא מדבר, זה לא רלבנטי בגיל הזה, יותר כתמים על השיניים או קמטים, זאת אומרת שהדיונים הם אחרים.

<רבקה זלצר פרויליך: מה שחשוב זה לשלב כוחות.

<רבקה זלצר פרויליך: אנחנו פה בבית המחוקקים, ובנושא הזה לא צריך להמציא, יש את האמנה שישראל חתומה עליה, חתמה ואישררה.

<רבקה זלצר פרויליך: יש המלצות בנייר שהצגנו לכם, ההמלצות תואמות את ההמלצות שישראל חתומה עליהן.

<רבקה זלצר פרויליך: ב-1983 נחקק החוק הראשון לעישון במקומות ציבוריים, הובלנו.

<רבקה זלצר פרויליך: היינו מהמדינות שמובילות בחקיקה וביישום נגד עישון במרחב הציבורי, היום אנחנו מאחור, הרבה מאחור וצריך ליישר קו עם הנקודות האלה כי אלה אמצעים מוכחים.

<רבקה זלצר פרויליך: יצא עכשיו דו"ח של הסרג'נט ג'נרל על כל הנושא הזה והנקודות שהצגנו פה הן נקודות שנוסו במדינות והוכחו כמפחיתים שיעורי תמותה בעיקר בקרב בני נוער וצריך לנצל את זה שלנושא הזה, בגירים, יש עוד את הדיונים אם מדובר בחופש הפרט, ועד כמה המדינה יכולה להתערב.

<רבקה זלצר פרויליך: פה אני חושבת שיש קונצנזוס – אף אחד לא רוצה שהילד שלו יעשן.

<רבקה זלצר פרויליך: כולם ביחד בעניין הזה והמאבק כמובן הוא לא במעשנים אלא במי שמכניס להם את העישון לחיים ולא הגיוני שב-2017 המרחב הציבורי שהוא היום האינטרנט והדיגיטל, פרוץ לגמרי.

<רבקה זלצר פרויליך: אין חקיקה על עישון במרחב הציבורי הזה.

<רבקה זלצר פרויליך: העישון הפאסיבי היום שהוא יותר מבשטח, נכון שהעשן לא מגיע לריאות, אבל ילד שמתחיל לעשן יהיה מבוגר לעשן וה"רק התנסות" הזאת הופכת להתמכרות מהר מאוד, כמו שציין חיים, במיוחד אצל ילדים, רק מנסים וזהו, הם לכודים.

<רבקה זלצר פרויליך: אף מבוגר לא היה מתחיל לעשן אם היו לו את התובנות של מבוגר.

<רבקה זלצר פרויליך: השאלה היא לאן מתקדמים מפה עם החקיקה וליווי התהליך.

<מתן אמויאל: תודה.

<מתן אמויאל: אנחנו נעבור עכשיו לעמוס האוזנר.

<עמוס האוזנר: תודה.

<עמוס האוזנר: לפני שתי ישיבות דנו פה בועדה על 60 מליון שקל שחברות הסיגריות משקיעות כל שנה בפרסומת בישראל.

<עמוס האוזנר: מה שאני רוצה עכשיו להסביר לכם מה עושות חברות הסיגריות כדי שילדים יתחילו לעשן.

<עמוס האוזנר: יש לי פה מסמך יפה של דוקטור נורית גוטמן מהחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

<עמוס האוזנר: והיא אומרת כך: שיווק הוא יותר מפרסום.

<עמוס האוזנר: שיווק של מוצר הוא מכלול של פעולות שנועדו לקדם את המכירות.

<עמוס האוזנר: פרסומת גלויה הינה אף רק חלק קטן מהפעילות השיווקית של המוצר.

<עמוס האוזנר: הפעילות השיווקית כוללת מערך מתוכנן, מתוקצב של פעילויות שיווקיות שונות ליצור תדמית חיובית למוצר שקשורה להתנהגות, עישון באופן כללי, התגברות על ההתנגדות כמו ביקורת על ההתנגדות שקשורה למוצר, הסיכון הבריאותי, פגיעה אסתטית, שיניים עור וכולי.

<עמוס האוזנר: חלק מהחיים, תחושה של היכרות עם המוצר, שירגישו שהוא חלק, שהוא משהו שהוא חלק מהחיים, ואם לא עכשיו אז יהיה בעתיד.

<עמוס האוזנר: יצירת תדמית של מוצר חשוב לקהלים מסוימים - - - סיגריות כאמצעי לשמור על גזרה רזה.

<עמוס האוזנר: בניית תדמית של ההתנהגות כדבר נורמטיבי ונחשק - - - שקהל היעד רוצה להדמות אליהם, כלומר ליצור תדמית שעישון מקובל, שהרבה עושים זאת למרות הסיכונים, פעילות מושכת.

<עמוס האוזנר: תדמית החברות המייצרות עצמן וטיפוח תמיכה ציבורית של המחוקקים.

<עמוס האוזנר: הצורך בהתגברות על תדמית שלילית של החברה כמייצרת מוצר שנחשב מזיק אך בעל חשיבות חברתית.

<עמוס האוזנר: פיתוח יחסים חיוביים עם תומכים שונים, כולל מקבלי החלטות כדי שיראו בחברות הסיגריות גורם חיובי ותורם לחברה.

<עמוס האוזנר: ".

<עמוס האוזנר: הפרסומת היא פרסומת לא ישירה.

<עמוס האוזנר: אנשים שחשופים לפרסומת, ובפרט ילדים, לא ערים לזה שהם מקבלים עכשיו פרסומת.

<עמוס האוזנר: למשל, אנחנו רואים את זה בסרטים.

<עמוס האוזנר: למשל, אנחנו רואים את זה בתכניות, הגשנו עתירה לבגצ נגד הנושא של הסיגריות ב"אח הגדול".

<עמוס האוזנר: הנושא הזה טעון טיפול.

<עמוס האוזנר: אני רוצה להביא לפניכם שני מסמכים שנראים די מצמררים, פנימיים, של חברות הסיגריות.

<עמוס האוזנר: בשנות התשעים, במסגרת הדיונים המשפטיים כנגד חברות הסיגריות הן חויבו לחשוף לציבור את המסמכים הפנימיים שלהם.

<עמוס האוזנר: כל אחד ואחד מבני הנוער שיושבים איתנו כאן מוזמן לעשות את החיפוש הזה באינטרנט, מסמכים יפהפיים, לומדים מהם המון, כולל גם על ישראל.

<עמוס האוזנר: אפילו השם שלי מופיע שם.

<עמוס האוזנר: תחשבו על מושג מצמרר במסמך פנימי של מנהל שיווק של חברת סיגריות גדולה שהוא מתייחס לילדים כאל PRE-SMOKERS, טרום מעשנים.

<קריאה: מלש"בים.

<קריאה: מועמדים לעישון.

<עמוס האוזנר: כן.

<עמוס האוזנר: מעשנים לעתיד.

<עמוס האוזנר: ומה הוא אומר פה, אותו מנהל שיווק?

<עמוס האוזנר: הוא אומר פחות או יותר את מה שנאמר כאן כסיבה לעישון.

<עמוס האוזנר: מה שבני הנוער רוצים זה להרגיש להיות ביחד אז בואו נעשה סוג של סיגריות כזה שיגרום להם לחשוב שהם ביחד.

<עמוס האוזנר: שהסוג הזה זה סוג שבני הנוער מקבלים את התחושה שהם ביחד, כשהם מעשנים אותו.

<עמוס האוזנר: זה יגרום לתמריץ גדול להתחיל לעשן.

<עמוס האוזנר: אנחנו צריכים לזכור מה קורה פה.

<עמוס האוזנר: בסך הכל חברות הסיגריות משקיעות המון בפרסומות האלה.

<עמוס האוזנר: בני הנוער מתחילים לעשן.

<עמוס האוזנר: פתאום, המעשנים האלה עושים משהו חצוף.

<עמוס האוזנר: אתם יודעים מה הם עושים?

<עמוס האוזנר: מתים להם.

<עמוס האוזנר: חוצפה שכזו.

<עמוס האוזנר: חברות הסיגריות השקיעו כל כך הרבה ופתאום הם מתים, איפה באים המעשנים החדשים לחברות הסיגריות?

<עמוס האוזנר: רק ממקור אחד.

<עמוס האוזנר: צריך הרבה, אבל הרבה בני נוער שיתחילו לעשן.

<עמוס האוזנר: תעשיה שלמה תלויה בזה.

<עמוס האוזנר: לכן חברות הסיגריות עושות הכל כדי שבני נוער יתחילו לעשן.

<עמוס האוזנר: מסמך אחר, הפעם של חברה ידועה, פיליפ מוריס.

תמר זנדברג: תתקרב לסיכום כי יש עוד כמה דוברים ויש לנו רבע שעה.

<עמוס האוזנר: אוקיי.

<עמוס האוזנר: המסמך מדבר במיוחד על סוג סיגריות לצעירים.

<עמוס האוזנר: תחשבו על הרעיון הזה.

<עמוס האוזנר: Younger Cigarrete Brand.

<עמוס האוזנר: מה שאני הייתי מציע כאן, שאנחנו נקבע, כפי שדוקטור אינדלמן פרסם אתמול בדה-מרקר, שאנחנו נקבע יעד לאומי של ישראל נקייה מעישון.

<עמוס האוזנר: עשו את זה בניו זילנד ב-2015, אני הייתי מציע את השנה 2028.

<עמוס האוזנר: 11 שנה יש לנו.

<עמוס האוזנר: כשאני אומר "נקיה מעישון" אני לא מתכוון שיעבור איזה שהוא חוק שיאסור על העישון.

<עמוס האוזנר: אני מתכוון שיקרה מה שקרה בקליפורניה, ששיעור העישון הוא חד ספרתי, 9%.

<עמוס האוזנר: אנחנו יכולים לעשות את זה, אם אנחנו פועלים, הזכירו פה המון דרכים, אבל אם נקבע לנו מפת דרכים שבאמצעות מפת הדרכים הזאת אנחנו נתקדם באיסור מוחלט על פרסומות, עקיפות סמויות וישירות, באמצעות קביעת מס מתאים, באמצעות של חינוך.

<עמוס האוזנר: אנחנו זוכרים את התשדיר של התולעים, זה לא קשה, אפשר לעשות אמצעים יעילים מאוד שישפיעו על בני נוער.

<עמוס האוזנר: נקבע לנו את מפת הדרכים, נקבע לנו את הדרך.

<עמוס האוזנר: אל היעד הנכסף הזה של שנת 2028 אנחנו מסוגלים להגיע.

<עמוס האוזנר: תודה.

<מתן אמויאל: תודה עמוס.

<מתן אמויאל: יש לנו עוד חמישה דוברים.

<מתן אמויאל: דקה וחצי כל אחד בבקשה.

<מתן אמויאל: נתחיל מאביגיל.

<אביגייל קופשטיין: שלום.

<אביגייל קופשטיין: אני באה מהמגזר החרדי.

<אביגייל קופשטיין: אני חושבת שזו סוגיה שלא עמדה פה בשולחן הזה וחבל.

<מתן אמויאל: בת כמה את?

<אביגייל קופשטיין: אני בת 21.

<אביגייל קופשטיין: אני חושבת שזו סוגיה שחבל שהיא לא עלתה פה, כי תכניות חינוך יפות ככל שהן יהיו, הן לא מוכנסות לחדרים, לתלמודי התורה, הן לא נמצאות שם.

<אביגייל קופשטיין: לפחות ממה שאני זוכרת, וכאמור אני לא כל כך מבוגרת, הן לא נמצאות בבית יעקב, הן לא נלמדות שם.

<אביגייל קופשטיין: במגזר החרדי בעיית העישון היא מאוד מאוד חמורה וזה ידוע, ואני אומרת את זה מתוך המשפחה שלי.

<אביגייל קופשטיין: מתחילים לעשן בגיל מאוד צעיר וזה לא מגניב אם אתה מגיע לישיבה גבוהה ואתה לא מעשן, וזה קצת יותר בעייתי לחנך בגילאים מבוגרים את המגזר החרדי כי הם לא לומדים במסגרות שמחנכים בהן אלא יושבים ולומדים גמרא.

<אביגייל קופשטיין: זה בעייתי מאוד וככל שאני יותר ויותר מכירה בחורים, אחרי שהתחתנתי נכנסתי למשפחה של שמונה בחורים, ככל שאני יותר ויותר מכירה את הבחורים אני רואה שאצל הבנות כמעט ולא קיים עישון אבל אצל הבנים אחוזי העישון מאוד מאוד מאוד גבוהים ואם אנחנו מדברים על נרגילה, אז אפילו מתחילים בגיל חד ספרתי.

<מתן אמויאל: תודה רבה.

<אביגייל קופשטיין: אני אגיד עוד משהו אחד, אם כבר עושים תכניות לימודים, שווה לשקול איך לשלב אותם גם לציבור החרדי.

<קרן רוט: אני רק אתייחס, התכניות שלנו כוללות את כל המגזרים, כולל במגזר החרדי, למשל - - - יום של תכלת, מתחילה השנה בשלושה מוקדים במגזר החרדי השתלמויות לגננות.

<קרן רוט: זאת אומרת שמבחינתנו גם המגזר החרדי נמצא בתוך התכניות שציינתי.

<עמוס האוזנר: הזכירו כאן את הספר של הרב.

<עמוס האוזנר: חשוב מאוד להפיץ במגזר את הספר של הרב - - -

<אביגייל קופשטיין: אם זה רב דתי לאומי שכתב אז לא - - -

<קריאה: לא, חרדי לגמרי.

<קריאה: רב ליטאי.

<רבקה זלצר פרויליך: תתקני אותי אם אני טועה, אבל אני מכירה שסביב פורים אנחנו מתגברים גם את הפעילות במגזר החרדי - - -

<אביגייל קופשטיין: בפורים מותר הכל.

<קריאה: עד דלא ידע גם עם העישון.

<אביגייל קופשטיין: בפורים ילדים בגיל 6, 7, 8 כבר מעשנים.

<עמוס האוזנר: הוא רב חרדי למהדרין מן המהדרין.

<חגי ברוש: חבר'ה, זה הזמן שלי, תאפשרו לי.

<חגי ברוש: אני רוצה להעלות ארבעה נושאים, אולי להתחיל דווקא מהיותר משמעותי בעקבות הדברים ששמענו פה מארד.

<חגי ברוש: לדעתי המקצועית, אחרי שבאמת כמו שנאמר פה ברשות, אנחנו היינו ונמצאים בקשרי עבודה משותפים עם משרד החינוך, מקדיש המון דווקא לשכבת הגיל הזאת בעבודת המניעה מפני שהם להערכתי יכולים להשפיע הכי טוב על המבוגרים ועל האחים הגדולים, ולעשות את העבודה בצורה בלתי רגילה, וזה לא נושא של סמים ואלכוהול שיש עם זה בעיה, זה משהו שאפשר להסביר בגנים, בדיוק את הנזקים, והם ידקלמו את זה אחר כך להורים ויבינו כמה שזה גם פוגע בהם בסופו של דבר, וזה יכול להיות כלי מדהים לעבוד על זה גם ברמה של מניעה וגם ברמות אחרות.

<חגי ברוש: הדבר השני - תמר, פה אני פונה אלייך – לא יכול להיות שמדינת ישראל תיקח 6 מיליארד שקל מיסוי על סיגריות, תיקח הרבה מיסוי ואני כבר אומר לכם, מדובר על שוק של 15 מיליארד שקל בנושא הקנביס הרפואי, גם שם יקחו הרבה מס, ויש שוק נוסף של אלכוהול שגם שם לוקחים מס, אבל שום דבר מהמס הזה לא עובר לא לטיפול בהתמכרויות, לא למניעה, לא לטיפול בהימורים, לא למניעה, שום דבר.

<חגי ברוש: אני חושב שצריך לבוא פה איזה שינוי חקיקה, משהו גם בתודעה, באמת דברים שמזיקים, שברור שהם מזיקים, כמו סיגריות אלכוהול ודברים אחרים, שחלק מהמיסוי שהמדינה מקבלת יעבור בחוק לטובת ההתמודדות עם התופעות האלה.

<חגי ברוש: סיפרתי לך שבארצות הברית 2% מהכנסות ההימורים נכנסים לטובת התמודדות עם נושא של חינוך וגמילה וטיפול.

<קריאה: פה הפילו לנו את ההצעה.

<חגי ברוש: בסדר.

<חגי ברוש: לא צריך להתייאש.

<חגי ברוש: להמשיך עד שבסוף למישהו ירד האסימון שאי אפשר רק להרוויח.

<חגי ברוש: הנושא השלישי, זה שלפי דעתי משהו במדינה הפסיק בצד של החקיקה בנושא של המרחב הציבורי.

<חגי ברוש: בארצות הברית – שוב פעם, אני אביא דוגמה משם – לדוגמה איזה שהוא מפעל זיהם, פגע משהו באיכות הסביבה.

<חגי ברוש: אני רוצה שתדעו שמי שחוטף שם זה יושב ראש הדירקטוריון ברמה האישית, זאת אומרת האחריות היא אישית שלו.

<חגי ברוש: אני חושב שאם בחקיקה נגד עישון סתם, מישהו מעשן באולם אירועים מי שיחטוף זה בעל האולם או מי שיחטוף זה הבעלים של הקניון, או מי שיחטוף זה אפילו העיריה, איזה שהוא גורם שיבין שבסופו של דבר הוא זה שהולך לשלם קנסות, או לחטוף תיק פלילי או מה שזה לא יהיה, זה יהיה הרבה יותר אפקטיבי.

<עמוס האוזנר: אנחנו עושים את זה בתובענות הייצוגיות.

<חגי ברוש: אבל צריך לשים את זה בחקיקה ואז הדברים יהיו ברורים.

<חגי ברוש: הדבר האחרון, כמו שאנחנו רואים, הפעילות בנושא מניעת העישון היא כמו איזה שהוא גל.

<חגי ברוש: אמרנו את זה לא פעם ולא פעמיים, אנחנו לא מחפשים עבודה נוספת, יש לנו מספיק לכולנו פה.

<חגי ברוש: אני לא יודע מה יהיה בעתיד בעקבות מה שאתמול, אבל לכולנו תהיה.

<חגי ברוש: עדיין אני חושב שמה שחסר בראייה הלאומית, באמת, שיקום ממשרד הבריאות, אני מציע אותנו כרשות, גם איתן אמר את זה, אבל אנחנו לא מחפשים לנו עוד עבודה.

<חגי ברוש: אבל חייב להיות גורם שיושב על המדוכה.

<חגי ברוש: היתרון הכי גדול שלנו כרשות זה שאנחנו לא נותנים לנושא הסמים והאלכוהול לרדת מסדר היום ואנחנו - מעבר לעבודה שהעבודה עושה - כל הזמן נמצאים שם כדי לבוא ולהתריע ולהקצות לנושא הזה את מה שצריך ולתת מענים, אבל יש גורם שזה תחום העיסוק שלו.

<חגי ברוש: פה מה שאני רואה היום זה שהגורם המתכלל בתחום הזה זה את.

<חגי ברוש: זו הועדה.

<חגי ברוש: את מזמנת את הדיונים האלה.

<חגי ברוש: את מייצרת.

<חגי ברוש: אולי בגלל האישיות שלך או בגלל באמת אנשים שיושבים איתך בוועדה, אבל צריך להיות פה איזה שהוא גורם שזה יהיה התפקיד שלו, לא לתת לנושא הזה להירדם, להפעיל, לעמוד בקשר עם כל המערכות ולדאוג שבאמת תהיה תכנית עבודה לאומית שמישהו גם בודק שהיא מתקיימת על בסיס קבוע ומסודר.

<חגי ברוש: הדבר האחרון, אני מציע שלישיבה שאתה מזמן עם כל מיני גופים – אני לפחות ברמה האישית – וחושב שגם אורית, ראש אגף מניעה אצלנו ברשות לא מתנגדת לקחת חלק בדיונים האלה ולהיות שותפים, למרות שזה לא במנדט שלה, אבל הבנתם שאנחנו פועלים בזה ברמת השטח יחד עם שפ"י.

<חגי ברוש: תודה רבה.

<מתן אמויאל: תודה רבה.

<מתן אמויאל: הבנות מאשדוד.

תמר זנדברג: - - - תקום רשות כזאת.

<עמוס האוזנר: התחייבנו לזה.

<קריאה: יש החלטת ממשלה ב-2011.

תמר זנדברג: הצטרף אלינו חבר הכנסת עבאדללה אבו מערוף, חבר כנסת מאוד פעיל וותיק בועדה.

<יפעת ממן: בוקר טוב אני יפעת ממן.

<ניצן שדה: אני ניצן שדה.

<יפעת ממן: אנחנו לומדות במקיף ו' באשדוד.

<ניצן שדה: במהלך השנה עבדנו המון עם השכבה, הסברנו להם המון על עישון ועשינו איתם המון פעילויות.

<ניצן שדה: למשל עשינו פעילות עם ברקודים, פיזרנו ברקודים בשכבה וכל ילד היה צריך לסרוק עם הפלאפון שלו את הברקוד והופיעה לו שאלה.

<ניצן שדה: אנחנו לקחנו את הפעילות למקום יותר כייפי ושמח, והילדים גם למדו יותר.

<ניצן שדה: הם נהנו ותוך כדי ההנאה הם גם למדו, ולא סתם ישבו בתוך כיתה והקשיבו.

<יפעת ממן: אנחנו חושבות שבאמת התחלת העישון נובעת מהבעיות של ילדים בגיל ההתבגרות.

<יפעת ממן: יש כמה דרכי התמודדויות והרבה ילדים מעדיפים ללכת לדרכים אחרות פחות טובות כמו עישון וכל מיני דברים כאלה, וכאשר יהיה מישהו שבאמת יעזור ויסייע להם בהתמודדות עם הבעיות האלה, הם באמת יפסיקו ללכת למקומות האחרים שהם פחות טובים והגענו להמון מסקנות מכל הפעילויות ויש לנו אתר מתוקשב והיו הרבה הרצאות בנושא.

תמר זנדברג: תודה רבה.

<מתן אמויאל: תודה רבה.

<מתן אמויאל: אשרת גוזלן, ראש תחום בריאות במשרד הביטחון.

<אשרת גוזלן: תודה.

<אשרת גוזלן: לטובת אלה שלא היו בדיון בשבוע שעבר, הדיון עסק בתופעת העישון בצה"ל וחשוב לי לייצג את צה"ל בכל מה שקשור לצמצום תופעת העישון והנזקים שלו בקרב החיילים.

<אשרת גוזלן: ככותרת, צה"ל אחראי על בריאות החיילים שלו ועישון הוא נדבך מרכזי בבריאות החיילים ואנחנו פעלנו פועלים ונפעל ונמשיך לפעול בכל מה שקשור לצמצום העישון.

<אשרת גוזלן: לך, חברת הכנסת, אני אומרת שהתקדמנו מאוד מאז.

<אשרת גוזלן: נושא זה נדון על שולחנו של הרמטכ"ל ואנחנו בכיוונים הנכונים ואני מקווה מאוד שבאמת בדיון ההמשך בעוד ארבעה חודשים נציג לך התקדמות בכל מה שקשור לצמצום התופעה.

<אשרת גוזלן: חשוב להגיד שצה"ל עוסק הרבה גם בהעלאת המודעות והדבר הזה התרחב לכלל קורסי הכשרה בתוך צה"ל.

<אשרת גוזלן: אנחנו עוסקים המון במה שקשור לצמצום החשיפה לעישון הכפוי ביחידות הצבא, דבר שהוא באחריות מפקדי היחידות, ונשים על זה דגש, וכמובן כמובן כל מה שקשור להרחבת הסיוע לאלה שכבר מעשנים בסדנאות גמילה מעישון או בכל מיני פטנטים כאלה ואחרים כמו "סמס – הפסק" שמוכיח את עצמו כדי לסייע לא רק למשרתים, במיוחד גם ללוחמים ביחידות השדה שקצת יותר מוגבלים בהשתתפות בסדנאות מובנות.

<אשרת גוזלן: תודה.

<מתן אמויאל: תודה.

<מתן אמויאל: שוש גן-נוי.

<שוש גן נוי: קודם כל ברכות לכנסת ולוועדה.

<שוש גן נוי: ממש מרגש לראות את כל הפעילות שנעשית.

<שוש גן נוי: חלק מהדברים שרציתי להגיד כבר נאמרו.

<שוש גן נוי: מה שאני רוצה לציין, כאן בני הנוער, התלמידים באמת העלו את הפעילויות שנעשות וזו באמת אחת השיטות היעילות ביותר להשפיע על בני הנוער.

<שוש גן נוי: אני רוצה לציין שמה שחסר לי כאן, אולי אני טועה, המסגרת של החינוך הבלתי פורמלית.

<שוש גן נוי: למשל תנועות הנוער, יש כאן נציגות?

<קרן רוט: לא, אין נציגות, אבל אני באמת לא ציינתי – ותודה על ההערה – שאנחנו כן מקדמים עבודה איתם לקראת היום הבינלאומי למניעת עישון, בשנה שעברה התחלנו סביב שולחן עגול שעוסק בסמים ואלכוהול, הוספנו את הסיפור של העישון.

<קרן רוט: היו - - - בשנה שעברה ואנחנו נמשיך לעשות את זה גם השנה הזאת.

<שוש גן נוי: אז ישנה המסגרת הבלתי פורמלית הזאת, וגם בני הנוער שנושרים מהמסגרות הפורמליות.

<שוש גן נוי: צריכים למצוא דרך, כי דווקא בקרב אלה יש שיעורי עישון יותר גבוהים, וצריך למצוא דרך איך להגיע אליהם במסגרות למידה, הכשרה, או דרך הרווחה.

<שוש גן נוי: גם אותם לא לשכוח בדרך.

<שוש גן נוי: מה שעמוס הזכיר, הנושא של חברות הטבק והנושא של הסרטים, שהיום – למשל חברת וולט דיסני הודיעה שהיא תוציא את העישון בסרטים שלה לילדים מגיל 13 ומטה.

<שוש גן נוי: בכלל, כל הנושא של מימון, היום חברות הטבק נדרשות להצהיר על התוצאות שלהן.

<שוש גן נוי: היום אנחנו לא יודעים אם הן נותנות, כמה הן נותנות ואיך הן נותנות בכל תכניות הטלוויזיה והסרטים שהעישון שם מופיע הרבה מעבר למה שקורה באוכלוסייה הכללית, ואפשר לדרוש חובת דיווח גם - - -

<קריאה: פרטנית.

<שוש גן נוי: כן.

<שוש גן נוי: אם הם תורמים, אז בהוצאות שלהם, לא רק תוכן שיווקי אלא כמה הם נותנים, מממנים סדרות או תכניות מעבר להצבה של הדבר הזה.

<שוש גן נוי: וכמובן מה שחשוב זה ליצור מדיניות שתיצור סביבות מאפשרות לבני הנוער, זה בעצם בחקיקה ובכל הדברים שנאמרו כאן.

<שוש גן נוי: מאוד מרגש כל הדיבורים שנעשים, ואני כבר מחכה, אני הרבה שנים בתחום, אני מחכה לראות שיש תוצאות לעשייה.

<שוש גן נוי: תודה רבה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף ואז נסכם.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאיחרתי.

עבדאללה אבו מערוף: העניין הזה לא רק חשוב וקרוב אלי, כאחד ה- - - מאז שהייתי תלמיד ואני מברך את נוכחותם של התלמידים כאן, זה ממש דיון מבורך ואני בטוח שהדיון מיצה את עצמו ולכן נשאר לי רק לברך.

עבדאללה אבו מערוף: נמשיך לפעול בוועדה ולא רק בוועדה, לא רק למזער, גם להכחיד את התופעה הזאת במיוחד אצל התלמידים ואצל אחרים - - - של העישון שלא אכנס לפרטים כמה זה לא טוב לחברה בריאותית, כללית והתנהגותית ותרבותית.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה לכם, אני מברך את נוכחותכם וכמובן יושב ראש הועדה שהיא באופן עקבי ואיתן, כל הזמן אנחנו נלחמים בעניין הזה וגם הרשות, ונמשיך כך.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

<מתן אמויאל: אני אסכם.

<מתן אמויאל: הועדה מברכת את פרויקט "כנסת צעירה" ואת כל בנות ובני הנוער שהגיעו, דורון, אלעד, עדן, תלמידות בית הספר המתמיד רמת גן ואשדוד.

<מתן אמויאל: הועדה מתרשמת שבני ובנות הנוער מחויבים נגד עישון ובנושא זה נעשה שינוי במגמה.

<מתן אמויאל: הועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר אליה דו"ח של ניטור מצב העישון והאכיפה נגד פינות עישון בבתי ספר עד סוף שנת הלימודים הנוכחית.

עבדאללה אבו מערוף: דיברנו על זה - - -

תמר זנדברג: לא אמורות להיות, אבל אנחנו רוצים לדעת האם זה קורה.

תמר זנדברג: אנחנו מבקשים איזה שהם נתונים מכם, איך אתם אוכפים את כל הדבר הזה.

<עמוס האוזנר: - - - היום הבינלאומי.

<עמוס האוזנר: בתחילת יוני.

<קריאה: 31 במאי.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: אנחנו נכנסים עכשיו בדיוק למחצית השניה בבתי הספר.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה בדיוק זמן מתאים.

תמר זנדברג: וסליחה מתן, עוד דבר ששכחתי.

תמר זנדברג: הרשות יחד עם משרד החינוך.

תמר זנדברג: שוב, היינו מודאגים, נוסיף את זה לסיכום, הועדה מודאגת מהקפיצה שראינו בין חטיבת הביניים לחטיבה העליונה.

תמר זנדברג: אז אם תוכלו באיזה שהוא שיח ביניכם לתת על זה את הדעת ולהציג לנו איזה פעולות חינוכיות הסברתיות ואכפתיות אולי, או כל שהן, לקראת הדיון הבא, בשימת לב לפער הזה.

<קרן רוט: לא פירטתי את זה אבל אנחנו עושים גם שם, יש לנו תכנית אופי.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: זה משהו שהיינו רוצים לראות אתכם כמשרד החינוך יחד עם הרשות ועם גורמים אחרים שמים יעד שתוך תקופת זמן אנחנו מצמצמים את הקפיצה הזאת, כי יש כאן קפיצה, אולי חלקה טבעית, בגלל הגיל, בגלל לא יודעת מה, אבל היא עדיין גדולה מדי בשביל להיות רק טבעית.

תמר זנדברג: יש פה בוודאות צעדים שאפשר לעשות.

תמר זנדברג: סליחה, מתן.

<מתן אמויאל: הועדה מבקשת ממשרד הבריאות לציין צעדים ספציפיים במסגרת הצעדים שהוכרזו על ידי המשרד למניעת פרסום ועצירת נגישות השיווק לבני נוער ולצעירים, לרבות צעדים לאיסור פרסום באינטרנט ובמדיה החברתית, איסור חסויות, איסור פרסום בנקודות המכירה, איסור חלוקת טבק במתנה ועוד.

תמר זנדברג: אני רק רוצה לחדד, אנחנו קבענו בדיוני ההמשך במסגרת הדיון הכללי שהיה לנו, אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות – חיים, אם תוכל להעביר את המסר ותחזרו אלינו עם תשובות – במסגרת הצעדים שפרופסור גרוטו הכריז אצלנו בוועדה אנחנו מבקשים לראות התייחסות ספציפית לבני הנוער על הדברים האלה, חסויות, נקודות מכירה, פרסום ברשתות החברתיות וכל הדברים האלה שבמסגרת המעקב שלנו, תתנו לנו התייחסות ספציפית לנושא של בני הנוער.

<מתן אמויאל: בנימה אישית אני רוצה להודות מאוד ליושבת הראש האמיתית של הועדה, חברת הכנסת תמר זנדברג, וכמובן לצוות שלה בת שבע מנהלת הועדה, דור העוזר הפרלמנטרי, ולכולכם על האווירה הנוחה שאיפשרתם לכולם ולהודות לכולם על ההשתתפות.

תמר זנדברג: תודה רבה למתן אמויאל.

<מתן אמויאל: הישיבה נעולה.