ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 103, 2017-02-28 11:30

אורי מקלב: צהריים טובים.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: היום יום שלישי, נאמר בו פעמיים כי טוב, ב' באדר תשע"ז, ה-28 בפברואר 2017.

אורי מקלב: על סדר היום שלנו, כפי שהכותרת אומרת - "העסק שלי ברשת" - כלים ופלטפורמות דיגיטליים לקידום עסקים קטנים ובינוניים.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום ביום העסקים הקטנים והבינוניים.

אורי מקלב: אנחנו רואים גם זכות וגם חובה כוועדת המדע והטכנולוגיה, לדון בהיבטים שונים בנושא של קידום עסקים קטנים ובינוניים.

אורי מקלב: שנה שעברה, אפילו פחות משנה, אנחנו קיימנו יום בעניין הזה.

אורי מקלב: חבר הכנסת רועי פולקמן, נכנסת בזמן, אתה יוזם את היום הזה ובכלל פעילות בענייני עסקים קטני ובינוניים, ואנחנו רואים בכך חשיבות מאד מאד גדולה.

אורי מקלב: אני תמיד אומר שפרעה חלם חלום ולא היה לו פותר.

אורי מקלב: הרבה אנשים ניסו לפתור את החלום.

אורי מקלב: הוא ראה שיבולים בחלום, הוא ראה פרות בחלום, הוא ראה שהפרות הדקות בולעות את הפרות המלאות והדשנות.

אורי מקלב: הוא ראה את השיבולים הדקים והשדופים בולעים את השיבולים העבים והמלאים.

אורי מקלב: ניסו לפתור לו את החלום בכל מיני פתרונות וזה לא מצא חן בעיניו, וזה לא מצא חן בעיניו.

אורי מקלב: כשהגיע יוסף, הוא פתר לו את זה בדרך של שנות רעב ושנות שובע, ולמה הוא בחלום –מכיוון שהוא מלך והוא צריך להסתדר בהכל.

אורי מקלב: אחרים ניסו להגיד לו תשמע, הוא חלם על שבע פרות, שבעה שיבולים והיו לך שבע בנות.

אורי מקלב: שום דבר לא מצא חן בעיניו, עד שיוסף הסביר לו מדוע החלום על שבע שנות שובע ושבע שנות רעב.

אורי מקלב: אבל הייתה לו עוד שאלה – למה היה צריך פעמיים – שתי דוגמאות, גם על שיבולים וגם על פרות.

אורי מקלב: תן דוגמא אחת, למה צריך יותר?

אורי מקלב: אמר לו יוסף תשמע, כי ממהר השם לעשותו.

אורי מקלב: כיוון שזו פעם אחת, זה יכול רק חלום, שיכול להיות תופעה חולפת.

אורי מקלב: אבל כשמביאים לך את זה פעמיים, סימן שהעסק רציני.

אורי מקלב: זה הולך להיות - - -.

אורי מקלב: אז כשאנחנו כבר דנים לא פעם אחת אלא פעם שנייה בעניין הזה, אנחנו מתכוונים ברצינות לעניין.

אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים לדון ואנחנו חושבים שאם יש לעסקים הגדולים את הדרך שלהם, העסקים הקטנים והבינוניים, אמנם שזה נתח כבד מאד, אנחנו חושבים שצריך וחשוב לתת להם את כל האפשרויות להתקדם.

אורי מקלב: דווקא בחברות קטנות ובינוניות לפעמים החלק הטכנולוגי והצורה שהם עובדים בולטת יותר, גם אם זה קיים בחברות גדולות, אבל החלק הטכנולוגי פחות בולט.

אורי מקלב: אנחנו הפעם רוצים לתת מבט על כל המסחר והקנייה בדרך שקוראים לה און ליין, או בדרך האינטרנטית או בדרך המקוונת.

אורי מקלב: אנחנו חשבנו בהתחלה, בשנה שעברה כשאנחנו דנו, דיברנו איך מכוונים את הגדלת חלקם של עסקים קטנים ובינוניים במסחר המקוון והציגו בפנינו.

אורי מקלב: והנה היום אנחנו כבר נמצאים בסך הכל שנה ומשהו, ומנתונים שהגיעו אלינו עכשיו אנחנו רואים שמדובר על עסק הרבה יותר רחב, הרבה יותר גדול.

אורי מקלב: ב מדינת ישראל אזרחי מדינת ישראל שותפים בכל השינוי הזה, השינוי שנקרא לו בהרגלי הקנייה ובאופן הקנייה.

אורי מקלב: אולי אפילו אנחנו נתונים, באופן יחסי, במקום ראשון.

אורי מקלב: אנחנו גם מכירים מ - - -, מהפעם שעברה, ראינו סיורים בדואר ישראל וראינו - - -

רועי פולקמן: הגשתי הצעה לסדר על בעיית הטיפול בחבילות.

אורי מקלב: זה דווקא נושא וגם דואר ישראל, ראינו שהם לא מגיעים, אז הם התנצלו בגלל שהם לא מרגישים טוב.

<ענת לוי: הנציג חולה.

אורי מקלב: הנציג חולה כנראה והנציג השני, עד שהוא יגיע בדואר, אז הוא כבר לא יספיק להגיע לוועדה.

אורי מקלב: זו הבעיה.

<קריאה: הוא יגיע בחודש הבא.

אורי מקלב: אני מכיר נציגים שהם חולים ויש להם ממלא מקום, אבל הקצב הזה לא נתן את האפשרות להתארגן, בגלל שהם היום לוקחים חלק בעניין הזה.

אורי מקלב: זה חלק חשוב בתוך ה - - -, אבל בסופו של דבר התברר לנו יותר ויותר, ואת זה אנחנו רוצים לשמוע מכם על ההיקפים.

אורי מקלב: מה המשמעויות, כשאנחנו מדברים על קנייה אינטרנטית, קנייה מקוונת, אנחנו יודעים שגם הציבור באמת מתחבר לזה וזו גם מעלה גדולה וכנראה שזה דבר טוב, אבל צריך בכל אופן לראות מה המשמעויות שיש לזה.

אורי מקלב: מה קורה לעסקים האחרים שלא מתחברים.

אורי מקלב: האם נוצרים פערים בעניין הזה ואם נוצרים פערים, אז אולי צריך להראות להם שאנחנו יכולים לגרום.

אורי מקלב: לפעמים שמערכת גדלה וגדלה מהר, מהצד יכולים לפעמים להיות לזה השלכות.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים פה גם כדי לחזק ולראות ולהציף את הנושא הזה מכל ההיבטים שלו, וגם איך אנחנו גורמים לכך שאנחנו הולכים בדרך הזו וההשלכות שנוצרות מכך, אנחנו יודעים להתמודד איתן.

אורי מקלב: אני מבין גם את החלק התרבותי של העניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש הבדל בין שוק למסחר רגיל.

אורי מקלב: מה ההבדל בין שוק למסחר רגיל?

אורי מקלב: שוק – יש פחות כללים מה מותר לעשות, איך זה יכול לצעוק, זה יכול להתמקח.

אורי מקלב: הסדר והדברים, הכל משתמש בערבוביה אחת גדולה.

אורי מקלב: זה כוחו של שוק.

אורי מקלב: יש בזה ניחוחות של שוק, כוחות של שוק, תרבות של שוק.

אורי מקלב: ויש תרבות אחרת, תרבות קנייה שהיא יכולה להיות מסודרת יותר, אחראית יותר.

אורי מקלב: יש כתובת יותר ברורה.

אורי מקלב: זה לא משהו שהוא מזדמן כזה, זה הרבה יותר משמעותי.

אורי מקלב: גם הנושא של תרבות, שאין את המיקוח הדו צדדי, אין את הפרונט הזה.

אורי מקלב: מה המשמעויות לגבי האמינות בדברים האלה.

אורי מקלב: האם אדם יודע שהוא עומד מאחורי מישהו - - -, ובזה אני אסיים, משפט אחרון .

אורי מקלב: כשאני הייתי בעיריית ירושלים וקיבלתי את הוועדה למסירת עבודות תכנון, שהיום היא כבר בוטלה.

אורי מקלב: היום כבר אין נבחר ציבור שעומד בראשה, אבל זו ועדה שפוטרת ממכרזים את הגופים הציבוריים.

אורי מקלב: יש דברים שלא.

אורי מקלב: אתה רוצה להביא זמר לחגיגה, אז אתה לא יכול לעשות מכרז בין זמרים.

אורי מקלב: אתה רוצה את האיש הזה, אתה רוצה אדריכל שיתכנן משהו מיוחד, סוג מסוים, אז אתה יודע שיש אדריכלים שהם יודעים.

אורי מקלב: זה דברים יצירתיים.

אורי מקלב: לא על כל הדברים אפשר לעשות בהם מכרז ובכל אופן יש ועדה שפוטרת.

אורי מקלב: אני לא ארחיב בתפקיד של הוועדה הזאת.

אורי מקלב: אז דיברנו על כך שגם בתוך הדברים שפטורים ממכרז, צריך לעשות איזה סוג של התנהלות נכונה, רוטציה בין הדברים, איך אתה מקבל את ההתמחות.

אורי מקלב: על פי רוב אנחנו נוהגים להגיד אנחנו רוצים להתנהג ביושר בכסף ציבורי, בדבר ציבורי.

אורי מקלב: אתה אומר – איך שאני מתנהג לעצמי.

אורי מקלב: אם אני לעצמי שומר ויודע להתמקח ולא מוכן שהכסף שלי וצורת ההתנהלות שלי תהיה לא טובה לי, ככה צריך לראות גם את המערכת הציבורית.

אורי מקלב: הגענו למסקנה שהמערכת הציבורית צריכה אפילו דרגה יותר גבוהה.

אורי מקלב: אתה רגיל לשען, חייט, אתה הולך לאותו שען.

אורי מקלב: אם שואלים אותך אתה מכיר שען טוב?

אורי מקלב: היום כבר אין שענים, אבל זו הדוגמא שאז הבאתי.

<קריאה: יש, יש.

אורי מקלב: כן, אבל הם כמעט פסו מהעולם.

אורי מקלב: היום קונים איפה, ב-Ebay?

אורי מקלב: קונים, מביאים 10 שעונים ב-10 דולרים ומחלקים את זה מתנות, מכל הצבעים ומכל הסוגים.

אורי מקלב: מי היום?

אורי מקלב: אבל אני אומר חייט, חשמלאי, אתה לוקח מישהו שאתה מכיר אותו.

אורי מקלב: אתה לא בודק אותו וחוזר ובודק אותו.

אורי מקלב: אבל בכסף ובדבר ציבורי מתברר שגם להרגלים שאתה רגיל בהם, אתה צריך.

אורי מקלב: אתה רגיל הם, תעשה לעצמך, אבל לא, דבר ציבורי צריך לראות שינוי.

אורי מקלב: אתה צריך לראות אולי יש מישהו אחר, לעשות רוטציה בדברים.

אורי מקלב: אני רק בא להגיד בעניין הזה שלפעמים גם כשיש דבר כזה, צריך לראות שהמסחר וחופשיות המסחר גם לא נפגמים בעניין הזה, שנותנים את הזכות.

אורי מקלב: אדם יודע, יש לו את כל האפשרות לקבל את שני הצדדים, להיות כתובת, ואת ההרגלים האלה, אנחנו נשאיר אותם כשאדם לא נסחף, אלא אדם גם עומד מול משהו שהוא יכול לעמוד על הדרישות שלו, על הצרכים שלו.

אורי מקלב: אני אומר את זה בקצרה, אני ארחיב על זה אחר כך, מפני שאני לא רוצה בדברי הפתיחה, אבל אני אומר פן אחד שהוא גם נמצא אצלי כל הזמן.

אורי מקלב: זהו.

אורי מקלב: כהתחלה, אני חושב שהיא מספקת, במיוחד כשמי שפותח את הדיון באופן מעשי ויזם את היום הזה ועוד דברים, חוקים ודיונים, הוא חבר הכנסת רועי פולקמן.

אורי מקלב: הבמה לרשותך.

רועי פולקמן: תודה אדוני יושב הראש על כינוס הדיון הזה בוועדת המדע.

רועי פולקמן: אתה עקבי בתמיכה בנושא הזה ואני חושב שאתה גם מזהה נכון את האתגר.

רועי פולקמן: אלף אני שמח על כל המוזמנים.

רועי פולקמן: אני אגיד בכמה מילים את האתגרים ואת השאלות שיש לי, כי בסוף אנחנו מנסים לקדם.

רועי פולקמן: סיימנו השבוע.

רועי פולקמן: הכותרת של הכנס הייתה העסקים הקטנים והשלטון המקומי.

רועי פולקמן: מיפינו הרבה מאד רגולציה בעייתית וחסמים, אבל אני כן אגיד כמה אתגרים שאני רואה ואני חושב וזה נכון לכם, שנמצאים כאן, להתייחס לזה.

רועי פולקמן: תראו, אחד, יצא לי ללוות בשנה האחרונה עבודה מאד קשה כדי לפתוח את החסמים במכון התקנים לייבוא לארץ של מוצרים ולאמץ תקינה בינלאומית.

רועי פולקמן: אחת הבעיות שאנחנו נתקלים בה, מצד אחד יש פה בעיית יוקר מחייה ואז בוודאי שמה שקורה, באים ואומרים לנו אנחנו צריכים לשמור על תקנים ובטיחות, אבל כשאני כהורה לשלושה ילדים קטנים באתי וסיפרתי, זה נחמד שאתם מדברים איתי על כל החסמים, אבל בסוף הציבור הולך לאינטרנט ומזמין שם ואף אחד לא בודק את התקנים והשוק צריך להתחרות.

רועי פולקמן: השוק הישראלי צריך להתחרות.

רועי פולקמן: מצד אחד אני רוצה שלצרכן הישראלי תהיינה הזדמנויות.

רועי פולקמן: מה לעשות, הילדים שלי מאד אוהבים לגו, הבעיה שלגו בארץ זה מוצר יקר מאד.

רועי פולקמן: קשה לי מאד לקנות לגו, לפחות במה שהייתי רוצה לתת לילדים שלי.

רועי פולקמן: עשיתי את הטעות כמה פעמים והזמנתי מסין, זה לא יקרה שוב, כיוון שהמוצרים היו כה גרועים, שכבר עדיף לשלם קצת יותר כדי שזה יגיע.

רועי פולקמן: אבל אין ספק שהשוק משתנה.

רועי פולקמן: אני חייתי איזו שהיא תקופה בארצות הברית, ושם בשעות האלה של היום, לפחות איפה שאני גרתי, הדבר היחידי שהיית רואה ברחובות זה משאיות של UPS ופדקס, כיוון שכל היום העבירו חבילות.

רועי פולקמן: ובאמת, בארצות הברית אתה לא צריך לצאת מהבית.

רועי פולקמן: אני דרך אגב באיזה שהוא שלב חשבתי שהשכן שלי, שתי קומות מעלי הוא טרוריסט, כיוון שהוא לא יצא מהבית.

רועי פולקמן: כל יום היו בערך 10 חבילות שהגיעו אליו וחיכו בפתח של הבית המשותף, ואני ממש באיזה שהוא שלב חשבתי לפתוח את אחת החבילות, להבין מה הוא מזמין.

רועי פולקמן: כי אמרתי הוא בטח מזמין רכיבים.

רועי פולקמן: כבר התחלתי לדמיין – יש לי דמיון עשיר ואני התחלתי לדמיין מה הוא עושה.

רועי פולקמן: התברר לי שהוא ציפה לילדים ופשוט לא יצא מהבית, אבל הוא הזמין הכל.

רועי פולקמן: כל דבר, מחיתולים ועד מוצצים, הזמין כל דבר.

רועי פולקמן: אין ספק שהאתגר הזה לכלכה המקומית הוא עוד יותר גדול, כיוון שאנחנו מדינה שמרוחקת משווקים.

רועי פולקמן: אם יש משהו שמעניין אותי בנושא העסקים, וזה ליווה אותנו באסטרטגיה הירושלמית, קראנו לזה לבנות עוד קומה.

רועי פולקמן: במקום להביא מפעלים לירושלים, אמרנו עסק שמקומי יהיה ארצי, עסק שהוא ארצי, יהיה בין לאומי.

רועי פולקמן: זו הייתה הסיסמה שלנו.

רועי פולקמן: אמרנו עזבו, לפני מפעלים.

רועי פולקמן: דרך אגב כמה שנים ליוויתי את ראש העיר בנושא עסקי, הגיעו שני מפעלים חדשים לירושלים.

רועי פולקמן: עסקים קטנים, זאת אומרת לצורך העניין ירושלים בשנת 2015 הייתה העיר השנייה או השלישית בארץ בכמות הסטראטפים שנפתחו פרי עבודה, אבל היעד הזה שאמר עסק מקומי, בוא נעזור לו להיות ארצי ועסק ארצי בואו נעזור לו להיות בין לאומי, אתם האנשים כדי שזה יקרה.

רועי פולקמן: כלומר בסוף הפלטפורמה, כדי שזה יקרה וזו הייתה דרך אגב הסיסמה לפיתוח העסקי של ירושלים – מקומי – ארצי, ארצי – בין לאומי.

רועי פולקמן: אני חושב שזאת צריכה להיות הסיסמה לעסקים קטנים בכל רחבי המדינה.

רועי פולקמן: אם יש עסק בבאר שבע, איך הוא יהיה עסק ארצי ולא רק לוקאלי.

רועי פולקמן: דרך אגב, כשעסק יוצא מהלוקאלי, הופך להיות תחרותי, הפריון עולה.

רועי פולקמן: וכשעסק הוא לוקאלי, אז העסקים פחות מקצועיים ורמת הפריון בהם נמוכה וכו'.

רועי פולקמן: אם אני מתחרה ארצית, אז אני נהיה תחרותי, אני נהיה יעיל, אבל כבר משלם משכורות יותר גבוהות.

רועי פולקמן: כלומר כל מעגל הצמיחה הכלכלית תלוי במערכת הזאת של מקומי, ארצי, בין לאומי.

רועי פולקמן: הדבר היחידי שיכול לאפשר לזה לקרות באמת, זה הטכנולוגיה.

רועי פולקמן: אני מעלה את השאלה, כי הפלטפורמות והשיווק בעניין הזה הולכים וגדלים ורואים.

רועי פולקמן: נדמה לי שיושבים פה גוגל וויקס ואני יודע שהבנקים דיברו על זה ועוד גורמים שעושים את העבודה הזאת.

רועי פולקמן: אני מרגיש שהחסם הגדול הוא החסם הלוגיסטי, תקנו אותי אם אני טועה.

רועי פולקמן: בזמנו אני שאלתי האם צריך לתמוך בכלים לוגיסטיים.

רועי פולקמן: להרגשתי החסם היה שעסק קטן, זה שאתה נותן לו להקים אתר אינטרנט - גם אני הייתי עצמאי תקופה בחיי - זה לא מספיק טוב, כי בסוף העניין הוא ניהול מלאי, ניהול שירות לקוחות.

רועי פולקמן: בסוף אם אני חנות קטנה שמייצרת תכשיטים-.

רועי פולקמן: מי זיכרונו לברכה עסק קצת בעסקים והיה מפיץ בכל מיני מקומות.

רועי פולקמן: הוא אמר החלום של כל בעל עסק זה להכניס מוצר לאמזון.

רועי פולקמן: היה לו חבר שכל מה שהוא עשה בחיים זה להכניס עט לאמזון.

רועי פולקמן: זהו.

רועי פולקמן: יכול היה לפרוש לפנסיה מאותו רגע.

רועי פולקמן: עט באמזון, הם ניהלו לו את המלאי, דרך אגב.

רועי פולקמן: הם ניהלו לו את המלאי.

רועי פולקמן: זאת אומרת זה היה המחסנים שלהם וכו' וכל מה שהוא היה צריך, הוא החזיק שני עובדים, ייצר עטים מסוג מסוים בסין, הביא אותם לאן שהוא הביא אותם בארצות הברית ומשם הכסף דפק בחשבון הבנק שלו.

רועי פולקמן: למה אני אומר את זה?

רועי פולקמן: כי אני אשמח להבין האם צריכים דברים מהרגולטור, האם פה יש דברים שאנחנו יכולים לעשות בכנסת, כדי שהמערכת הזאת, שעסקים ישראלים יוכלו לחשוב ארצי ובין לאומי.

רועי פולקמן: זה יקרה.

רועי פולקמן: זה לא טכנולוגיה, כי אתרים כבר יש הרבה שנים.

רועי פולקמן: להקים אתר אינטרנט, גם אני בחיי עשיתי את זה כמה פעמים.

רועי פולקמן: זה לא מרשים אותי.

רועי פולקמן: וגם לא סליקה באינטרנט וגם לא מערכת אי-קומרס.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, זה העשור הקודם.

רועי פולקמן: אולי האלף הקודם.

רועי פולקמן: עכשיו זה כבר מערכות אחרת.

רועי פולקמן: אני אשמח לדעת מה יקרה כדי שנראה יותר ויותר עסקים, וזה גם המדד שהייתי שמח שיציגו לוועדת המדע.

רועי פולקמן: לא כמה עסקים יש להם אתרי אינטרנט, זה לא מעניין אותי בכלל.

רועי פולקמן: זה גם לא מרשים אותי בכלל, אלא כמה עסקים יודעים לפרוץ לשווקים והיקף השיווק נעשה ברמה הזאת, הארצית והבינלאומית.

רועי פולקמן: תודה רבה ואני אשמח ללמוד.

אורי מקלב: כן חשוב מה שאתה אומר, זה חלק חשוב, האם אנחנו יודעים רק לקנות ממקומות אחרים, או שאנחנו גם יודעים לשווק.

רועי פולקמן: נכון.

אורי מקלב: זה גם חלק שאנחנו צריכים לתת לו עידוד.

אורי מקלב: בהרבה דברים בנושאים האלה אנחנו היינו חלוצים.

רועי פולקמן: אני אספר לך אנקדוטה, כי אני פוגש הרבה אנשי עסקים.

רועי פולקמן: פגשתי איש עסקים גדול בתחום הפרסום בסופרים, לפני כמה שבועות והוא חזק בארץ.

רועי פולקמן: כל עסק שאני פוגש אני שואל למה אתה לא מייצא בהיקפים גדולים לחו"ל, כי בסוף זה מה שאנחנו רוצים כמדינה.

רועי פולקמן: אז התשובה שלו הייתה יפה ואני לא אתווכח איתה, הוא אמר חיי משפחה.

רועי פולקמן: הוא אמר אני כיזם צריך להיות חצי מהחודש בחו"ל ואני לא רוצה, ואני מוכן לעשות ביזנס בארץ ואני לא מוכן לעשות ביזנס בארצות הברית וזה לגיטימי.

רועי פולקמן: אני מכיר אנשים שהקריבו הרבה מאד במשפחה, אבל אולי אתם תהיו הפתרון לזה, שאותו יזם לא יצטרך כל היום לשבת על הקו אירופה, ארצות הברית, מזרח רחוק ואולי.

רועי פולקמן: זהו.

אורי מקלב: זה נכון.

אורי מקלב: אם אנחנו נדע להתרחב ולהתארגן בעניין הזה, אז אנחנו נמצא פתרונות לאנשים שיש להם חסמים שלא מסוגלים לפרוץ את המעגל וזה חשוב.

אורי מקלב: אנחנו נתחיל עם עורך דין רועי כהן, נשיא לה"ב – לשכת הארגונים העצמאיים.

אורי מקלב: הוא נמצא כאן?

רועי פולקמן: לא, היום זה יום חגו פה.

רועי פולקמן: הוא מסתובב פה ברחבי הבניין.

אורי מקלב: אז הוא לא הגיע.

אורי מקלב: אז נתחיל עם רמי ויפה זמיר.

אורי מקלב: באתם עכשיו?

<רמי זמיר: הגענו בזמן.

אורי מקלב: הגעתם אחרי הזמן, אבל מי שמגיע אחרון כאן מתחיל ראשון.

אורי מקלב: אם הייתי יודע את זה, אז לא, אבל אני אתן לכם.

אורי מקלב: אני מבין שהיו לכם עיכובים.

אורי מקלב: רציתי להתחיל עם בעלי עסקים קטנים, אתם נקראים עסק קטן?

<רמי זמיר: כן.

אורי מקלב: תציגו את נקודת המבט שלכם לעניין.

<זאב חיות: רק ברשותך, רני הוא חלק מפרויקט גדול שלנו, שאני אציג אחרי זה, אבל קודם כל נשמע את רמי.

אורי מקלב: אוקיי.

<רמי זמיר: לי קוראים רמי זמיר וזאת אשתי.

<רמי זמיר: בקצרה, שנינו גמלאים.

<רמי זמיר: אני גמלאי של צה"ל והיא גמלאית שפרשה ממשרד החינוך.

<רמי זמיר: מתגוררים בערד.

<רמי זמיר: לפני כמה שנים הקמנו עסק שנקרא סטודאיקה, שזה סטודיו ליודאיקה.

<רמי זמיר: מייצרים מזוזות, חנוכיות, חמסות, על טהרת עבודת יד בלבד מזכוכית, חימר, נחושת ועץ.

<רמי זמיר: קרדיט לגוגל, עתידים וויקס, שהכניסו אותנו לפרויקט שלהם והיינו המייצגים הראשונים של הפרויקט.

<רמי זמיר: הרבה עסקים חוששים מהקטע הדיגיטאלי ומהכניסה לערוץ הזה.

<רמי זמיר: בעזרת הפרויקט הזה הסירו לנו את החשש הזה ונכנסנו.

<רמי זמיר: פעם, לפני הפרויקט הזה, היינו לוקחים פשוט מאד את המוצרים, דופקים בדלתות, מציגים ועושים עסקים.

<רמי זמיר: כמובן בפועל יוצא שאנחנו היינו סוגרים את העסק ומבזבזים הרבה זמן.

<רמי זמיר: זה בדיוק כמו שפעם אנשים היו חוששים מהקטע של הקטלוגים, שבאים ומראים.

<רמי זמיר: הם רוצים למשש, לגעת, לראות מידות, גודל ולעשות עסקאות.

<רמי זמיר: בעקבות הסיפור הזה, היום אני יושב בעסק ומגיע לכל העולם, ממש בפירוש כך.

אורי מקלב: אבל עדיין לא ממששים.

<רמי זמיר: לא, לא, ועוד איך ממשים.

אורי מקלב: לא ממשמשים.

<רמי זמיר: אה, חשבתי משמשים.

<רמי זמיר: סליחה.

אורי מקלב: לא, לא, לא.

אורי מקלב: אבל דרך האינטרנט זה קטלוג.

<יפה זמיר: אבל אנשים התרגלו לקנות דרך האינטרנט.

אורי מקלב: אז כאן השינוי.

<רמי זמיר: שינו בשנים האחרונות הרגלי קנייה וזה בזכות הכלים שלמדנו.

<רמי זמיר: הקמנו עמוד נחיתה מכובד מאד, אתר אינטרנט, שני אתרים, סליחה, שאחד מהם הוא בהקמה.

<רמי זמיר: גם עליתי על רעיון דרך האינטרנט.

<רמי זמיר: פרסמתי על - - -

<קריאה: סליחה, מה זה עמוד נחיתה?

<רמי זמיר: עמוד נחיתה זה מהפייסבוק.

<רמי זמיר: יש לך את הפייסבוק הפרטי ופייסבוק עסקי, שבעמוד נחיתה את - - -

רועי פולקמן: שער הכניסה, חלון הראווה של האתר.

רועי פולקמן: כמו חלון ראווה בחנות.

<רמי זמיר: בדיוק, את לא מוכרת, אלא את מספרת על עצמך, שאם את תכנסי לעמוד הזה, אז תדעי מי אני, מה אני ומה אני עושה.

<רמי זמיר: ואם את רוצה, את שולחת לי גם בקשה, נכנסת לאתר.

<רמי זמיר: בעמוד הזה יש שלושה קישורים שאנחנו עשינו.

<רמי זמיר: אחד לווייז, אחד לאתר המכירות שלנו, שהוא גם אתר תדמיתי ושלישית זה גם לדף העסקי בפייסבוק.

רועי פולקמן: וזה פתח לכם את היכולת לייצא?

<רמי זמיר: ברור, ברור.

<רמי זמיר: בקיצור, מה שעכשיו קרה, אני היום, בעקבות הכלים האלה, למדנו ביחד – אני ואשתי – שצריך פשוט מאד גם בן אדם שימשש וירטואלית.

<רמי זמיר: מה זאת אומרת?

<רמי זמיר: שאם אני עכשיו שם מוצר של בית מזוזה, חנוכייה או כל דבר אחר, אני מצלם אותו.

<רמי זמיר: אגב, עשיתי קורס צילום במכללת הדסה ועשיתי קורס צילום גם בקטע של פוטושופ, שזה שני כלים שהם מאד הכרחיים בקטע השיווקי, או כמובן לשלם הרבה כסף לאנשים פרטיים.

<רמי זמיר: ואז צילמנו אותו מכל הכיוונים, העלליתי אותו, ובדיוק כמו שהיום, אני חושב, מיליונים בעולם קונים דרך אמזון, עלי אקספרס, Ebay, הם רואים את המוצר וירטואלי.

<רמי זמיר: אבל אם מישהו שם אותו בצורה יפה, אז אני קורה לזה מישוש וירטואלי ואז הוא רואה ומזמין.

<רמי זמיר: ולראייה, היום אנחנו מוכרים בניו ג'רזי, בברוקלין.

<רמי זמיר: יש לי גם הזמנות מגואטמלה, שתלו שם את העבודות שלנו.

<רמי זמיר: עשינו פשוט מאד חתך וראינו שמאז הסיפור, העזרה של גוגל, וויקס ועתידים, נתנו לנו כלים איך - - -

רועי פולקמן: אני יכול לשאול?

אורי מקלב: כן.

רועי פולקמן: מעניין אותי הצד הטכנולוגי.

רועי פולקמן: אני מכיר.

רועי פולקמן: בגלל שאין לי זמן לקניות, אפילו החולצה הזאת, אשתי לימדה אותי איך לקנות אותה, אני לא אגיד את שם החברה, היא גם לא בדיוק במידה הנכונה, אבל זה מה יש, אני מסתדר.

רועי פולקמן: אני אשאל לגבי המלאי.

אורי מקלב: צריך לדעת - - -

רועי פולקמן: כי להזמין בגדים דרך האינטרנט זה בלית ברירה, גם את זה אני עושה.

רועי פולקמן: איך אתה מתמודד עם עניין שירות הלקוחות, שזה מה שמעניין אותי בדיון הזה.

רועי פולקמן: כי אתם נותנים את הפרונט הטכנולוגי, אבל נגיד אני עכשיו בגואטמלה, קיבלתי ממך מזוזה והיה דפקט, או אתה יודע מה, ראיתי – לא רוצה.

רועי פולקמן: הרי האתרים הטובים, הגדולה שלהם בשירות זה שקיבלתי חולצה, לא טוב לי, שמתי בחבילה, שלחתי, קיבלתי יום אחר כך זיכוי בחשבון.

רועי פולקמן: איך אתה מנהל את מה שנקרא הצד הלוגיסטי, את הבק-אופיס, זה מה שמעניין אותי.

<רמי זמיר: אז קודם כל אנחנו נתנו באתר הזה גם זמן, ממש שכמו כל חנות.

<יפה זמיר: אפשר להחזיר.

<רמי זמיר: בעלי אקספרס יש לך מדיניות החזרה אחת שאם המוצר נשבר, פגום, הוא מחזיר אותו ואני גם לא מחייב אותו על המשלוח.

רועי פולקמן: אוקיי, זאת אומרת כמו בסטנדרט שקיים בכל מקום.

<רמי זמיר: בדיוק, בדיוק.

<רמי זמיר: ולגבי המלאים, יש לנו סטטיסטיקה של השנים האחרונות, של מוצרים שאנחנו מכרנו אותם, אז אנחנו עושים מלאי לפי זה.

רועי פולקמן: אתם מקבלים ליווי מקצועי בנושא ניהול המלאי, איך כדאי לטייב אותו?

רועי פולקמן: זה חלק מהשירות שאתם מקבלים?

<רמי זמיר: לא, לא.

<רמי זמיר: נתנו לנו כלים.

<יפה זמיר: הם נתנו לנו את ההתחלה.

רועי פולקמן: את הצד הטכנולוגי פרופר.

רועי פולקמן: כי אני רק אומר, זה אתגר.

רועי פולקמן: נגיד במקרה של יודיאקה, זה יחסית גם אני מניח שיש יוצר מוצרי איכות.

רועי פולקמן: אבל אם מחר בבוקר אני צריך לשווק דברים בהיקפים יותר גדולים, אז ניהול המלאי כבר היה אירוע.

<רמי זמיר: אני רק שכחתי להגיד שכל העסק הזה הוא על טהרת עבודת יד.

<רמי זמיר: אין לי מכונות.

רועי פולקמן: הבנתי.

<רמי זמיר: אני לא מייצר בכמויות, בגלל זה גם האיכות שלנו.

אורי מקלב: יש איזה שהוא חסם שאתה מרגיש שאם היו מורידים אותו, זה היה מועיל לך?

אורי מקלב: יש איזה שינויים שאתה חושב שאם היו באמת מעמידים בפניך כלים יותר טובים, היית יכול להתקדם יותר, להתרחב יותר?

אורי מקלב: יש לכם איזה שהוא פורום כזה של בעלי עסקים קטנים, או בתחום שלך, שמתייעצים איתם ומנסים לראות איך פורצים שוק?

<רמי זמיר: לא.

<יפה זמיר: זה דבר שחסר.

<רמי זמיר: זה הדבר שחסר ויש דבר גם שנקרא המשכיות.

<רמי זמיר: קיבלתי היום כלים, עשיתי, תתמודד.

<רמי זמיר: אין מישהו שימשיך.

<רמי זמיר: בסך הכל הם עזרו לנו מאד, אבל אין שום גורם או גוף - - -

אורי מקלב: שנותן לך להתפתח.

<רמי זמיר: בדיוק.

<רמי זמיר: כי בתחום הזה - - -

אורי מקלב: גדלת, אתה קיים היום כבר, אבל אתה רוצה להמשיך להתרחב כמו כל עסק.

<רמי זמיר: בדיוק, אז אין לי את הקטע של הליווי ההמשכי.

<רמי זמיר: אנחנו גם הצטרפנו לפרויקט מעוף של ישראל דיגיטאלית.

<רמי זמיר: גם בנינו אחד מהאתרים דרכים וגם בקטע של הקידום, אבל עוד פעם, יש פה מלחמה.

<יפה זמיר: הם עושים רק את האתר וזהו.

<יפה זמיר: תסתדרו לבד.

אורי מקלב: יש פער בין אלה שמתעניינים לבין אלה שמממשים את הקנייה?

אורי מקלב: אתה רואה שהרבה יותר נכנסים אליך מול אלה שבסופו של דבר מבצעים תהליך קנייה?

אורי מקלב: הקהל הישראלי הוא גם צרכן?

<רמי זמיר: בוודאי.

<רמי זמיר: קודם כל אני יכול להגיד לך שלפני שבאנו לפה גם בדקנו.

<רמי זמיר: יש עלייה במכירות בין 25% ל-35% במכירת המוצרים שלנו וכמובן גם בהכנסות, שזה דבר חשוב.

<רמי זמיר: כי עוד פעם אני אומר, הכיוון של רישות דיגיטאלי והמכירות בצורה הזו, נתנו לי קודם כל להגדיל משמעותית את הייצור שלי כי אני בעסק ואני עובד ואני לא מתרוצץ.

<רמי זמיר: אני עובד.

<רמי זמיר: אנחנו עשינו חלוקה – היא נכנסת למחשב, בודקת וכל הדברים האלה.

אורי מקלב: בהמשך אני רוצה לתת גם לאחרים.

אורי מקלב: אני עוד רוצה לתת את רשות הדיבור למר דייב יקר, נמצא פה?

<דייב יקר: כן.

אורי מקלב: בעל עסק עצמאי בתחום מסחר מקוון.

אורי מקלב: הקמת עסק מאפס למיליון שקלים בחודש.

<דייב יקר: ב-Ebay, זה מה שהוזכר, כן.

<דייב יקר: קוראים לי דייב יקר, יש לי עסק עצמאי ב-Ebay.

אורי מקלב: אני רק אומר, אם יש כאלה שרוצים להירשם לרשות דיבור, אז אפשר להעביר למנהלת הוועדה בפתק.

אורי מקלב: על השולחן יש פתקים של בקשת רשות דיבור.

אורי מקלב: דרור, אתה ראש מועצת גן יבנה?

<אהרון דרור: כן.

אורי מקלב: אתה ביקשת רשות דיבור?

<אהרון דרור: לא, אבל אני אשמח להשלים.

<אהרון דרור: רועי דואג לי, זה בסדר.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: בבקשה, דייב.

<דייב יקר: יש לי עסק עצמאי ב-Ebay.

<דייב יקר: בעצם אני מוכר אופנה, תכשיטים, יהלומים.

<דייב יקר: גם דיברו על יודאיקה, אז תכשיטי יהדות.

רועי פולקמן: שמיוצרים איפה?

<דייב יקר: רובם מיוצרים בישראל.

רועי פולקמן: יצרנים ישראלים.

<דייב יקר: בדיוק.

<דייב יקר: מציעים היצע ישראלי.

<דייב יקר: זה מצחיק, כי בעצם חבר הכנסת הזכיר את זה.

<דייב יקר: אני התחלתי בארצות הברית, עברתי לישראל ובאמת שרציתי להמשיך בקמעונאות בארצות הברית, שזה מה שעשיתי כתושב חוזר.

<דייב יקר: Ebay הייתה באמת האוטלט בשבילי.

<דייב יקר: זה היה באמת המקום אני יכול לבוא ובאמת לסחור עם השוק האמריקאי, תוך כדי זה שאני כאן עם המשפחה.

<דייב יקר: אז בדיוק הוויתור שדיברת עליו זה מה שאני חוויתי ואיפה שהוא קמתי מזה.

<דייב יקר: אז התחלתי באמת, כמו שכל אחד מתחיל, ברכישות.

<דייב יקר: בהמשך הדרך לקחתי תחום של משקפיים, משקפי שמש ופשוט העליתי כמה מוצרים וממש בפרק זמן מאד קצר הרגשתי את הוואקום הזה של הביקוש ב-Ebay בשוק הבינלאומי, במוצרים שנמצאים וקיימים פה בישראל.

<דייב יקר: חברתי לרשת קמעונאית אחת משלוש הגדולות בתחום האופטיקה, ששם אני מציע את ההיצע שלה בשוק הבינלאומי.

רועי פולקמן: זאת אומרת רשת ישראלית שאתה מציע אותה בחו"ל.

<דייב יקר: בדיוק, בדיוק.

<דייב יקר: ומהר מאד ראיתי שהביקוש באמת עולה.

<דייב יקר: בנינו תהליכים שיכולים לתמוך בדבר הזה ותוך חצי שנה הגענו למחזור של חצי מיליון שקלים בחודש וזה בעצם ממשהו שלא היה קיים קודם וזה באמת אפילו ללא תכנית עסקית.

<דייב יקר: זה היה ממש - - -

אורי מקלב: אני רק צריך להבין.

אורי מקלב: זה אנשים שמייצרים בתחום האופטיקה, או רק משווקים?

<דייב יקר: מיצרים.

אורי מקלב: יש שלוש חברות בארץ שמייצרות נניח מסגרות של - - -

<דייב יקר: פרייבט לייבלים למיניהם, מותגי בית.

רועי פולקמן: יכול להיות שהם מעצבים ומייצרים, בפועל המפעל עובד בסין, אבל זה נקרא ייצור ישראלי.

<דייב יקר: כן.

אורי מקלב: כן, זה בסדר, אבל הייצור הישראלי.

<דייב יקר: כן.

<דייב יקר: ובעצם עם הגדילה, עם המצב הזה שבאמת ראיתי שזה עובד, עובד יפה מאד, יש המון ביקוש למוצרים, התחלתי בעצם לתרגל שווקים שונים.

<דייב יקר: זאת אומרת בהתחלה זה היה השווקים הגדולים ביותר – ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה.

<דייב יקר: אני יכול להגיד שהיום יש אנשים בבחריין ובכווית שחובשים משקפיים שהם קנו ממני.

רועי פולקמן: שכתוב – Mede In Israel?

<דייב יקר: זה לפעמים לא מגיע לשם, אבל כן, באמת.

רועי פולקמן: לא, לא.

רועי פולקמן: כי אני מכיר אנשים שבוחרים את זה דרך - - -

אורי מקלב: אני רציתי לשאול אותך קודם לגבי אלה שקונים, למה הם קונים, בגלל שזה יוצר בישראל?

אורי מקלב: בגלל הטיב?

אורי מקלב: בגלל היופי?

אורי מקלב: מה מביא אנשים לקנות דווקא כאן?

אורי מקלב: הרי בתחום האופטיקה אני מניח שבכל העולם יש מה להציע.

אורי מקלב: אנחנו לא ייחודיים בעניין הזה.

אורי מקלב: יודאיקה אני יכול להבין, שבכל אופן יש כאן איזה ייחוד למוצר, אבל לא רק למוצר, גם אולי איפה שזה יוצר.

אורי מקלב: גם יכול להיות.

אורי מקלב: ערד.

אורי מקלב: מישהו אמר על ערד שיש בה איזה מקום מיוחד, ייחודי באוויר שלה, זה לא סתם ככה.

<רמי זמיר: קסם באוויר.

אורי מקלב: קסם באוויר, ככה אמר איזה אדמו"ר אחד שיש איזה משהו.

אורי מקלב: הוא שלח את החסידים שלו לתיישב בערד.

אורי מקלב: הוא אמר שיש שם ניחוח מיוחד, אוויר מיוחד.

אורי מקלב: לכן השאלה היא כאן באמת מה מביא אותם?

<דייב יקר: אני חושב שיש לזה שני צדדים.

<דייב יקר: כמו שאמרת, באמת יש תחומים שונים.

<דייב יקר: התחומים שהם באמת נוגעים לישראל וליהדות - - -

אורי מקלב: אנחנו מחדדים את זה כדי שאנשים ששומעים אותנו ומקשיבים, שזה ייתן להם להפיח קצת את החשיבה.

<דייב יקר: אז בהחלט ליהודים בעולם אנחנו מציעים תכשיטי יהדות ולפעמים טבעות חידוש נישואין שכתוב עליהן אני לדודי ודודי לי, אנחנו מציעים יודאיקה וזה באמת בא לתרגט קהל מסוים, שהוא מאד מחובר גם ל-Ebay - - -

אורי מקלב: בוא נתמקד בתחום האופטיקה.

אורי מקלב: מעניין אותי באמת מה לוקח חברה קטנה, שלא מייצרת, לקחת חברת אופטיקה, שאין משהו בישראל שנניח אנחנו מובילים בעניין הזה או ידועים כמשהו ויש לנו בזה איזה ייחוד מסוים ומצליחים לקדם את זה.

אורי מקלב: זה נותן רעיונות לאנשים איך זה נעשה.

<דייב יקר: בדיוק, זה בעצם ממש הצד השני.

<דייב יקר: אנחנו מציעים היצע מאד דומה.

<דייב יקר: Ebay מאפשרת לנו להיות שווה בין שווים.

<דייב יקר: זאת אומרת לבוא ולהציג את המוצר שלנו עם רמת שירות, עם הצעה שהיא מאד דומה להצעה האחרת שנמצאת באותה המדינה ולהתחרות כמו כל אחד באותה מדינה.

<דייב יקר: אני אתן דוגמא.

<דייב יקר: באיזו שלב, עם ההתפתחות ודיברנו בעצם על לוגיסטיקה, אז הגעתי למצב שהצלחתי להציע משקפי שמש לכל מערב אירופה, בעיקר לבריטניה.

<דייב יקר: הלקוח קונה עד 12 בצהריים פה בישראל, עד השעה 10 בבוקר דופקים לו בכל זיפ קוד במערב אירופה, עם המשקפיים מאיתנו.

<דייב יקר: כך שבעם ההצעה היא תחרותית - - -

רועי פולקמן: ואיך זה קורה, אתה מנהל מלאי שם?

<דייב יקר: לא.

<דייב יקר: המלאי במקרה הזה הוא מלאי שממש יוצא מישראל.

<דייב יקר: פשוט משלוחים אובר נייט שקיימים מכאן וזה עובד יפה מאד.

<דייב יקר: אני יכול להגיד שהרבה יזמים ובעצם הרבה חנויות שמציעות את אותם המוצרים בשווקים האלה, לא מסוגלים להציע את ההצעה הזו.

<דייב יקר: לכן הגעתי ממש למצב שהתחריתי - - -

אורי מקלב: יש לכם איזה משהו שהוא ייחודי לכם?

רועי פולקמן: זה מאד מעניין מה שאתה אומר כי אתה נוגע באמירה שאפילו ברמת שירות אתה הצעת ערך מוסף איכותי יותר, שזה לכאורה - - -

אורי מקלב: זה זמינות.

אורי מקלב: אני לא יודע אם לקרוא לזה שירות.

רועי פולקמן: למה?

רועי פולקמן: זה גם שירות.

רועי פולקמן: אני מזמין משקפיים ומקבל אותם עד הבוקר, זה שירות.

אורי מקלב: זה שירות יותר מהיר.

<דייב יקר: הם גובים על זה - - -

רועי פולקמן: זה מעניין, כן.

רועי פולקמן: זה לכאורה נתפס כחסם ישראלי.

אורי מקלב: הייתי חושב שכזה דבר באירופה יותר מהר מאשר להגיע מישראל.

אורי מקלב: בתוך אירופה אני מתכוון.

רועי פולקמן: אז אתה רואה, היזמות הישראלית.

אורי מקלב: בין מדינות באירופה חשבתי שזה יותר מהר.

<דייב יקר: אז בעצם כן, יש תחרותיות ברמה כזו.

<דייב יקר: זאת אומרת אנחנו מגיעים לשחקנים משמעותיים בתוך השווקים שלהם, בחצר האחורית שלהם ומתחרים בהם.

<דייב יקר: אם זה בהצעה, במידיות, אם זה באיכות המוצר, אם זה בכל יכולת ההחזרה של המוצר.

אורי מקלב: איזו אמירה אתה באמת רוצה להגיד?

אורי מקלב: מה אתה חושב?

אורי מקלב: הדברים שציינת הם הדברים שבאמת יכולים לקדם כל מי שייקח בכל תחום, לא שיתחרה איתך, אבל בתחומים אחרים.

<דייב יקר: תראה, אני אציין עוד כמה דברים.

<דייב יקר: אני גם אלך לכיוון של החסמים שבאמת הייתי רוצה לשוחח עליהם, שהם באמת בעיקר לוגיסטיים רגולטוריים.

<דייב יקר: שילוח הוא כמובן איזה שהוא אתגר בישראל, למרות שנעשתה עבודה מדהימה עם זה.

<דייב יקר: בוא נגיד מהוועדה הקודמת עד זו, באמת יש הרבה יותר פתרונות, דואר ישראל עושה מאמץ, זאת אומרת בייצוא, כל מה שמוכר וידוע על דואר ישראל הוא בדיוק הפוך.

<דייב יקר: זאת אומרת הם נותנים לנו הרבה פתרונות.

<דייב יקר: Ebay יצרה פתרונות שבאמת מאפשר לך מפורטל אחד להפיק תווית, להפיק לייבל ולשלוח לכל מקום בעולם.

<דייב יקר: אז באמת יש הרבה פתרונות שבאים בתחום הזה.

<דייב יקר: עדיין קיימת מורכבות.

<דייב יקר: זאת אומרת מה מבדל אותי מהיהודי אחר בברוקלין, לצורך העניין שסוחר, זה שהוא מתמקד בתחרותיות שלו, במכר, בשיווק, ובשעה חמש אחר הצהריים, לא משנה מה הגודל שלו, גם אם יש לו משלוח אחד ביומיים, USPS מגיעים ואוספים ממנו משלוח ומעבירים אותו הלאה.

<דייב יקר: מישראל, לצורך העניין, בפעילות שלי, שהיום היא גם בתחום של יהלומים, אנחנו משתמשים בחמישה משלחים שונים, שבעה פתרונות שונים של שילוח.

<דייב יקר: אגרגציה די מורכבת סביב זה והמערכת שנבנתה סביב זה, היא אולי דבר שלא נגיש לכל עסק קטן, למרות שאני מחשיב את עצמי כעסק קטן שגדל די מהר.

<דייב יקר: ציינת מיליון, אז היום אנחנו כבר שנתיים ו-.

<דייב יקר: קצת לפני שנתיים היינו כבר במיליון שקלים בחודש מסחר יחד עם כל המוצרים.

אורי מקלב: בתוך הארץ מה?

<דייב יקר: בתוך הארץ זה תחום שאני פחות נוגע בו.

<דייב יקר: זאת אומרת פני הם החוצה, כי - - -

אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד בציניות, אבל דואר ישראל לא נמצא פה, אז הם צריכים גם לסבול מזה.

אורי מקלב: היתרון שלנו אם כך הוא שלנו אין את דואר ישראל.

אורי מקלב: זאת אומרת לחברות ישראל בחוץ לארץ יש עוד בעיה עד שהן מגיעות, אנחנו אין לנו את זה.

אורי מקלב: היתרון שלך הוא שאין לך את דואר ישראל, יש לך את דואר בריטניה או איזו חברה אחרת.

<דייב יקר: בדיוק, 24 שעות לבריטניה ולפעמים בישראל זה יחסית אתגר.

אורי מקלב: דרך אגב, עם איזו חברת משלוחים אתם עובדים?

אורי מקלב: איך אתם עושים את המשלוחים שלכם?

<יפה זמיר: דואר ישראל.

רועי פולקמן: אנחנו צריכים ללחוץ עליהם ולפקח עליהם, אבל בעיני זה מרשים העניין.

רועי פולקמן: גם יש פה באמת את עניין הידע שצברת, על איך עושים את הצד הלוגיסטי.

רועי פולקמן: אני חושב שהרבה עסקים לא מבינים את הדרך לעשות את זה.

רועי פולקמן: הפצה נראית להם בלתי אפשרית לעולם ולכן - - -

אורי מקלב: ברשותך רועי, אני עוד לא רוצה להגיע ל-Ebay, אלא אני רוצה קודם כל לשמוע את האחרים כדי להבין מזה ואחרי זה להגיע ל-Ebay ואולי גם לעתידים.

אורי מקלב: עוד לפני זה נשמע את רועי נוימן.

<תומר מיכאלי: תומר מיכאלי.

אורי מקלב: בסדר, אתם מציגים אותו דבר.

<תומר מיכאלי: כן.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אז אולי נשמע מעוד כיוון ונמשיך.

<תומר מיכאלי: שלום, אני תומר מיכאלי ואני אחד המייסדים של חברת פנדאבוקס, פנדאבוקס זו חברה טכנולוגית, שבעצם פותרת את מה שאנחנו חושבים שזו הבעיה הכי גדולה של עסקים קטנים.

<תומר מיכאלי: דיברנו והדיון פה הוא על איך לעזור לעסקים קטנים.

<תומר מיכאלי: בואו נדבר קודם על איך עסק קטן שורד.

<תומר מיכאלי: הדבר הראשון שהורג עסקים קטנים זה מוסר התשלומים, תזרים המזומנים.

<תומר מיכאלי: אני עסק קטן, אני מוכר ללקוח גדול ממני.

<תומר מיכאלי: לא גדול במדינת ישראל, אבל נגיד אם יש לי מפעל פיצות ואני מוכר לשופרסל, שופרסל ישלמו לי בעוד 90 יום.

<תומר מיכאלי: מה אני אעשה בשלושה חודשים האלה?

<תומר מיכאלי: איך אני משלם משכורות?

<תומר מיכאלי: איך אני קונה עוד מלאי כדי למכור?

<תומר מיכאלי: בעצם אני מת.

<תומר מיכאלי: הייתה כתבה ב-Ynet על זה.

<תומר מיכאלי: 30% מהעסקים הקטנים שמתו בשנת רק 2016, מתו כתוצאה מבעיה בתזרים המזומנים שלהן.

<תומר מיכאלי: לא בדקתי את המספרים, אבל זה לא מפתיע אותי.

<תומר מיכאלי: בעצם פנדאבוקס משתמשת בטכנולוגיה כדי לפתור את הבעיה הזאת.

<תומר מיכאלי: מה שאנחנו עושים זה פתרון שבעצם מאפשר לכל עסק קטן להיכנס און ליין ואחרי תהליך אישור מאד מאד קצר, בעצם לקבל מקדמה כנגד החשבונית.

<תומר מיכאלי: את אומרת במקום לחכות 90 יום לקבל את הכסף עבור חשבונית, התשלום הוא מיידי על ידי פנדאבוקס, וכשהוא מקבל את הכסף מהלקוח שלו, הוא מחזיר בעצם את הכסף לפנדאבוקס, כמובן עם איזו שהיא עמלה.

<תומר מיכאלי: בעצם זה משהו שהייתם חושבים שאולי הבנקים היו אמורים לפתור אותו באיזו שהיא צורה, אבל באופן אבסורדי - - -

אורי מקלב: אבל היום אנחנו חוקקים חוקים - - -

רועי פולקמן: להקל על תהליכי האשראי.

אורי מקלב: בעניין רפורמות לתת לעוד גופים קטנים.

רועי פולקמן: אבל כאן באמת זה הלוואות גישור מאד קצרות, שלכאורה הרווחיות, לפחות לבנקים, היא לא כדאית.

רועי פולקמן: יש עכשיו שחקנים אחרים שנכנסים לתחום הזה.

<תומר מיכאלי: הבעיה היא, עוד פעם, שרוב התהליכים שהבנקים עושים הם תהליכים ידניים ותהליכים מאד מאד לא יעילים.

<תומר מיכאלי: העובדה שאנחנו מצליחים לעשות את זה, זה כי אנחנו עושים את הכל באופן דיגיטאלי, הכל און ליין ואז בעצם העלות שלנו היא הרבה הרבה יותר נמוכה ולכן אנחנו מאפשרים לתת את הפתרון הזה לרוב המוחלט של העסקים הקטנים.

אורי מקלב: מה הביטחונות שלכם?

אורי מקלב: מה אתם דורשים מהעסק?

<תומר מיכאלי: אז בעצם היום אנחנו משתמשים בעובדה שיש על עסקים קטנים הרבה מידע און ליין, שמאפשר לנו להעריך מה הוא הסיכון של העסק.

<תומר מיכאלי: זה היתרון התחרותי שלנו, יכולת בעצם - - -

<קריאה: שלא יהיו הרבה דליפות.

<תומר מיכאלי: להסתכל על העסק ולהגיד אוקיי, הוא בסבירות של 98% יידע להחזיר את המקדמה הזאת.

<תומר מיכאלי: זו הבטוחה הכי טובה שלנו.

<תומר מיכאלי: יש לנו גם בטוחות אחרות, אבל זה ביי-פר הבטוחה הכי טובה.

אורי מקלב: אתם עובדים על עמלות?

אורי מקלב: על ריביות?

<תומר מיכאלי: כן.

אורי מקלב: אתם משלמים את הכל ואחרי זה - - -

רועי פולקמן: בעצם אתם לא אוהבים את זה שחוק מוסר התשלומים יעבור היום.

רועי פולקמן: אולי תגיעו לוועדה באחת, לנסות לעצור את זה.

<תומר מיכאלי: לא, אני חושב שאלף זה מבורך - - -

רועי פולקמן: כי אם יקצרו את מוסר התשלומים זה הבסיס העסקי שלכם, למרות שדרך אגב הם מתעסקים בשוק הפרטי ואנחנו לא נוגעים בו.

רועי פולקמן: זאת אומרת בין שופרסל לאיזה ספק, אנחנו לא נוגעים בזה.

אורי מקלב: אבל יש גם כן - - -

<תומר מיכאלי: לשוק האמריקאי - - -

רועי פולקמן: לא, ברור לי שישראל זה לא.

רועי פולקמן: מי שמקים סטראפ לא - - -

<תומר מיכאלי: דבר שני, החווק שמדובר עליו הוא חוק שמדבר על תשלומים של הממשלה.

רועי פולקמן: של חברות ציבוריות, ממשלתיות.

<תומר מיכאלי: כן, ועדיין יש נתח מאד מאד גדול של תשלומים שלא עובר דרך חברות ציבוריות או גופים ציבוריים אלא דרך חברות פרטיות.

<תומר מיכאלי: זאת אומרת אני לא חושב שהחוק הזה יפתור את הבעיה.

רועי פולקמן: יש חסמים רגולטוריים שאתם מרגישים, כדי שדברים כאלה יעבדו כמו שצריך?

<תומר מיכאלי: כן.

<תומר מיכאלי: כאמור היום אנחנו עובדים בעיקר עם השוק האמריקאי, למרות שאנחנו מקבלים כל הזמן פניות מבעלי עסקים בישראל - - -

אורי מקלב: יש לכם היום רגולטור?

אורי מקלב: אתם מחויבים היום לאיזה רגולטור במדינה?

<תומר מיכאלי: בארצות הברית בוודאי, כן, יש רגולטורים.

אורי מקלב: כאן בארץ?

אורי מקלב: כחברה שעובדת בארץ יש לכם איזה - - -

<תומר מיכאלי: לא, עוד פעם, מכיוון ש- - -

אורי מקלב: אם הייתם עובדים גם בארץ.

אורי מקלב: אתם לא עובדים בכלל עם עסקים בארץ?

<תומר מיכאלי: היום אנחנו לא מסוגלים בגלל המחסומים הרגולטורים, כן.

<תומר מיכאלי: זאת אומרת המחסומים הרגולטורים אלף של נגישות למידע הרבה פעמים.

<תומר מיכאלי: זאת אומרת היום בארצות הברית הנגישות למידע על עסק, למשל על החזרי המס שלו וכל מיני דברים כאלה, זה דברים שקיימים יחסית זמינים.

<תומר מיכאלי: זה דבר ראשון.

<תומר מיכאלי: דבר שני הוא כאמור כל הצורה הזאת שמימון הוא בעצם סוג של הלוואה, ועל מנת לקבל אישור הלוואה, אתה נדרש לעבור הרבה מאד, כאילו שבעת מדורי גיהינום בשביל להתגבר על העברת כספים.

רועי פולקמן: אז אני אשמח שתפנו אלי בעניין, כי אנחנו גם בחוק הבנקאות דיברנו עם הרבה חברות פינטק מסוגים שונים, כדי להקל רגולציה.

רועי פולקמן: יש לנו עבודה מאד אינטנסיבית גם עם אגף שוק ההון וגם עם בנק ישראל, כדי שיהיה יותר קל לחברות פינטק לעבוד.

רועי פולקמן: אז בואו נראה איפה זה עומד, איפה יש חסמים.

אורי מקלב: אם הבנתי אותך נכון, אז בשלב הזה אתם לא יכולים לעזור לעסקים קטנים פה בארץ.

רועי פולקמן: הוא אומר שכרגע לא.

<תומר מיכאלי: כרגע אנחנו לא יכולים.

אורי מקלב: אני חושב שאם זה נכון וטוב וזה מועיל לארצות הברית, אז אין ספק שזה גם נכון לכאן.

אורי מקלב: בלי שנבין הרבה בכלכלה ובמסחר, מבינים שהנושא של התזרים הוא נושא קריטי לכל החברות ולכן הן גם עסוקות בזה.

רועי פולקמן: נכון.

אורי מקלב: מה שאנחנו רוצים לחייב את מוסר התשלומים זה לא בשביל מי שקונה, זה בשביל ספקי השירות, שהם יוכלו לעמוד מול הממשלה ואנחנו גם רואים שיש כאן מסר רעיוני.

אורי מקלב: ברגע שהממשלה מתנהגת אחרת, אז גם - - -

רועי פולקמן: נכון.

אורי מקלב: זה צריך גם להשפיע על הכל.

רועי פולקמן: אבל אין סיבה שאי אפשר יהיה לתת את זה.

אורי מקלב: אבל אין ספק שזה חשוב מאד.

<דרור אהרון: אני אהיה קצר בדברי.

אורי מקלב: תציג את עצמך, או שאני אציג אותך.

<דרור אהרון: דרור אהרון, ראש המועצה האזורית גן יבנה.

<דרור אהרון: נמצאת לצדי מחזיקת תיק העסקים הקטנים שלנו בגן יבנה, רוחמה עזר.

אורי מקלב: לא כל רשות מחזיקה מחזיק תיק כזה.

<דרור אהרון: לכן היה לנו חשוב לבוא לפה היום.

אורי מקלב: אתם לא פעם ראשונה כאן.

אורי מקלב: גם בנושא הלימודים והכיתות הייתם פה, אם אני לא טועה.

אורי מקלב: יש לכם תכנית מיוחדת גם לבתי הספר.

<דרור אהרון: נכון.

אורי מקלב: הצגתם את זה כאן בדיון אחר שהיה אצלנו.

<דרור אהרון: נכון.

אורי מקלב: אתם מובילים בכל הנושא הטכנולוגי.

<דרור אהרון: אני אפרט ממש בקצרה.

<דרור אהרון: אנחנו רואים חשיבות רבה לקידום עסקים קטנים.

<דרור אהרון: אני עושה הבחנה בין עסקים של אנד-טו-אנד, כפי שתואר פה, שזה בעצם מבחינתי איזה שהוא לתיווך, לבין עסקים כפי שנאמר פה בערד, שהם למעשה העסקים שיותר קשה להם לשרוד, כי יש להם מקום, יש להם מלאי, יש להם בכל זאת איזה שהן אמירות אחרות, בלי חלילה לפגוע, אבל כשאתה עושה אנד-טו-אנד, אז אתם בעצם איזה שהוא מתווך.

<דרור אהרון: אתה גוזר שם לתיווך ואתה יוצר איזה שהוא מנגנון אינטרנטי כזה ואחר.

<דרור אהרון: המציאות המשתנה היום, גם בני נוער, גם מבוגרים, של קנייה ברשת, הופכת להיות כלי מאד מרכזי בכלכלה הישראלית.

<דרור אהרון: אנחנו רואים את זה היום גם כן בכל דבר ועניין.

<דרור אהרון: לכל תחום שתיקח, החל מספורט, כלה באופנה וכל מיני דברים כאלה ואחרים.

<דרור אהרון: אבל מה שאני רוצה לגעת רגע, זה דווקא בעניין של איך אנחנו ברשות מקדמים עסקים קטנים, ופה דווקא הממשלה לא מסייעת לנו.

<דרור אהרון: אנחנו תקצבנו לדוגמא סכום של 100,000 שקלים לעידוד מיזמים תרבותיים בתוך המקומות של מרכזים מסחריים, ואף אחד לא היה מוכן לתת לנו תקצוב מקביל.

<דרור אהרון: נכון ש-100,000 שקלים זה לא הרבה, אבל כשאתה לוקח 100,000 שקלים ואתה שם לדוגמא בחמישה עסקים של מרכזי - - - כאלה ואחרים, ואתה מקים שם אירועי תרבות, אתה בעצם מביא את התושבים גם לפגוש את אותם עסקים.

<דרור אהרון: וזה נושא לדוגמא שלא קיבלנו מימון ממשרדי ממשלה או מהמעוף או מכל גוף שפנינו אליו.

<דרור אהרון: נאמר שאין דבר כזה ותסתדרו.

<דרור אהרון: וזה קצת צורם גם בעין וגם בכיס.

<דרור אהרון: הנושא הנוסף מבחינתנו הוא ישראל דיגיטאלית.

<דרור אהרון: לא כל הרשויות יכולות להיכנס לישראל דיגיטאלית, אלא רק בפריפריה וכדומה.

<דרור אהרון: הנושא הוא מאד מהותי, כי אנחנו כרשות רוצים, אבל בגלל שבא המעוף וחוסם אותנו ובגלל שאנחנו לא במיפוי ולא בפריפריה ולא ולא ולא, אז למעשה אנחנו מבחינתנו צריכים איך שהוא כן לתת איזה שהוא בנפיט, אבל אין לנו יכולת.

<דרור אהרון: ופה אנחנו נכנסים לאיזה שהוא פלונטר, שפה זה מונח בפניכם.

רועי פולקמן: אבל אם אתה רוצה היום להצטרף למשל לתכנית של טפסים דיגיטאליים וכל הדברים האלה של ישראל דיגיטאלית - - -

<דרור אהרון: כן, אבל זה חסר משמעות, כי אם אתה לא יוצר איזה שהוא בסיס שהוא ניחן על איזה שהוא כר מאד רחב, אתה לא יכול לקדם אותו.

<דרור אהרון: אז עשית איזה שהוא משהו בפינטס פה או שם, אבל זה לא איזה שהוא משהו בראייה כוללת.

<דרור אהרון: תראו, עסקים קטנים נשחקים ביום יום הן מבחינת מוסר התשלומים ופה נעשתה עבודה אל מול רשויות מקומיות וממשלה ואנחנו בהחלט בעד החוק המתוקן שמוגש, אבל גם צריך לחשוב על מוסר התשלומים בכלל שקיים היום במדינת ישראל.

<דרור אהרון: גם הוא איפה שהוא ובאיזה שהוא מקום מסוים נשחק בצורה כזו או אחרת.

רועי פולקמן: אתה מדבר במגזר הפרטי.

<דרור אהרון: נכון.

<דרור אהרון: ולי אין אפשרות להשפיע עליו.

רועי פולקמן: ברור.

<דרור אהרון: לכם יש אפשרות להשפיע בחקיקה.

רועי פולקמן: זה כבר במידה מסוימת רגולציה עודפת.

רועי פולקמן: כאילו אתה יודע, אני לא יכנס לדין החוזים בין שני עסקים פרטיים.

<דרור אהרון: אני לא אכנס לרגולציה העודפת, אני אומר שכבר היום - - -

רועי פולקמן: אתם דוגמא אישית, אבל - - -

<דרור אהרון: כבר היום יש רגולציית יתר ונאמר כבר על נושא של מתן רישוי עסקים בקטע של הקלות כאלה ואחרות, כי אם היום אני צריך לדוגמא לבזר את כל האישורים שצריך לחמישה-עשרה גופים ורק אחרי זה הוא מגיע אלי, אז כשהוא מגיע אלי הוא כבר גמור לגמרי ומספיק שלא יתנו לו אישור אחד על מנת שאני לא אוכל לתת לו אישור רישוי עסקים, כי אני לא יכול לעשות אוברולינג להחלטה של כיבוי אש או של משטרת ישראל, או תלוי בסוג העסק.

אורי מקלב: או בריאות.

<דרור אהרון: נכון.

<דרור אהרון: גם לרוחמה שנמצאת פה יש עסק ולא סתם שמנו אותה כמחזיקת תיק רישוי עסקים ואני הייתי מציע שאולי היא תגיד כמה מילים, כי יש לה גם כן מה לומר בעניין הזה, כי היא מחזיקה עסק לא פשוט.

<דרור אהרון: היא מתמודת ביום יום, בשוטף, בעניין הזה.

אורי מקלב: בבקשה.

<רוחמה עזר: שלום.

<רוחמה עזר: תודה על הזכות שניתנה לי להגיע לפה היום ותודה לרועי על האפשרות לשים את הדברים על השולחן ולדבר.

<רוחמה עזר: עסקים קטנים מתמודדים היום עם הרבה דברים.

<רוחמה עזר: אחד, לא פשוט ולא מובן מאליו שזוג – ואני לוקחת את הדוגמא שלכם כי אתם יושבים על השולחן פה – בשנות ה-50-60 לומד לעבוד עם האינטרנט.

<רוחמה עזר: אנשים מפחדים לעשות את זה היום.

<רוחמה עזר: קשה להם מאד לעשות את זה היום, הם לאט לאט נחשפים לזה.

<רוחמה עזר: זה לא מובן מאליו, זה יותר קורה אצל הצעירים, פחות אצל האנשים היותר מבוגרים.

<רוחמה עזר: מעוף אמור מבחינתי לתת לנו מענה קצת יותר רחב לדברים האלה, ללוות את העסק מההתחלה ועד הסוף.

<רוחמה עזר: הם אמורים לתת לנו את הכלים בעצם.

<רוחמה עזר: כשאני מנסה להיפגש עם מעוף אני מקבלת למשל פגישה אחרי שלושה חודשים, חודשיים פגישה, חודש פגישה, שזה מהווה בעיה.

<רוחמה עזר: או איזה שהם קורסים נקודתיים שנותנים פתרון נקודתי במקום לעשות ליווי מ-א' עד תו עם אמרה מסוימת - אנחנו כאן כמשרד הכלכלה, כמדינה, ללוות את העסקים.

<רוחמה עזר: בנוסף לחוסר הליווי הזה בעסקים, תזרים המזומנים זה בעצם הגורם המאד משמעותי לכך שעסק קם ונופל.

<רוחמה עזר: חייב לעשות משהו עם איזה שהוא - - -

אורי מקלב: רגע, את עומדת מול משרד הכלכלה?

<רוחמה עזר: אני, כמחזיקת תיק העסקים, מקבלת את האפשרות לעבוד מול מעוף.

<רוחמה עזר: מעוף זה זרוע ביצועית - - -

<ענת לוי: את מוכנה רק להסביר מה זה מעוף?

<רוחמה עזר: מעוף זה הזרוע הביצועית של משרד הכלכלה, שאמור לתת עידוד לעסקים קטנים.

אורי מקלב: לעסקים קטנים.

אורי מקלב: מענה ועידוד.

<רוחמה עזר: ליווי, הלוואות.

אורי מקלב: זאת אומרת את מייצגת אותם מול המשרד הממשלתי.

אורי מקלב: זאת אומרת כל בעל עסק יעמוד בנפרד, את מרכזת את הצרכים ואת הדרישות ואת עומדת מולם כאחת שכבר מיומנת, לא האזרח הקטן.

אורי מקלב: את יודעת את התהליכים.

<רוחמה עזר: נכון.

<רוחמה עזר: אני שומעת את העסקים אצלנו ביישוב.

אורי מקלב: את כן מקבלת פגישה מהר?

<רוחמה עזר: אני אמורה לבוא למעוף ולהגיד להם אני צריכה מספר דברים.

<רוחמה עזר: ישבתי איתם במשך הקדנציה שלי.

אורי מקלב: הם הוזמנו לפה?

אורי מקלב: הם נמצאים פה?

<ניר בן אהרון: כן.

<ענת לוי: ד"ר ניר בן אהרון.

אורי מקלב: ד"ר ניר בן אהרון נמצא?

אורי מקלב: יופי.

<רוחמה עזר: יופי.

<רוחמה עזר: עשינו מספר כנסים נקודתיים לקורסים מסוימים שעלו מהשטח.

<רוחמה עזר: התושבים אצלנו, בעלי העסקים אצלנו פחות מרגישים את החיבור.

<רוחמה עזר: חבל לי על זה.

<רוחמה עזר: הייתי רוצה שזה יקרה הרבה יותר טוב, עם הרבה יותר ליווי, כי המדינה נותנת לזה משאבים.

<רוחמה עזר: שנית, הם מידרו אותנו מישראל דיגיטאלית.

<רוחמה עזר: חבל לי מאד שאנחנו ככה לא מקבלים את זה, למרות שגם אנחנו היינו קרוב מאד.

<רוחמה עזר: אשדוד למשל קיבלה, נכון דרור?

<רוחמה עזר: כשאנחנו, פאתי אשדוד בעצם, לא מקבלים ולאשדוד יש הרבה יותר משאבים ולנו הרבה פחות משאבים.

אורי מקלב: הם מוכנים לפעול גם בעניין הזה, השאלה אם זה מותחם בקריטריון יבש, או שזה לפי מצב סוציו אקונומי.

אורי מקלב: לפי מה זה נקבע?

<דרור אהרון: מצב סוציו אקונומי, אבל היה את הסיפור של הטילים, אז ניסינו איך שהוא להיכנס דרך המטרייה הזו ואמרו בהתחלה כן ואחרי זה אמרו לא.

<דרור אהרון: אנחנו גם היינו יישוב סופג אש, אז נאמר בהתחלה שכן יכניסו, אחרי זה נאמר שלא ואז הלכו על פי סוציו אקונומי.

אורי מקלב: אוקיי, אנחנו נבדוק גם את זה.

<דרור אהרון: זה נראה לי אבסורד קצת, שעיריית אשדוד ש- - -

אורי מקלב: כן, כן.

<דרור אהרון: לא ניכנס לזה.

אורי מקלב: אתם לא פחות.

אורי מקלב: מכיוון שאנחנו הגורם המפקח, ועדת המדע והטכנולוגיה, על ישראל דיגיטאלית, אני חושב שהם גם צריכים לתת לנו איזה דו"ח, בפנינו הם צריכים לדווח.

אורי מקלב: אנחנו בעצם הגורם שמלווה אותם, הגורם הציבורי.

אורי מקלב: אנחנו נרשום את זה בפנינו ונבקש מהם להתייחס לכך.

<רוחמה עזר: יותר משאבים, יותר איגוד.

<רוחמה עזר: התחלופה שם היא מאד גדולה, אז זה קצת מהווה בעיה מבחינתנו.

<רוחמה עזר: יש לי עסק באשדוד.

<רוחמה עזר: אני לא רואה את הליווי שאנחנו מקבלים באשדוד לעומת מה שאנחנו נותנים בגן יבנה.

<רוחמה עזר: כלומר באשדוד אני באה, אני משלמת ארנונה, אני עוברת את כל תהליכי הייסורים כעסק, משלמת את מה שצריך ובזה נגמר הסיפור.

<רוחמה עזר: בגן יבנה אנחנו באמת מתחשבים בתושבים, מאגדים אותם, עושים בשבילם.

<רוחמה עזר: אנחנו לא מקבלים שום תקציבים מהמדינה לגבי זה.

<רוחמה עזר: חבל לי מאד, כי מצד אחד ישבנו קודם בישיבה, שאמרו לנו תעשו, תאגדו, תתנו, תתחשבו בהם, איך, כמה, למה.

<רוחמה עזר: צריך לשבת ולדבר על זה כדי שאנחנו כמועצה נוכל לתת את זה.

<רוחמה עזר: אני מברכת על היום הזה.

<רוחמה עזר: אני מברכת על השוטף 30, כי בעצם מבחינתי זה המנוע לתזרים מזומנים גם במגזר הפרטי.

<רוחמה עזר: זה לא נוגד אחד את השני.

<רוחמה עזר: כי ברגע שהמדינה משלמת לקבלנים גדולים, שהם לוקחים קבלנים קטנים, שכל המנוע הזה מתחיל לרוץ, אותו תזרים מזומנים גם יוכל לרוץ במגזר הפרטי.

אורי מקלב: העלית כאן את נושא הארנונה.

אורי מקלב: השאלה אם חסם סמוי, בין אם מדברים על כך ובין אם לא מדברים על כך שהרשויות המקומיות, אם הציבור עובר לקניות אינטרנטיות, מטבע הדברים זה נעשה באזורים אחרים יותר זולים, באזור תעשייה, הארנונה יורדת.

אורי מקלב: יכול להיות שיש לזה גם.

אורי מקלב: נניח שאנחנו ככה נדמיין לעצמנו שרוב הקניות והעסקים יעשו לא דרך מקוונת, בדרך האינטרנט.

אורי מקלב: באיזה שהוא מקום זה יצמצם את הפעילות העסקית הפרונטאלית נקרא לזה.

<דרור אהרון: לא רק שאתה צודק, זו בעיה אמיתית ופה בדיוק מה שהתחלתי לומר בדברי.

<דרור אהרון: כי ברגע שמישהו יושב בבית על הפוף שלו ובעצם יוצר איזה שהוא מצב נגד האינטרנט, סוגר את כל העסקאות וכדומה, ובעצם המשלוחים הם דרך ה-UPS וכדומה ומארצות הברית, אז אתה יוצר בעיה לעסק קיים, אם זה בביגוד, אם זה בעוד דברים נוספים.

<דרור אהרון: אני לדוגמא, כשאני צריך משהו, אני רוכב שטח באופניים.

<דרור אהרון: אם אני צריך משהו אני לא הולך לחנות אופניים, אלא אני פשוט מחפש את הכי זול באינטרנט או מתקתק כמה דברים, סוגר את העניין, מקבל תוך שבוע ושלום על ישראל.

<דרור אהרון: זה אכן יוצר בעייתיות ולדעתי בעניין הזה - - -

אורי מקלב: רועי הוא גם אחד הפריקים שלנו בנושא רכיבה על אופניים.

אורי מקלב: היום אין כבר - - -

<קריאה: אתה לא יכול לעצור את זה.

<קריאה: איך תעצור את זה?

<דרור אהרון: אני לא אמרתי לעצור את זה, אני אמרתי שצריכים להתחשב ולראות איך מעודדים את העסקים הקטנים בצורה הרבה יותר טובה.

אורי מקלב: זו השלכה.

<דרור אהרון: ופה לדוגמא כן לעשות הכשרות דיגיטאליות, כדי שהם יוכלו להשתמש בכלים האלה.

<דרור אהרון: כן לעשות איזה שהם מיזמים של להביא את הציבור למקומות הפיזיים, כי כשאתה יושב במקום שהוא לא פיזי, אלא אתה שוכר מקום וכדומה, אתה משלם ארנונה, הציבור צריך לבוא אליך.

<דרור אהרון: צריך להביא אותו, לתמרץ אותו כדי להביא.

<דרור אהרון: מאד קל לשבת על הפוף בבית, לעשות כמה טקטוקים, כמו שהבן שלי רץ ואני לא מספיק להבין מה הוא עושה, הוא כגבר גמר את המשחק והכל בסדר.

<דרור אהרון: ואתה מקבל את עמדת התיווך שלך והכל בסדר, לא קרה כלום.

<דרור אהרון: אתה יושב בבית, אתה לא צריך משרד, אתה לא צריך לשלם ארנונה.

<דרור אהרון: אתה לא צריך - - -

אורי מקלב: על כל 2,000 קונים מספיק חמישה מטרים, ול-2,000 קונים בחנות צריך 2,000 מ"ר.

אורי מקלב: זו המשמעות.

<דרור אהרון: לכן העלית נקודה מאד מהותית ומאד חשובה ודווקא פה, אני חושב שאתה, כוועדת המדע, צריך לעשות איזה שהוא שיתוף פעולה עם ועדת הכלכלה בעניין של איך מתמרצים עסקים קטנים דרך הרשויות המקומיות.

<דרור אהרון: לנו אין בעיה להיות קבלן הביצוע שלכם, לקחת תקצוב וליצור שם מופעי תרבות, מופעים כאלה ואחרים, או ליצור איזה שהם ימי שיא ולהביא את התושבים אל המקום.

אורי מקלב: אתה כראש עיר ודאי יודע את זה, כשהתחילה האוטומציה במפעלים, אמרו מה יקרה עם כל הפועלים אם יצטרכו לפטר אותם.

אורי מקלב: היום מתחילה הרובוטיקה, אז אנשים אומרים מה יהיה עם כל זה, ואנחנו יודעים שעם כל זה יש מחסור וכל הזמן רוצים.

אורי מקלב: אז יש כל מיני דברים שמאזנים את זה בתוך הדברים האלה, רק צריך להיות חכם לראות את התמונה ויש אנשים שרואים את זה באופן מצומצם יותר, ואז הוא אומר איפה החלקה שלי ואז אני יכול להיפגע מזה, אז הוא לא מעודד.

אורי מקלב: יש עוד.

אורי מקלב: הוא לא רואה את התמונה הרחבה, שאחרי דברים כאלה - - -

<דרור אהרון: כן, אבל ברשותך, המציאות משתנה וצריך להבין את זה.

אורי מקלב: צריך להיות עם המציאות, נכון.

<דרור אהרון: כל ילד בכיתה א' יש לו היום אייפון וכל ילד היום עושה את כל החיים שלו דרך האייפון.

<דרור אהרון: אני ראיתי אותך מכניסה את העין לתוך האייפון.

<דרור אהרון: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

<דרור אהרון: כולנו היום משתמשים בדבר הזה.

<דרור אהרון: אני היום עושה את כל הקניות, אם אני צריך - - -

אורי מקלב: דרור, אתה עושה את זה ואתה אומר היום ילדות בגיל 8 קונות את דרך - - -

<דרור אהרון: נכון.

<דרור אהרון: ולכן המציאות משתנה.

אורי מקלב: קונות קוקיות דרך לא משנה, אחת החברות.

אורי מקלב: את הקוקיות ואת הסרגל גם בכמה סנטים קונים דרך האינטרנט.

אורי מקלב: זה מעשים של כל יום.

<דרור אהרון: תודה.

אורי מקלב: אני לא מדבר בהגזמות.

אורי מקלב: זה נכון מה שאני אומר.

אורי מקלב: את המציאות.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: אנחנו מתכבדים בנוכחות ובהשתתפות של חברת הכנסת ורבין.

אורי מקלב: אני מביא אותך מיד, ברשותך.

אורי מקלב: זו כבר שנה שנייה שאנחנו דנים ביום העסקים הקטנים והבינוניים.

אורי מקלב: בוועדת המדע והטכנולוגיה אנחנו דנים בנושאים האלה, בהיבטים האלה שהיום אנחנו הקדשנו את הדיון לנושא של מכירה דרך האינטרנט, מכירה און ליין, בדרך מקוונת.

אורי מקלב: לכבוד היום השני יש לנו אורחים חשובים מאד, מר אלעד גולדברג, שהוא מנהל הפעילות העסקית של Ebay בישראל.

אורי מקלב: אני חושב שזו פעם ראשונה שאתם בכנסת בכלל, שאתם מופיעים.

אורי מקלב: אני אגיד לך משהו שתפס אותי ואולי גם היום יודעים את זה ורואים את זה היום.

אורי מקלב: ככל שהחברות גדלות וככל שהאנשים עשירים יותר ובעלי אמצעים, רואים שהכסף זה לא הכל.

אורי מקלב: זאת אומרת רואים אותם, חלק, לא כולם, ורואים שיש עוד דברים חוץ מהכסף.

אורי מקלב: מה אנחנו יכולים לתרום לחברה, לקהילה.

אורי מקלב: אומר את החפץ החיים.

אורי מקלב: הוא מביא את זה כדוגמא.

אורי מקלב: הוא אומר האופה בעיירה היה נחשב איש לא מפשוטי העם, נקרא לזה.

אורי מקלב: הוא לא היה האיש שיושב בפרונט, הוא היה מגיע לבית הכנסת, היה יושב בפינה, לא מסתכלים עליו באופן אחר.

אורי מקלב: אופה של העיירה.

אורי מקלב: לא עם איזה מקצוע מהותי.

אורי מקלב: הוא אומר אבל לכאורה, אם הייתי צריך לסווג את האנשים ולנפות אנשים, הייתי שם אותו בקדמה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: הוא אחד מהאנשים הכי מרכזיים.

אורי מקלב: הוא זה שבקיץ עומד מול התנור החם וכשאנחנו הולכים לבתי הספר ולעבודה, הלחם כבר נמצא בפתח הבית באותה תקופה.

אורי מקלב: בחורף הוא בשלג, הראשון שפוסע בשלג לפנות בוקר.

אורי מקלב: כבר בלילה הוא פוסע בשלג העמוק והוא זה שמפעיל ולוקח את העצים ועד שהוא מצליח לחמם אותם כדי שיהיה להם לחם, לקחת לעבודה וללימודים.

אורי מקלב: אז הוא אומר ככה, יש הבדל קטן.

אורי מקלב: אם היה עושה אותו מעשה ואומר אני עושה את זה למען הציבור.

אורי מקלב: אני למען הציבור, כדי שיוכלו לעבוד, כדי שיוכלו ללמוד, כדי שיהיה להם לחם לאכול ולחמניות, אני קם בבוקר ואופה והכל.

אורי מקלב: בסדר, אבל צריכים גם להרוויח.

אורי מקלב: אז אנחנו גם לוקחים על זה.

אורי מקלב: אם זו הייתה קו החשיבה שלו, האיש הזה היה נשאר בקדמה, אבל הוא בכלל לא חשב על זה.

אורי מקלב: הוא לא חושב, הוא רק חושב איך להתפרנס.

אורי מקלב: זה רק שינוי בתפיסה, שינוי בחשיבה.

אורי מקלב: הפעולה היא אותה פעולה, רק השינוי איך ומה מוביל אותי לפעולה הזאת או מה אני אשלב בפעולה הזאת.

אורי מקלב: כשאנחנו רואים, אנחנו כאן לא מקום שהוא מדור לפרסום לחברה כזאת, לא מהמקום הזה אנחנו מתכבדים שאתם באים לפה.

אורי מקלב: אנחנו רואים כאן את הפעילות שאתם רואים לעידוד עסקים, לליווי עסקים.

אורי מקלב: לאדם יכולה להיות מחשבה עסקית, זה בסדר גמור, אבל בכמה דברים, במחקרים שאתם עושים בעניין הזה, בשביל זה אנחנו כאן ואני אומר את זה בשקיפות, מדוע אנחנו גם חשבנו שזה נכון.

אורי מקלב: אנחנו גם מתכבדים בזה שאתם מגיעים לפה, קצת ללמד אותנו על התחום הזה.

אורי מקלב: אז אתם ודאי נחשבים מומחים ומקצועיים בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת מראש.

איילת נחמיאס ורבין: היה לי פשוט חשוב לבוא לפה בגלל שאתה מוביל את הדיון ואני מתנצלת מראש בפני אלעד, כי אני נדרשת להצבעות, אז אני אהיה פה ממש מספר דקות.

אורי מקלב: אוקיי.

<אלעד גולדנברג: אני אעשה את זה מהר ותמציתי.

<אלעד גולדנברג: אז תודה רבה אדוני יושב הראש על ההקדמה.

אורי מקלב: את רוצים להגיד דברים לפני זה?

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני אתן לאלעד.

אורי מקלב: אוקיי, תציג את עצמך, כמה זמן אתה נמצא בתחום.

<אלעד גולדנברג: כן, חמש שנים מאז שהקמנו בעצם את הפעילות העסקית שלי בישראל, וזאת הפעם הראשונה שאנחנו מגיעים לפה לכנסת ובשבילי זה כבוד גדול.

<אלעד גולדנברג: גם לי זה מחמם את הלב כי אנחנו עושים פעילות מאד רחבה עם מגוון מאד גדול של עסקים, כמו שאני אציג עוד מעט.

<אלעד גולדנברג: שמענו גם פה על עסקים שונים שמספרים על מכירות ברשת.

<אלעד גולדנברג: באנו להציג תמונה קצת יותר רחבה, שמתבססת גם על נתונים, גם על מחקרים ואני אכנס מהר לנתונים.

<אלעד גולדנברג: אדוני יושב הראש, פתחת בתחילת המושב עם הקונים דווקא, לפני שנעבור למוכרים.

<אלעד גולדנברג: אז באמת מדובר על עולם מאד גדול ומתרחב בישראל.

<אלעד גולדנברג: מדובר על זה ש-95% מהישראלים קנו השנה באינטרנט לפחות מוצר אחד.

<אלעד גולדנברג: כשאנחנו מסתכלים על זה בהשוואה עולמית, אפשר לראות שמדינות מאד מתפתחות בעולם הזה, שהאי-קומרס, המסחר האלקטרוני התחיל שם עוד קודם, כמו גרמניה וארצות הברית, נמצאות סביב ה-80 אחוז.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת שאנחנו רואים בישראל אחוז חדירה מאד מאד גבוה ביחס לכל מדינות העולם ואנחנו מייחסים את - - -

אורי מקלב: מאיזו תקופה אנחנו מדברים?

<אלעד גולדנברג: בשנה האחרונה.

<אלעד גולדנברג: מחקר שנעשה בשנה האחרונה.

אורי מקלב: כן, אני אומר מאיזו תקופה אתה סופר אותם?

<אלעד גולדנברג: 12 חודשים.

אורי מקלב: כן, הבנתי, אבל כמה זמן אפשר להגיד שהדבר הזה נכנס לשוק הישראלי.

אורי מקלב: חמש, שש שנים?

אורי מקלב: שבע שנים?

<אלעד גולדנברג: אפשר להגיד שמסוף שנות ה-90 תחילת שנות ה-2000 המסחר כבר התחיל לתפוס בישראל.

<אלעד גולדנברג: בתחילת שנת 2010, שנת 2009, אני יכול להגיד שאפילו הייתה תפנית משמעותית לכניסה הרבה יותר רחבה, כשבאמת הסיבה הישראלית שישראלים קונים ברשת זה יוקר המחייה ואנחנו רואים את זה באופן ברור.

<אלעד גולדנברג: כמו שציינת אפילו בהתחלה, פערי מחירים של 30% עד 80% מהמחירים בארץ על אותו מוצר.

<אלעד גולדנברג: לא מדובר אפילו על תחליפים, אלא ישראלים שבודקים את המוצר פה בישראל, מביאים את הדגם, את המידה, את המפרט, את המסחר הקטלוגי, נכנסים לאינטרנט ומחפשים את המוצר אחד לאחד.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת, כשאנחנו מדברים על הקניות האלה, גם חיברתם את זה לנושא הלוגיסטי, מדברים על כמעט 50 מיליון חבילות שהגיעו לישראל באמצעות האינטרנט בשנת 2016.

<אלעד גולדנברג: זה רק מעיד על זה שלמרות שיש קשיים שציינתם אותם קודם, הישראלים לא נמנעים מלקנות.

<אלעד גולדנברג: כי אם אנחנו מדברים לדוגמא על פורים שקורה עוד שבועיים, אצלנו ישראלים התחילו לקנות תחפושות לפורים בנובמבר.

<אלעד גולדנברג: כי בנובמבר נגמר האלווין בארצות הברית ויש תחפושות זולות במכירות סוף עונה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

<אלעד גולדנברג: ואנשים שקונים חודשיים מראש לפני אירוע, אפילו לפני פסח עכשיו, אנחנו מדברים כבר על מתנות הביתה, מסכיני שף וכלי מטבח.

<אלעד גולדנברג: אנשים מזמינים אותם חודשיים קודם כי ערך החיסכון הוא ערך מהותי עבור הישראלים והאינטרנט נותן כלי מדהים בשביל להילחם ביוקר המחייה.

<אלעד גולדנברג: אני מדבר על אותם מוצרים, העלית גם קודם את עניין האיכות של מוצרים מסוימים וגם חבר הכנסת פולקמן שיצא.

<אלעד גולדנברג: בעניין הזה אני יכול להגיד לכם שהעלינו על המוכרים ועל המשווקים האינטרנטיים, עליהם מונחת חובת ההוכחה לספק מוצרים טובים, וככל שהם יתנו מוצרים טובים - ונמצאים פה מוכרים שציינו את זה - בעצם הלקוחות יחזרו אליהם.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת שהפלטפורמה הזאת מושתת הרבה על אמון ואני יכול להגיד לכם שהישראלים, מסקרים שאנחנו עושים, הרבה פעמים מעדיפים ללכת ולקנות באינטרנט מהבית, מאשר ללכת לקניון ולקנות את המוצר.

<אלעד גולדנברג: כי כמו שציין פה האדון שמוכר יודאיקה - - -

אורי מקלב: זמיר.

<אלעד גולדנברג: הוא ישלח לקונה שלו מוצר נוסף, הוא לא יתווכח איתו ויגיד איפה החשבונית, מתי קנית, 14 יום, אלא באינטרנט יש לנו את ההבנה שאנחנו מתעסקים עם שוק גלובאלי.

<אלעד גולדנברג: בהיבט הזה איפה הישראלים נמצאים, ואנחנו לא סתם יושבים פה בישראל מטעם Ebay.

<אלעד גולדנברג: בישראל אני חושב שיש משהו מאד מיוחד שמשלב גם את הטכנולוגיה – אנחנו מפעילים פה מרכז פיתוח עם 300 עובדים, מפתחים, אנשי דטא, וגם חטיבה עסקית, שאתם יכולים להבין שישראל היא לא אחת המדינות הכי גדולות בעולם מבחינת מחזורי מכירות שאנחנו יכולים לייצר, אבל נוצרים פה דברים שהם מאד ייחודיים ועל זה אני רוצה לספר לכם קצת.

<אלעד גולדנברג: אז קודם כל אנחנו מסתכלים על אותם עסקים שמוכרים, בפלטפורמה שלנו מדובר על בין אדם לשלושה, שבאמת לוקחים מקצה לקצה את כל תחומי האחריות.

<אלעד גולדנברג: מיצירת הקטלוג הדיגיטאלי, שירות לקוחות, שיווק, אם זה על פלטפורמות אחרות לא אצלנו.

<אלעד גולדנברג: לוגיסטיקה, שירות לקוחות.

<אלעד גולדנברג: מוכר ממוצע מישראל מוכר ל-30 מדינות בחודש.

<אלעד גולדנברג: תחשבו מה זה מבחינתו להבין לקוחות ב-30 מדינות שונות, שיש להם צרכים שונים ורגישויות שונות לשירות, לשפה, לזמן הגעה.

איילת נחמיאס ורבין: אלעד, אתה יודע להגיד מה המחזור של עסקים קטנים דרך Ebay?

<אלעד גולדנברג: כן, אני כבר אגיע, אני אספר.

<אלעד גולדנברג: יש לנו בעצם שלושה סוגי עסקים ואני ממש אציין גם מספרים.

<אלעד גולדנברג: מדובר וחשוב לשים את המספר הזה, על 15 מיליון מוצרים שישראלים מכרו באמצעות Ebay בשנת 2016.

איילת נחמיאס ורבין: מוצרים חדשים?

<אלעד גולדנברג: מוצרים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אתה כולל גם יד שנייה?

<אלעד גולדנברג: בערך 80% מהם הם חדשים, לא כל המוצרים מיוצרים בישראל, אני חייב להגיד.

<אלעד גולדנברג: הרבה מזה זה גם ייבוא מקביל שמגיע לישראל ויוצא בחזרה.

<אלעד גולדנברג: חלק מזה זה שימוש במחסנים לוגיסטיים שיושבים ברחבי העולם כדי להיות קרובים יותר לקהל היעד, גם מבחינת המסירה, אבל גם מבחינת ההחזרה.

<אלעד גולדנברג: בואו ניקח בחשבון שלפעמים הלקוח לא מרוצה מהמוצר.

אורי מקלב: אבל הם המשווקים, הם המתווכים.

אורי מקלב: זה עובר דרכם.

<אלעד גולדנברג: הם ממש מפעילים את הכל, בין אם זה מחסן לוגיסטי שהם משלמים לו על חכירת שטח, הם משלמים לו ומתפעלים את הכל.

<אלעד גולדנברג: זה יכול להיות בן אדם אחד כמו דייב שדיבר, או שלושה שעושים את זה.

אורי מקלב: חוץ מתחום היודאיקה, אתה יכול לספר לנו על דברים שהישראלים - - -

<אלעד גולדנברג: בטח.

אורי מקלב: הישראלים לקחו משהו בתוך כל העולם הענק הזה, דווקא הישראלים מצאו איזה - --

<אלעד גולדנברג: הם הרבה יותר מגוונים.

<אלעד גולדנברג: יודאיקה נשמע מאד סטנדרטי לנו להצליח בו.

<אלעד גולדנברג: אז אחד זה תעשיית מוצרי הטיפוח למיניהם.

<אלעד גולדנברג: אנחנו ידועים בזה גם בעולם, לא רק ים המלח דרך אגב, הרבה מוצרים טבעיים ואורגאניים.

<אלעד גולדנברג: יש תעשייה מאד מעניינת וחדשה, זה התחום הדנטאלי, שתלים דנטאליים ומוצרים דנטאליים.

<אלעד גולדנברג: יש פה כמה חברות מדהימות שמייצרות לעולם, והערך שלהן בעצם זה כמו שבכל עולם המסחר יש המון מתווכים בין היצרן לצרכן, במסחר האלקטרוני אנחנו חותכים את כל המתווכים ומאפשרים את אותו מחיר אטרקטיבי שמועבר למשווק ישירות ללקוח קצה ואז בעצם נחסכים הרבה פערים.

<אלעד גולדנברג: תראו, אנחנו מדברים על העסקים הישראלים שבארבע השנים האחרונות היקף הייצוא שלנו גדל ב-300%.

<אלעד גולדנברג: אני לא חושב שיש הרבה תעשיות כאלה בכלל בישראל או בעולם, שאפשר לדבר בהן על צמיחה של 300%.

<אלעד גולדנברג: מאחורי זה עומדים מספרים מדהימים.

<אלעד גולדנברג: אני לא יכול למסור נתונים פיננסיים, אבל לתת לכם הבנה.

<אלעד גולדנברג: בשנת 2013, שזה חצי שנה אחרי שהתחלנו את הפעילות בישראל, כל 50 שניות ישראלי מכר מוצר על גבי הפלטפורמה שלנו.

<אלעד גולדנברג: השנה, בסוף שנת 2016, זה כל שתי שניות.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת אנחנו מדברים על היקפים של מאות אחוזים יותר, שישראלים מצליחים למכור ולקיים מזה פרנסה.

אורי מקלב: ואתה רואה את זה מול מדינות אחרות ב-Ebay, אתה רואה שיש פה משהו שהוא באמת מהיר יותר והרבה יותר רחב ממדינות אחרות שהם גם שותפים בתוך הקניות.

אורי מקלב: הם לא מודרים מהעניין הזה.

<אלעד גולדנברג: חד משמעית.

<אלעד גולדנברג: יש פה משהו מאד מיוחד.

<אלעד גולדנברג: הרבה פעמים אנחנו מדברים, בטח אצלך בוועדה, על הסטרטאפ ניישן והטכנולוגיה.

<אלעד גולדנברג: אני רוצה לקרוא לזה אי-קומרס ניישן.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת אנחנו אומה של מסחר אלקטרוני של הקונים - דיברנו, זה די ברור.

<אלעד גולדנברג: אנחנו מרוחקים, יוקר המחייה.

<אלעד גולדנברג: המוכרים – אנשים שהם יזמים.

<אלעד גולדנברג: זה לא היזמים שהולכים ומגייסים כסף מקרנות הון סיכון, אבל זה אנשים שהולכים ובין אם יש להם חנות והם הופכים אותה להיות אינטרנטית, הם הופכים להיות לא מלוקאלי לארצי אפילו, אם הופכים להיות מלוקאלי לגלובאלי מיד.

<אלעד גולדנברג: אני עובד עם אנשים.

<אלעד גולדנברג: יש לנו סיפור על אדם מדהים בשם קובי מאשדוד, שיש לו חנות למוצרי עור.

<אלעד גולדנברג: הייתה לו, אפשר להגיד.

<אלעד גולדנברג: הוא היה מייבא מוצרים מסין.

<אלעד גולדנברג: הוא למעשה סגר אותה כי הוא הבין שהרווחיות שלו באינטרנט הרבה יותר גבוהה מלשלם שכירות, מלשלם מטר רבוע, מלשלם מחסן, מלשלם על עובדים.

<אלעד גולדנברג: או ואשתו מנהלים עסק מהבית.

<אלעד גולדנברג: אני לא רוצה שזה יישמע קל, לנהל עסק באינטרנט זה לא להיכנס לאינטרנט, ללחוץ על כמה מקשים והכסף נכנס.

<אלעד גולדנברג: יש פה עבודה מאומצת.

אורי מקלב: יש לזה גם משמעויות.

<אלעד גולדנברג: זה בניית מוניטין, זה לקוחות חוזרים, זה גיוס לקוחות חדשים, זה ניהול מלאי.

<אלעד גולדנברג: בעצם זה אדם אחד, לפעמים שניים או שלושה, שצריכים הבנה בהמון תחומים.

<אלעד גולדנברג: עכשיו, חשוב לי להגיד פה שזה לא נחלת המרכז, אלא להיפך, אנחנו רואים את זה קורה בפריפריה גם הרבה יותר.

<אלעד גולדנברג: זה חוצה מגזרים.

<אלעד גולדנברג: יש לנו אנשים שמוכרים בפלטפורמה מהמגזר הערבי ומהמגזר החרדי, או מין הסתם עולים מברית המועצות לשעבר, שיש להם יתרון אדיר בשפה, למכור מכאן למדינות שהם באו מהן.

איילת נחמיאס ורבין: אלעד, מתחילים פשוט להציק לי בווטסאפ.

איילת נחמיאס ורבין: תגיד לי עד כמה אתם תופסים את התפקיד שלכם כמחנכים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה מדי פעם שאתם עושים כנסים כדי ללמד מסחר אלקטרוני, כי יש גם את מה שאנחנו יודעים כפגיעה בעסקים קטנים מקומיים כתוצאה מהעלייה המאד דרמטית ברכישות באינטרנט, שבסך הכל שוב, היא גם מלחמה ביוקר המחייה ובסך הכל ישראל היא מדינה מתקדמת והיא חלק מהעולם הגלובאלי, אז זה לא משהו רע.

איילת נחמיאס ורבין: השאלה היא איך עושים את זה באמת לגרום לאנשים להנות, אפילו אם בן אדם למשל מחזיק חנות, שיידע להנות גם מהמסחר האלקטרוני במקביל.

אורי מקלב: שילוב.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: כי סיפור כזה כמו של קובי מאשדוד הוא סיפור טוב והוא ספר רע, כי בסוף הוא סיפור גם על עסק שנסגר או שנפתח בצורה אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: נשאלת גם השאלה המאד מאד חשובה, באיזה נסיבות הוא כבר סגר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: כשהוא נדחק לפינה ונשאר עם חובות, או שהוא הצליח לסגור את זה, To cut his losses short, כלומר לקצץ את ההפסדים שלו ולהצטרף לעולם המתקדם.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת עד כמה אתם גם שואלים את עצמכם את השאלות הערכיות האלה, זה גם חשוב בהקשר של היום הזה.

אורי מקלב: עשיתם מחקר שזה משפיע גם על העסקים האחרים, הקיימים, או שזה גורם לאנשים להשתלב?

אורי מקלב: מה מידת ההשפעה כשזה מכוון לכיוון הקנייה המקוונת לגבי עסקים קיימים, כפי שאמרה חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

<אלעד גולדנברג: אז אני אגיד לכם.

<אלעד גולדנברג: ראשית אני רואה את האינטרנט כהזדמנות, לא כאיום.

<אלעד גולדנברג: גם עבור העסקים קטנים וגם כשאמר פה ראש המועצה קודם, בעיני זאת הזדמנות מאד גדולה עבור העסקים.

<אלעד גולדנברג: אני רוצה לתת לכם דוגמא מארצות הברית.

<אלעד גולדנברג: בארצות הברית באמצע השנה שעברה העלה הנשיא האמריקאי והוא חתם על צו, את גובה הפטור מייבוא אישי.

<אלעד גולדנברג: בישראל, ידוע לכם, הגובה הוא 75 דולר, הוא הועלה לפני כמה שנים מ-50 דולר.

<אלעד גולדנברג: בארצות הברית הפטור עלה מ-200 ל-800 דולר.

<אלעד גולדנברג: תחשבו, זה יותר מפי עשרה מישראל, הפטור העומד על ייבוא אישי.

<אלעד גולדנברג: אם היום אנחנו מזמינים חולצה, אוזניות או קוקיות שציינת קודם, שם הם יכולים להזמין כבר מיקסר למטבח ואת האייפון החדש שייצא ואני רוצה להזמין אותו בלי מיסים.

<אלעד גולדנברג: האקט הזה, של שינוי הפטור או בעצם הגדלת הפטור, בא במטרה לעודד את הייצוא דווקא.

<אלעד גולדנברג: כי אם אנחנו מייצרים עכשיו לאנשים אפשרות לקנות מוצרים - - -

אורי מקלב: אני חושב שטראמפ לא יודע את זה.

אורי מקלב: אם הוא יידע את זה, יכול להיות שהוא ישנה את זה.

<אלעד גולדנברג: יכול להיות.

<אלעד גולדנברג: אני הייתי שמח שאנחנו נלמד כמה דברים טובים מהעולם, כי היום אם אנחנו מסתכלים איפה אנחנו ביחס לפטור, אנחנו יותר קרובים למדינות כמו אירן, גואטמלה ואקוודור, מאשר למדינות כמו אוסטרליה, ארצות הברית והאיחוד האירופאי.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת אם אנחנו רוצים להשוות את עצמנו - - -

אורי מקלב: במה אתם יכולים היום לעזור?

אורי מקלב: אתם עוזרים היום לכל עסק?

איילת נחמיאס ורבין: איך אתם עוזרים לעסקים?

אורי מקלב: אדם שיש לו עכשיו רעיון או יוזמה - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני יודע, אני מגיעה מהמגזר העסקי.

איילת נחמיאס ורבין: אתם בעצם פיתחתם טריטוריה חדשה.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמו שהולכים לטריטוריה כשהמצב באירופה נהיה גרוע, אז אתה הלכת לחפש את השוק בדרום אמריקה.

איילת נחמיאס ורבין: כל פעם כשיש לך עסק ואני מדברת פה על יצואנים, פה הוא מדבר על עסקים עוד יותר קטנים מזה, אבל בסוף אותה טריטוריה שלא ידועה ועדיין לא חרושה, לפחות מנקודת מבטו של הקמעונאי הקטן או אפילו קמעונאי אינטרנטי.

איילת נחמיאס ורבין: אז השאלה באמת מה אתם עושים, מעבר נניח לצורך העניין שאנחנו נדחף לזה, נניח שיעלו את גובה תקרת הפטור, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: הרבה יותר מעניין אותי לדעת מה אתם עושים כדי לעודד את זה וכדי שזה לא יהיה על חשבון, שזה יעזור לעסקים קטנים מסוימים ויהיה על חשבון עסקים קטנים אחרים.

<אלעד גולדנברג: אני חושב שכמו כל עסק, הוא צריך למצוא את הייחודיות שלו.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת גם עסק קטן, בין אם הוא מוכר מוצר כזה או אחר, הוא צריך להיות מיוחד.

<אלעד גולדנברג: הוא צריך להביא ערך ללקוח, בין אם זה במוצרים שהוא מוכר, בשירות שהוא מוכר.

<אלעד גולדנברג: אני חושב שגם עסקים שרואים איום באינטרנט, ודרך אגב, זה לא רק הקטנים.

<אלעד גולדנברג: אתם גם שומעים את זה גם מהעסקים, מהקמעונאים הגדולים, שנלחמים בייבוא האישי בחו"ל, כי הם טוענים שהם לא יכולים - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה המחזור הכי גדול של עסק ישראלי שמוכר דרככם, אתה יודע להגיד?

<אלעד גולדנברג: מהעסקים הגדולים?

<אלעד גולדנברג: יש לנו במיליוני דולרים בחודש, אבל מדובר גם על עסקים שהם יכולים להיות יצרנים ישראלים או קמעונאיים ישראלים שפתחו גם אפיק מכירה גלובאלי.

<אלעד גולדנברג: אני רוצה להגיד לכם שיש לנו 8,000 ישראלים היום שמתפרנסים מהפלטפורמה שלנו.

<אלעד גולדנברג: כשאני אומר פרנסה, זאת משכורת מלאה הביתה.

<אלעד גולדנברג: כשמסתכלים על ארצות הברית, מיליון וחצי אמריקאים מתפרנסים היום ממכירה ב-Ebay.

<אלעד גולדנברג: בצד זה, לשאלתך קודם, מדובר על כמה אלפי ישראלים שמרוויחים בין 500 ל-1,000 דולר בחודש, שזה משנה משמעותית את האופן שהם מתנהלים בבית.

<אלעד גולדנברג: הם פתאום יכולים לקנות יותר, הם פתאום יכולים לחסוך יותר ואחרי זה יש לנו למעלה מ-10,000 מוכרים נוספים, שהם מוכרים ארעיים.

<אלעד גולדנברג: הם מוכרים פה פריט, שם פריט.

איילת נחמיאס ורבין: כסף כיס.

<אלעד גולדנברג: כסף כיס.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת אני מדבר איתכם על סך הכל כ-30,000 ישראלים שמוכרים בפלטפורמה שלנו.

<אלעד גולדנברג: מה אנחנו מציעים להם?

<אלעד גולדנברג: אנחנו מציעים בעצם חיבור מישראל ל-170 מיליון לקוחות בעולם.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת בעיני, כמו ששאלת, עסק לא חייב לבוא על חשבון.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת אם אני עובד עם אישה מקסימה שהיא יצירתית ומייצרת שרשראות בבית, היכולת שלה לעשות מזה עסק בישראל הוא מן הסתם מוגבל.

<אלעד גולדנברג: הוא מוגבל בדרך כלל לעיר שבה היא גרה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מוריד לה חסמים, כן.

<אלעד גולדנברג: ופתאום פה יש לה אפשרות להגיע לקהלים בכל מקום בעולם.

אורי מקלב: זה גם פותח לה אפיקים חדשים.

<אלעד גולדנברג: כמובן שאנחנו מעניקים גם הדרכות, המון מידע בעברית שתרגמנו, תהליכים, כלים מסוימים, התחברנו.

<אלעד גולדנברג: ציינתם את דואר ישראל.

<אלעד גולדנברג: דואר ישראל הוא ערוץ הייצוא המרכזי מישראל היום ויש להם מגוון פתרונות שעוזרים לנו להגיע ללקוחות בכל העולם.

איילת נחמיאס ורבין: אולי אתם תביאו את הדברים מהרחפנים.

אורי מקלב: ומה עם הייבוא?

<אלעד גולדנברג: את זה תצטרך לשאול את רשות התעופה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה שהיום אמזון יודעת להביא את מה שאתה מזמין עם רחפנים.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב.

אורי מקלב: עם רחפנים, בטח.

אורי מקלב: הוועדה הזאת שמעה את הדברים האלה ראשונה.

אורי מקלב: בדברים האלה אנחנו יודעים טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אין כמו ועדת המדע.

אורי מקלב: תיכף את הספיישלים נעשה.

אורי מקלב: יש כבר עכשיו ניסוי במדינה ערבית דווקא, על חיסכון זמן.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על שנה, זה כבר שנת אור בדברים האלה.

אורי מקלב: בכל אופן, אתם מרוצים מרמת הביצוע של השינוע כאן בארץ?

אורי מקלב: אני מדבר עכשיו על דברים שמביאים מחוץ לארץ לארץ.

<אלעד גולדנברג: תראה, אני חושב שיש מקום לשיפור.

<אלעד גולדנברג: התחיל שיפור מאד משמעותי.

<אלעד גולדנברג: מן הסתם אנחנו עובדים עם דואר ישראל בצורה מאד צמודה.

<אלעד גולדנברג: מה שמדהים אותי זה שלאור כל הביקורת שאנחנו שומעים על דואר ישראל, זה לא מונע מהישראלים להמשיך לקנות, ואני חושב שאם אנחנו נראה את השיפור, אנחנו נראה כאן שינוי עוד יותר משמעותי בדפוסי ההתנהגות והצריכה של ישראלים, שמונעים בעיקר מחיסכון ומהעובדה שיקר בישראל.

<אלעד גולדנברג: הם מחפשים את האלטרנטיבה.

איילת נחמיאס ורבין: איזה אחוז משתמשים בדואר ואיזה אחוז משתמשים בחבילות עד הבית?

<אלעד גולדנברג: אני הייתי אומר שלמעלה מ-90% משתמשים בשירותי הדואר היום, בעיקר בגלל המחיר.

<אלעד גולדנברג: כי שירותי האקספרס מהחברות שציינו, בדרך כלל יעלו הרבה יותר משווי המוצר שהזמנת באינטרנט.

אורי מקלב: אנחנו קיימנו כאן דיון בתחום של שינוי מדיניות ברשות המיסים לגבי חלק מהחסמים, שבדואר הזמן היה בגלל המכס, שהוא עיכב דברים.

אורי מקלב: היום אני חושב, אני לא יודע, שקצת התייעלו בעניין הזה, אולי על חשבון הכנסות.

איילת נחמיאס ורבין: אלעד בטח יודע להגיד לך זמן המתנה ממוצע.

<אלעד גולדנברג: אפרופו העלאת התקרה של הפטור, היא גם אמורה לפתור את כל זה, כי היום ממנים חבילות של עד 75 דולר.

<אלעד גולדנברג: אני יכול להגיד לכם, בפלטפורמות האינטרנט הגלובאליות שצוינו פה – אמזון, עלי אקספרס, Ebay, מחיר הקנייה הממוצע הוא בין 20 ל-25 דולר.

<אלעד גולדנברג: זאת אומרת כ-99% מהפריטים שמגיעים לישראל הם גם ככה מתחת לזה, וחלק גדול מהעיכוב היום נגרם בגלל הפעילות הזאת, שגם אם אתה דוגם אחוז מתוך 50 מיליון חבילות, כבר מדובר על עיכוב אדיר בתהליך, שהוא הרבה פעמים לא בגלל דואר ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

<אלעד גולדנברג: תודה.

אורי מקלב: יש לי עוד שאלה אחת.

אורי מקלב: קודם כל אנחנו באמת רוצים להודות לך על כך שאתם מקדמים את הנושאים, נותנים עידוד לאנשים והדרכה לאנשים, שזה דבר חשוב.

אורי מקלב: אני רק רוצה לשאול שאלה.

אורי מקלב: האם אנשים מחביאים את זה שהם מישראל, האם יש איזו תופעה של החרמה בגלל שזה מוצרים ישראלים, או בגלל שהחברה פועלת בישראל?

אורי מקלב: האם יש אנשים שמסתירים את הפעילות שלהם שהיא ישראלית, בגלל שהם חוששים, יש אולי ניסיון לפריצות ודברים כאלה?

אורי מקלב: ועדת המדע דנה בדברים.

אורי מקלב: זה אמנם לא בדיוק הנושא של היום, אבל גם זה מעניין.

<אלעד גולדנברג: תראה, זאת שאלה מעניינת שאני באמת מקבל אותה הרבה.

<אלעד גולדנברג: הרבה פעמים גם מהאנשים שרוצים למכור.

<אלעד גולדנברג: הם שואלים אותי תגיד, מה, יפלו אותי כי אני ישראלי?

<אלעד גולדנברג: אני אומר שבהרבה מקומות זה בדיוק ההיפך.

<אלעד גולדנברג: כי כשאתה קונה, בין אם זה יהלום ישראלי, שמוכר כיהלום מאד איכותי ועשינו פה פרויקט עם הבורסה ליהלומים, שאתם מכירים, זה העולם אולי הכי אולד-פשן בדרך שהוא מתנהל, והיום הוא מוכר דיגיטאלית מוצרים שאולי הכי קשה גם לקנות אותם, כי ההערכה היא מאד סובייקטיבית.

אורי מקלב: מאד.

<אלעד גולדנברג: או מוצרי טיפוח שדיברנו עליהם.

<אלעד גולדנברג: הרבה פעמים למוכר הישראלי או למוצר הישראלי יש עדיפות.

<אלעד גולדנברג: אני לא אגיד שזה במאה אחוז נכון, כי מי שנשאר ורוצה לקבל החלטות כאלה או אחרות על בסיס המדינה שממנה מגיע המוכר, אני אגיד לכם.

<אלעד גולדנברג: תראו, באמת בעולם האינטרנט או בעולם הצרכנות בכלל, הפוליטיקה לא קיימת.

<אלעד גולדנברג: לקוח בקצה אחד של העולם מחפש מוצר זול ומוצר שיתאים לו, ואני אומר באמת, בשיא הכנות, לא מעניין אותו מאיפה זה יגיע.

<אלעד גולדנברג: דייב קודם דיבר קצת - - -

אורי מקלב: גם הישראלי מתנהג ככה, כן.

<אלעד גולדנברג: סליחה?

אורי מקלב: גם הישראלי, כשהוא צרכן.

<אלעד גולדנברג: גם הישראלים, חד משמעית.

<אלעד גולדנברג: ואנחנו גם שולחים מישראל למדינות שאנחנו פחות ביחסים טובים איתם וזה עובר דרך מדינות אחרות, שבעצם - - -

אורי מקלב: אלעד, הנושא הטכנולוגי למשל משפר והוא אפילו והיום הוא אחד מהמקדמים את היחסים הבין לאומיים שלנו.

אורי מקלב: יחסי החוץ שלנו, חלקם מושתתים גם כן על הטכנולוגיה.

אורי מקלב: מדינות רבות רוצות באמת את הקשר עם ישראל, שמה שמניע אותם מבחינתם זה הטכנולוגיה, קדמת הטכנולוגיה, ההתחדשות הטכנולוגית והם מציינים.

אורי מקלב: אתה תשמע היום גם את ראש הממשלה כשהוא מבקר, כל הנאומים האלה זה מה שהיום.

אורי מקלב: פחות שלום, לא שלום.

אורי מקלב: על זה כבר פחות מדברים.

אורי מקלב: היום מדברים על פורצי דרך, על קדמת הטכנולוגיה.

אורי מקלב: רוצים את הקשרים הטכנולוגים והפיתוחים אצלנו.

אורי מקלב: זה היום החלק החשוב.

אורי מקלב: יכול להיות שעוד נרצה לחזור אליך, הדברים באמת הרשימו אותנו מאד.

אורי מקלב: נשמע כעת את זאב חיות, מנכ"ל עמותת ידידי עתידים.

<זאב חיות: אמר רועי פולקמן - - -

אורי מקלב: אני גם רוצה לציין בשקיפות מלאה על כך שהיה מדובר שתהיה כאן מצגת ואולי הדברים היו נראים במצגת יותר, אבל אנחנו דילגנו על המצגות מכל מיני סיבות, אבל זה לא פגם בשום דבר באיכות של הדברים.

<זאב חיות: בסדר גמור.

<זאב חיות: אמר חבר הכנסת רועי פולקמן, שאתר נחיתה ופייסבוק וכו' זה דבר בסיסי וטבעי ובואו נלך למה שנקרא לכיתה ב'.

<זאב חיות: אז מסתבר שבפריפריה המצב הוא לא כזה.

<זאב חיות: קודם כל קצת נתונים.

<זאב חיות: יש כ-550,000 עסקים קטנים ובינוניים במדינת ישראל.

<זאב חיות: 35% מהם בפריפריה.

<זאב חיות: כלומר סדר גודל של 200,000.

<זאב חיות: אגב, חלק לא קטן מהם הם משהו שלא שייך לשוק העולמי ועוסק בתיירות.

<זאב חיות: הרבה מאד תיירות פנים בגליל, בנגב.

<זאב חיות: הנוכחות שלהם ברשת, של העסקים בפריפריה, היא ב-40% פחות מאשר הנוכחות במרכז הארץ.

<זאב חיות: זה הניתוח שנעשה.

<זאב חיות: אני חוזר על הנתון - - -

אורי מקלב: כן, כן, הבנתי שיש כ-200,000 עסקים קטנים.

<זאב חיות: 200,000 עסקים קטנים ובינוניים בפריפריה והנוכחות שלהם ברשת היא ב-40% פחות מאשר במרכז, וזו הייתה המוטיבציה לפרויקט הזה.

<זאב חיות: מילה על הפרויקט.

<זאב חיות: זה התארגנות של גוגל, ויקס, ישראל דיגיטאלית ועמותת עתידים.

<זאב חיות: עמותת עתידים היא עמותה שמקדמת צעירים ובני נוער להשכלה גבוהה ביישובי הפריפריה ויש לה 6,000 בוגרים.

<זאב חיות: שאלנו איך הבוגרים חוזרים ותורמים ליישובים שמהם הם באו והבנו שהנושא הזה של העסקים הקטנים והבינוניים, לאנשים טכנולוגים – הם רובם מהנדסים – זאת הדרך הכי נכונה.

<זאב חיות: חברו יחד ארבעת הארגונים האלה.

<זאב חיות: אנחנו מביאים את המתנדבים ומנהלים את הפרויקט.

<זאב חיות: גוגל, ויקס שתורמת את הרישיונות הראשונים.

<זאב חיות: כל עסק - - -

אורי מקלב: יש משרדים ממשלתיים שאתם עומדים איתם בקשר, או אתם עובדים לבד, עצמאית?

אורי מקלב: איך אתם מגיעים לכל המקומות האלה, דרך הרשויות המקומיות?

<זאב חיות: אנחנו מגיעים דרך הרשויות.

<זאב חיות: הפרויקט הוא די בתחילתו, אני תיכף אתאר אוו במילה.

אורי מקלב: זה נשמע אמנם טוב, אבל - - -

<זאב חיות: דרך הרשויות המקומיות, דרך גופים שעוסקים בעסקים קטנים ובינוניים, התאחדות התעשיינים וכו'.

<זאב חיות: כל מי שיכול לחבר אותנו לדבר הזה.

<זאב חיות: אגב, אנחנו חווים שזה לא כל כך פשוט.

<זאב חיות: אותה חרדה וחשש בכלל להיכנס לנושא הזה עדיין קיימים.

<זאב חיות: העסק מקבל אתר נחיתה, מקבל כניסה לרשתות החברתיות, נוכחות של גוגל, מפות של גוגל ווייז, שזה דבר מאד מאד חשוב, בעיקר בעסקים - - -

אורי מקלב: ללא תשלום או שזה רק ליווי?

<זאב חיות: זה ללא תשלום.

<זאב חיות: כל הסיפור הזה הוא ללא תשלום וכל ההדרכה היא על בסיס מתנדבים, שמתנדבים.

<יפה זמיר: אם זה היה בתשלום לא היינו יכולים לעמוד בזה.

אורי מקלב: עצם ההדרכה.

<זאב חיות: אז זה הרעיון המרכזי שזה יקל על העסקים שגם ככה - - -

אורי מקלב: רמי ויפה זמיר, בלי הדברים האלה בעצם לא הייתם יכולים לעלות.

<רמי זמיר: לא.

אורי מקלב: אז זה רק מציף שבלי זה.

אורי מקלב: והם אחד מיני רבים, אנשים שרוצים בשלב מסוים בחיים, יש להם רעיונות, הם מיצו את החלק או לא מיצו, לא משנה, וזה יכול להיות גם באמצע החיים, גם בתחילת החיים.

אורי מקלב: זה הרי לא משנה, אבל אני חושב שאנשים, דווקא בפריפריה מחפשים את ההזדמנויות האלה, הם מוכנים להשקיע ושאין לכם גם הרבה אלטרנטיבות.

אורי מקלב: האלטרנטיבות שלהם גם מצומצמות בבחינות מסוימות.

אורי מקלב: דווקא זה יכול להיות פרויקט שראוי לציון וצריך מאד להצליח, אבל תלוי גם כמה.

אורי מקלב: אני מבין ששיתוף פעולה יש לכם.

<זאב חיות: יש שיתוף פעולה מלא.

<זאב חיות: אנחנו מכוונים בשלב הראשון או הפרויקט כרגע הוא ל-10,000 עסקים ביישובי הפריפריה, כמו שאמרתי.

<זאב חיות: אנחנו מפעילים 600 מתנדבים שלנו כדי לבצע את הפרויקט הזה.

אורי מקלב: אם עסק פונה למשרד הכלכלה – ואני שואל את זה את ד"ר ניר בן אהרון – יידעו להפנות?

אורי מקלב: ד"ר ניר בן אהרון, אני הפניתי שאלה אליך.

אורי מקלב: משרד הכלכלה היום יודע להפנות עסקים שבאים ומטבע הדברים אנשים מכירים דבר ראשון את המשרדים הממשלתיים.

אורי מקלב: אתם יודעים להפנות לעמותה שעושה פעילות כזאת?

אורי מקלב: אתם מכירים את הפעילות שלה?

<ניר בן אהרון: אני אציג את עצמי.

אורי מקלב: לא, זו רק שאלה.

<ניר בן אהרון: התשובה היא כן.

<ניר בן אהרון: יש לנו פרויקט למסחר מקוון, שאנחנו מפעילים ויש לנו קורסים של מסחר מקוון שאנחנו נותנים במסגרת המעוף.

אורי מקלב: תיכף נשמע אותך.

אורי מקלב: אני רק שואל אם אתם מכוונים רק לדברים שלכם, או שאתם מכוונים גם ל - - -

<ניר בן אהרון: התשובה היא שאנחנו מכוונים לגבי כל מי שפועל.

אורי מקלב: עמותת ידידי עתידים נמצאים אצלכם באתר האינטרנט, בתור עמותה שמכוונת?

אורי מקלב: אני רואה את זה כדבר ראשון.

<ניר בן אהרון: אם באתר האינטרנט שלנו, אני לא יודע.

<ניר בן אהרון: יכול להיות שלא, אבל אתר האינטרנט שלנו עכשיו הוא בבנייה.

<ניר בן אהרון: בוא נגיד ככה, אם זה לא נמצא, אז זה לא מתוך כוונה.

<ניר בן אהרון: שיפנו אלינו ונשמח לשים.

אורי מקלב: אנחנו נחזור אליך תיכף.

אורי מקלב: אתה סיימת את הדברים?

אורי מקלב: יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

אורי מקלב: מגוגל?

<אברהם בר: כן, אני ארצה להגיד כמה מילים.

<אברהם בר: קודם כל תודה לאדוני יושב הראש.

<אברהם בר: שמי אבי בר מגוגל.

<אברהם בר: רציתי באמת לברך על הדיון הזה, בו באמת שנה שנייה שאנחנו מגיעים לכאן והנושא הוא מאד חשוב.

<אברהם בר: בשתי מילים אני רוצה להזכיר כמה דברים שעשינו כדי לקדם עסקים קטנים בשנים האחרונות.

<אברהם בר: התחלנו לפני כמה שנים באמת עם נוכחות הכי בסיסית של עסקים קטנים ברשת בפרויקט שנקרא עסקים צומחים ברשת ואני מאד מבין את מה שחבר הכנסת פולקמן אמר.

<אברהם בר: אבל כמו שאמר זאב חיות כרגע, בפריפריה זה פשוט לא נכון.

<אברהם בר: זאת אומרת הם כן נמצאים בשלב של דף נחיתה, עמוד בפייסבוק ודברים כאלה זה מה שיקפיץ אותם למדרגה הבאה ולשם אנחנו מכוונים.

<אברהם בר: כ-10,000 עסקים ביישובי הפריפריה יעשו את הצעדים הראשונים שלהם באינטרנט ולאחר מכן במסחר אלקטרוני.

<אברהם בר: קודם כל אני רוצה גם לקרוא לכל חברה אחרת, שרוצה לקחת בזה חלק, להצטרף אלינו.

<אברהם בר: וזהו.

<אברהם בר: אם יש שאלות.

אורי מקלב: חשוב מאד.

אורי מקלב: אנחנו מאד מעריכים את הפעילות הזאת.

אורי מקלב: חיים חלפון.

אורי מקלב: אנחנו נתחיל להתכנס.

<חיים חלפון: אני מגרופון.

<חיים חלפון: הרבה מהדברים שנאמרו כאן משתלבים מאד עם הפעילות שלנו, גם בנגיעה בפריפריה וגם בנגיעה בתזרים המזומנים.

אורי מקלב: תסביר מי אתם.

אורי מקלב: אתם חברה?

<חיים חלפון: גרופון נולדה בשנת 2008 בארצות הברית בעקבות המשבר הכלכלי, עם פלטפורמה ייחודית שבעצם מייצרת אפליית מחירים שגורמת לעסקים להנגיש את עצמם ברשת למול מגוון רחב של צרכנים.

<חיים חלפון: לצורך העניין, מסעדה תעשה הנחה של 50% לתקופה מאד מוגבלת, תמשוך אליה המון צרכנים, גם בשביל היכרות עם אותה מסעדה וגם מתוך כוונה שהם גם יחזרו בעתיד.

<חיים חלפון: זה התרחב למגוון רחב של עולמות, גם עסקים מקומיים, גם עסקים בתחום התיירות, אפילו ספקים גדולים, גם בתחום המוצרים.

<חיים חלפון: החברה פועלת היום ב-36 מדינות, כאשר כל מדינה היא בעצם גוף עצמאי, בניגוד אולי ל-Ebay, שזה יודע לעבור מלוקאלי לגלובאלי.

<חיים חלפון: ההתמקדות היא בתוך מדינה.

<חיים חלפון: בבריטניה כל הפעילות של גרופון היא לטובת אותם עסקים וצרכנים מקומיים וכנ"ל בישראל.

<חיים חלפון: יש לנו מעל 2 מיליון משתמשים פעילים היום בארץ, שכנראה גם בחדר הזה האחוז הוא מאד מאד גבוה ויש לנו מעל 10,000 עסקים שעושים איתנו פעילות שוטפת, פעילות רבעונית על פי תכנון שווקי שלהם.

<חיים חלפון: כל הרעיון זה בעצם מבחינת בית העסק לגדר את הסיכון ביציאה לקמפיין שיווקי גם ברשת וגם באופן מסורתי, שבעצם רק אם הייתה הצרכה והייתה מכירה, בית העסק ישלם את העמלה ואם - - -

אורי מקלב: ויש גידול בהיקפים?

<חיים חלפון: משמעותי מאד.

<חיים חלפון: אנחנו פועלים בארץ שש שנים.

אורי מקלב: אני רק שואל לעצמי, אני אומר לכם את זה בגלוי, יכול להיות שבישראל המהירות אומרת שזה בעצם גל וזה יחזור חזרה?

אורי מקלב: להיכרות, השוק הישראלי סקרן כי רוצים לראות, אז את הכל עושים מהר מאד.

אורי מקלב: אנחנו היינו הצרכנים המהירים של הפלאפונים, הרבה יותר מהר מארצות הברית במספר מכשיר לבן אדם, במהירות הכניסה.

אורי מקלב: יש עוד כמה דברים שאנחנו מהירים בעניין הזה.

אורי מקלב: זה הטבע הטוב שיש היום.

אורי מקלב: השאלה אם זה משהו שרק מתחיל, זה רק הקצה או שאתם רואים את זה כדבר שהוא בתחילת הדרך, או שזה כבר משהו שהגענו לשיא או הגענו לאיזה מקום.

אורי מקלב: - - - בעניין הזה?

<חיים חלפון: אני רוצה להגיד שאלף נסתכל גלובאלית וגם בהשוואה גלובאלית, כי זה לא טרנד.

<חיים חלפון: זאת אומרת זה לא משהו שיהיה ויעלם.

<חיים חלפון: כבני אדם אנחנו מתנהלים בערך 10,000 שנה בשיטות מסחר של פנים מול פנים – למשש, לגעת, להתמקח.

<חיים חלפון: התחלת בזה את הדיון.

<חיים חלפון: בסך הכל רק בשנת - - -

אורי מקלב: בעיני זה לא 10,000 שנה, בעיני זה רק 5,000 שנה, אבל לא משנה.

אורי מקלב: בסדר, לא נתווכח על זה.

<חיים חלפון: צודק, 5,000 פלוס.

<חיים חלפון: המסחר האלקטרוני התחיל רק בשנת 1995.

<חיים חלפון: זאת אומרת זה רק 22 שנה.

אורי מקלב: זה עוד לא התחיל.

<חיים חלפון: זה רק בחיתולים.

<חיים חלפון: בישראל היום דרך אגב אנחנו מעריכים שאחוז וחצי מהתוצר, מהתמ"ג, בעצם קיים באון ליין.

<חיים חלפון: מדינה כמו דרום קוריאה היום, כ-18% מהתמ"ג כבר קורה באון ליין.

<חיים חלפון: בבריטניה זה בערך 9%.

<חיים חלפון: בארצות הברית זה 8%.

<חיים חלפון: אנחנו מדברים על זה שאנחנו כמה שנים אחורה וזה פה יגיע ויתעצם.

<חיים חלפון: להיפך זה - - -

<שירה פרידה שמש: כמה אנחנו?

<חיים חלפון: אנחנו אחוז וחצי.

<חיים חלפון: מדובר על בערך 12 מיליארד שקלים בשנה.

אורי מקלב: את רצית להוסיף משהו בעניין הזה?

<שירה פרידה שמש: לעניין אנחנו, בכלל תחום הפינטק בעולם-.

<שירה פרידה שמש: שמי שירה פרידה שמש, אני ממונה על תחום הפינטק מטעם לה"ב, לכלל העסקים הקטנים והבינוניים בישראל.

אורי מקלב: אתה סיימת את הדברים?

אורי מקלב: את רק רצית להוסיף משהו אז העברתי לך את רשות הדיבור.

אורי מקלב: אתה רצית להוסיף עוד משהו?

<חיים חלפון: לא, אני מתחבר לדברים שאנחנו פה גם במגמה להישאר ולהתפתח כל הזמן.

<חיים חלפון: הצרכן הישראלי הוא מאד מאד ער לנושא התחרותי ולחיסכון ופתרונות כאלה, כמו שלנו, מה שנקרא מלווים את זה קדימה.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: פרידה בבקשה, ולאחר מכן גולן טובי.

אורי מקלב: הוא נמצא?

אורי מקלב: ממרכז מט"י?

אורי מקלב: בבקשה שירה פרידה שמש.

<שירה פרידה שמש: שירה פרידה שמש, אני ממונה על תחום הפינטק מטעם לה"ב, שזה ארגון של כ-45 ארגונים שפועלים למען העסקים הקטנים והבינוניים בישראל, שלמעשה היום הזה מופעל מטעם הארגון הזה.

אורי מקלב: בשיתוף אנחנו קוראים לזה.

<שירה פרידה שמש: בשיתוף עם הארגון הזה.

<שירה פרידה שמש: בנושא ששאלת קודם, תחום הפינטק בעולם הוא די בתחילת דרכו.

<שירה פרידה שמש: תחום הפינטק, טכנולוגיות פיננסיות, נוגע למעשה בכל תחומי החיים שלנו, בין אם אנחנו בעלי עסקים או צרכן מן השורה.

<שירה פרידה שמש: בנושא של עסקים קטנים ובינוניים, זה רק קצה הקרחון.

<שירה פרידה שמש: עדיין אין פיתוח ממשי של טכנולוגיות שעונות על הצרכים של העסקים הקטנים והבינוניים בכלל בעולם והצורך הזה קיים.

<שירה פרידה שמש: יש הרבה מאד מדינות, ביניהן אנחנו מתחילים להניע את זה גם בישראל, שמתחילות לחפש את הטכנולוגיות האלה בשביל לסייע לאותם בעלי העסקים.

<שירה פרידה שמש: הבעייתיות בתחום הזה זה למעשה הדה ספסיפיקציה של אותם עסקים, כל אחד מתעסק בתחום אחר, והתשתית שכל בעל עסק למעשה פועל בה, היא תשתית שונה.

<שירה פרידה שמש: הבעייתיות הכי גדולה לדעתי שבעלי עסקים קטנים ובינוניים מתמודדים איתה וגם בין אם זה בחנות פיזית או חנות אינטרנטית בדוגמא הזאת, זה למעשה הניהול של העסק.

<שירה פרידה שמש: אם זה התשתית, אם זה הלוגיסטיקה והטכנולוגיה יכולה לסייע ולהקל מבחינת האופן הניהולי, אבל היא לא מפחיתה את הצורך בפיתוח מיומנויות הניהול של אותו בעל עסק.

<שירה פרידה שמש: כי אם בעל העסק לא יידע לנהל את תזרים המזומנים שלו, זה לא יעבוד לו.

<שירה פרידה שמש: אם הוא לא יידע לשווק, אז אם הוא משווק לחנות פיזית או חנות אינטרנטית, בשורה התחתונה זה אותו דבר.

<שירה פרידה שמש: מה שאנחנו היום עושים בלה"ב ובזה אני אסכם, למעשה תחום הפינטק מסייע לעסקים בהרבה מאד תחומים.

<שירה פרידה שמש: אחד התחומים זה מימון.

<שירה פרידה שמש: אפשרות לקבל מימון באמצעות גורמים שהם חוץ בנקאיים, כמו הבידיבנק או בלנדר.

<שירה פרידה שמש: כמובן הקרנות, אבל לבעלי עסקים שלא הולכים לכל ההליך שלוקח הרבה זמן של הקרנות, או לא יכולים או לא מעוניינים לקבל אשראי מתוך הבנק, יכולים לקבל את זה באמצעות גורמים חוץ בנקאיים.

<שירה פרידה שמש: העברות כספים בין אנשים או בין עסקים או מלקוח לעסק, זה גם תחום שהוא יחסית מאד מאד מפותח בנושא של הפינטק בכלל בעולם וגם בישראל.

<שירה פרידה שמש: מסחר מקוון שזה חוצה גבולות גיאוגרפיים בין הפריפריה בתוך ישראל וישראל כפריפריה בעולם.

<שירה פרידה שמש: בואו נודה, אנחנו לא המדינה הכי גדולה.

<שירה פרידה שמש: אנחנו עושים יחסית רעש, אבל לא המדינה הכי גדולה.

<שירה פרידה שמש: והיתרון של המסחר המקוון, זה או להציג את עצמנו כעסק בתוך מדינת ישראל ולהגיע לכל מקום חוצה גבולות כמובן, או לטשטש באמת הזהות וכן להגדיל את המחזור שלנו, גם למדינות שאין לנו הסכם סחר איתן.

<שירה פרידה שמש: מה שלה"ב עושים אחד, אני אסגור בזה, אנחנו עושים כנס באוקטובר שמביא גורמים מכל העולם לישראל, עם מיזמים חדשים.

<שירה פרידה שמש: זה בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת MIT במסצ'וסטס.

<שירה פרידה שמש: אנחנו חלק מגוף בינלאומי בנושא הזה.

<שירה פרידה שמש: הנושא של הכנס זה עבור עסקים קטנים ובינוניים בישראל, להנגיש אליהם את הטכנולוגיה מצד אחד ומצד שני לקרוא ליזמים לפתח טכנולוגיות ולהשיק אותן בישראל ולא רק במקומות אחרים בעולם.

אורי מקלב: קודם כל תודה רבה.

אורי מקלב: אם אנחנו נשקף את דברייך, אז אתם כארגון מייצג של העסקים הקטנים והבינוניים, רואים בחיוב את המסחר המקוון.

אורי מקלב: אתם רואים את זה כחלק מכם, אתם לא רואים שזה בא על חשבון עסקים קיימים.

<שירה פרידה שמש: זה עוד ערוץ שיווק.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: ממבט אחר, אילנה בניש, להחזיר אותנו קצת לעוד דברים, שיש עוד אוכלוסיות, שגם רוצות להיות שותפים בעניין הזה.

אורי מקלב: בוודאי יש לך מה להוסיף, נכון, אילנה?

<אילנה בניש: אני מקווה.

<אילנה בניש: שלום לכולם.

<אילנה בניש: שמי אילנה בניש, אני מורשית נגישות.

<אילנה בניש: אני עם לקות ראייה, בעלת תעודת עיוור ואני באה מתחום הנגישות, נגישות לאינטרנט ולטכנולוגיות מידע.

<אילנה בניש: הקשבתי ברוב קשב לדברים שנאמרו, אז אני רוצה להסב את תשומת ליבכם לכמה דברים.

<אילנה בניש: אחד זה שבמדינת ישראל יש מעל ל-1.6 מיליון אנשים עם מוגבלות כלשהי, שמונעת מהם, בהעדר נגישות כמובן, השתלבות בחברה גם ברמה הפיזית וגם ברמה הטכנולוגית.

<אילנה בניש: אני אתייחס כרגע לרמה הטכנולוגית, שמחייבת שבמדינת ישראל בעצם אתרי האינטרנט ומידע דיגיטאלי יהיה מונגש, כל עוד הוא מידע שמיועד במהותו לציבור הרחב, שהוא שירות ציבורי או חלק משירות ציבורי או מידע אודות שירות ציבורי וזה כולל גם שירותי מסחר.

<אילנה בניש: דיברו כאן מ-Ebay ישראל, גוגל ישראל, גרופון.

<אילנה בניש: אני משערת שיש פה אנשים גם מוויקס, פייסבוק וכו'.

<אילנה בניש: דווקא הפנייה שלי היא יותר לכיוון שלכם, והיא שאתם תוודאו, עד כמה שאתם יכולים, שהפלטפורמות שלכם, שמאפשרות בעצם לבצע שירותי מסחר, תהיינה מותאמות לאנשים עם מוגבלות.

<אילנה בניש: אני משערת שחלק מותאמים יותר, חלק מותאמים פחות, ובכל מקרה זאת נקודה שהיא מאד מאד קריטית, כי בהעדר נגישות לשירותי מסחר מקוונים, זאת באמת אפליה, כי בואו נשים את הדברים על השולחן.

<אילנה בניש: אדם עם עיוורון מוחלט, לראות אותו יוצא לרכוש מוצר בחנות במרחב הפיזי, זאת משימה מאד מאד מאד קשה.

<אילנה בניש: במובן הזה, רשת האינטרנט באמת הפכה את עולמנו לעולם הרבה יותר טוב ונגיש ומהיר וזמין.

<אילנה בניש: אני חושבת שאנחנו צריכים לשמור על המגמה הזאת, גם קצת להעביר את האינפורמציה לבעלי העסקים הקטנים, שכשאתם בונים אתרי אינטרנט, היה והחלטתם לבנות אתר אינטרנט עצמאי, אני באמת רוצה לבוא ולומר שיש היום פלטפורמות שמספקות נגישות ראויה בכמעט כלום כסף.

<אילנה בניש: אני גם בדקתי כמה אתרים של וויקס, הם נגישים ברמה סבירה.

<אילנה בניש: תמיד יש מקום לשיפורים, אבל באמת, האמירה שלי בעצם באה לומר – יש פתרונות שבעלי עסקים קטנים ובינוניים יכולים לעמוד בהם מבחינה כלכלית, שהם באמת מסתכמים בכמה עשרות או מאות שקלים בעניין הזה של הנגשת העסק הדיגיטאלי שלהם, מה שנקרא, לאנשים עם מוגבלות.

אורי מקלב: אילנה, אני ראיתי אותם, את האנשים, כשאת דיברת.

אורי מקלב: הסתכלתי על שפת הגוף שלהם שדיברה שבאמת הם כן רואים בזה חשיבות.

אורי מקלב: אני רואה שגוגל רוצים להגיד, שאתם עושים את כל המאמצים.

<אברהם בר: רק דבר אחד.

<אברהם בר: קודם כל תודה על הדברים האלה, זה מאד מאד חשוב.

<אברהם בר: רק לידיעה, אנחנו בקמפוס של גוגל עושים סדנה לבעלי אפליקציות.

<אילנה בניש: אני יודעת, אני השתתפתי.

<אברהם בר: אז את חלק מזה וזה יהיה גם השנה וזה בחינם לבעלי אפליקציות ישראליות, כדי להנגיש באמת את השירותים שלהם.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה גם חוק שייכנס לתוקף או לא ייכנס לתוקף - - -

<אילנה בניש: הוא כבר נכנס לתוקף, הוא בתוקף לעניין אתר חדש שעולה לאוויר, הוא צריך להיות מונגש.

<אילנה בניש: מסמכים שאתם מפיקים, טפסים, כאלה דברים צריך.

<אילנה בניש: חלק מהחוק כבר נכנס.

אורי מקלב: וישנים?

<אילנה בניש: אתרים קיימים צריכים להיות מונגשים באוקטובר 2017 וזהו בעצם.

אורי מקלב: בשפה התלמודית זה נקרא חציו להשם חציו לכם.

אורי מקלב: אני אומר מבחינת השפה שאנחנו מדברים עליה, קודם כל מה שאילנה אמרה זה חשוב מבחינה ערכית.

אורי מקלב: אנחנו מחויבים כחברה.

אורי מקלב: ודבר שני מה שנקרא חציו לכם, אני חושב שגם מבחינה מסחרית, אולי לא מכירים את השוק הזה שהוא שוק שלכל בעל עסק כדאי גם להנגיש, גם מבחינת התמורה לזה.

אורי מקלב: יש לנו גם את הנושא של נגישות לבעלי מוגבלות בשילוב בתעסוקה.

אורי מקלב: אם אנחנו ניצור פערים ובעל מוגבלות שהיום יכול להיות משולב בעבודה וזה היום ביצירת מקומות העבודה וזה היום מה שהולך להיות, אז אנחנו צריכים לתת להם באותה חברה, לא משנה מספר העובדים שלה, גם יוכלו להשתלב.

אורי מקלב: הם כולם עובדים מסורים ועובדים יעילים, עם מוסר עבודה מאד גבוה.

אורי מקלב: אנחנו מקפידים בדיונים כאלה תמיד לבקש גם שהחלק הערכי יבוא לידי ביטוי.

אורי מקלב: כעת הזמן מתחיל להיות קצר.

אורי מקלב: קרן קינן, קבוצת זאפ, בבקשה.

<קרן קינן: אני קצת צרודה, אני מתנצלת.

<קרן קינן: אז תודה על ההזדמנות להיות פה.

<קרן קינן: קצת בקצרה על קבוצת זאפ.

<קרן קינן: אנחנו מחזיקים עשרות פלטפורמות שמופיעים בהן כמה מאות אלפים של עסקים ומנסים להביא להם כמה שיותר טרפיק ולהגדיל להם מכירות.

<קרן קינן: אנחנו בעצם רואים את עצמנו כשותפים שלהם.

<קרן קינן: צריך להבין שמדובר בהיקפים די גדולים של גולשים.

<קרן קינן: אנחנו מצליחים להביא לפלטפורמות האלה כ-18 מיליון גולשים שמגיעים לאתרים האלה מדי חודש.

<קרן קינן: לכן אנחנו מכירים מקרוב את החסמים שעסקים קטנים ובינוניים מתמודדים איתם מדי יום.

<קרן קינן: דיברו פה, זרקו פה באוויר הרבה מספרים, אז לא להלאות אבל לסבר את האוזן – 50,000 עסקים נפתחו השנה ו-40,000 נסגרו, מתוכם 3,000 מסעדות.

<קרן קינן: אז אנחנו באמת מנסים לתת פתרונות דיגיטאליים וכלים לעסקים להתמודד איתם.

<קרן קינן: דובר פה על קורסים, אז אנחנו נותנים כהטבות קורסים לשיווק דיגיטאלי בשיתוף עם כל מיני מכללות.

<קרן קינן: אנחנו בעצם מאפשרים ניהול של תקציבי שיווק אצלנו, בשביל שעסקים קטנים ובינוניים לא יצטרכו להחזיק פונקציה ייעודית של שיווק דיגיטאלי אצלם בתוך הבית, כשחברות הקואופרט יכולות להרשות לעצמן את זה.

<קרן קינן: בנוסף אנחנו מאפשרים כלים שיסייעו ויפחיתו סגירות עסק ובעיות תזרימיות.

<קרן קינן: בעצם לאפשר איזו שהיא קהילה של עסקים ולייתר האוט-אוף-פוקט-מאני.

<קרן קינן: כלומר שעסקים יכולים לנצל את הטרנזקציות ביניהם בצורה יותר חכמה ופחות תזרימית.

<קרן קינן: דבר נוסף שהוא יותר מהצד של הגולשים, אבל הוא בהחלט תורם להגדלת המכירות בקרב עסקים שמופיעים אצלנו.

<קרן קינן: אנחנו מקפידים כל הזמן על אכיפה ובקרה.

<קרן קינן: בגלל שאנשים חוששים מדי פעם ועוד יותר חוששים באינטרנט לקנות אצל עסקים קטנים, אנחנו בעצם יוצרים מנגנונים שיגבירו את האמינות, בין אם זה חוות דעת - - -

אורי מקלב: רוב העסקים אצלכם הם עסקים פיזיים?

אורי מקלב: כלומר זה לא עסקי אינטרנט, שגם משתלבים בתוך האינטרנט, אבל אתם גם עסקים שכל כולם, כל העסקים שלהם הם רק שיווק מקוון?

<קרן קינן: אצלנו מופיעים עסקים לצורך העניין שיש להם עסק שהוא רק אוף ליין, למשל אינסטלאטור.

<קרן קינן: מופיע אצלנו גם עסק שיש לו חנות ועושה משלוחים.

<קרן קינן: גם וגם.

אורי מקלב: אבל אחד שהוא רק עסק מקוון?

אורי מקלב: שהוא רק צינור משווק, זאת אומרת לצורך השוואת המחיר, הוא לא נכנס אליכם.

אורי מקלב: הוא לא צריך אתכם.

<קרן קינן: זה לא רק זאפ השוואת מחירים, זה D דפי זהב ההיסטורית, זה מתחתנים, זה סטיילריבר, אתרי קומברס של אופנה.

<קרן קינן: יש לנו את ראסט ומשלוחים, שזה אתרי הזמנה במסעדות ולכן אנחנו מתפרשים על ספקטור רחב ונותנים ערך לכולם.

<קרן קינן: גם אוף-ליין, גם און-ליין וגם - - -

אורי מקלב: בעיני אתם הייתם הראשונים, אבל יכול להיות שהיום זה הלך לכיוון אחר.

אורי מקלב: כשאני נחשפתי לקנייה האינטרנטית אז נחשפתי דרך זאפ.

אורי מקלב: היום זה כבר.

אורי מקלב: אני מכיר אתכם ראשונים.

אורי מקלב: נראה לי שאתם הייתם הראשונים בעניין הזה.

אורי מקלב: היום זה הולך לכיוון אחר.

אורי מקלב: אני טועה?

אורי מקלב: אני נחשפתי לדבר הראשון, בכל אופן אצלי זה היה זאפ.

אורי מקלב: אחרי זה היום נחשפנו כבר לעוד דברים, אבל ההיכרות שלי בכל אופן הייתה דרך זאפ.

אורי מקלב: ניכנס לזאפ, נשווה, נראה, נזמין.

אורי מקלב: זה היה בהתחלה.

אורי מקלב: היום אני כבר קצת פחות.

<קרן קינן: חבל.

אורי מקלב: לא, בסדר, אני רק שואל אם זו לא מגמה.

אורי מקלב: אני מבין שהלכתם גם על אפיקים - - -

<קרן קינן: כן, מתרחבים.

אורי מקלב: קודם כל באמת תודה רבה, זה באמת חשוב מאד.

אורי מקלב: אתלם חלק מתוך כל העניין.

אורי מקלב: מר יניב יוסף, בבקשה.

<יניב יוסף: כמו שאמרת שמי יניב.

<יניב יוסף: אני בדומה לדייב מוכר על גבי רשת האינטרנט לחו"ל בלבד, גם ב-Ebay וגם בפלטפורמות נוספות – אמזון וכו'.

<יניב יוסף: את האמת, אני הייטקיסט שפרש מהייטק ומממש את האהבה האמיתית שלו, שזה יזמות.

<יניב יוסף: בשונה מהרבה מוכרים ברשת היום, אני מחזיק את המלאים שלי בעצמי.

<יניב יוסף: יש לי מחסן לוגיסטי עם ארבעה עובדים ברעננה, קרוב לבית ואנחנו מוציאים את המשלוחים פחות או יותר 50-50 – 50% ישירות עד לבית הלקוח, 50% למחסנים קדמיים כמו שאלעד הסביר ומשם הם מופצים ישירות ללקוחות.

<יניב יוסף: דיברו פה המון ואני רק רוצה לגעת ב - - -

אורי מקלב: מה הייחוד שלך?

<יניב יוסף: אה סליחה, לא דיברתי על זה.

<יניב יוסף: אנחנו בעיקר מתעסקים בקטגוריית יופי, שזה הרבה בישום.

<יניב יוסף: אגב, אני לא מביא בשורה מבחינת כחול לבן, אני מתנצל.

<יניב יוסף: אני בעיקר קונה מייבוא מקביל ומוציא חזרה החוצה.

<יניב יוסף: אז בעיקר קטגוריית יופי, שזה בישום.

<יניב יוסף: כמו שאלעד אמר, יש הרבה קוסמטיקה שהיא כן מהארץ, אבל זאת נישה די יחסית קטנה אצלי.

אורי מקלב: אז איך אתה מצליח?

אורי מקלב: מה הייחוד שלך שהצלחת לעשות את זה?

אורי מקלב: מחירים?

אורי מקלב: איך אתה באמת הצלחת?

<יניב יוסף: אז בתחום שלי, אני פשוט זיהיתי שיחסית למדינות אירופה, הסחורות פה הן זולות.

<יניב יוסף: זאת אומרת אותו בושם ממותג שיעלה באירופה 40 יורו, יכול לעלות פה בעלות שלי 50 שקלים ואני מצליח לעשות.

<יניב יוסף: זאת אומרת האתגר הוא באמת לזהות את המקומות הספציפיים האלה, שבהם אנחנו כן יכולים לקנות במחירים אטרקטיביים ולהוציא את זה החוצה במחיר שהוא - - -

אורי מקלב: זאת אומרת כישורים אישיים שלך - - -

<יניב יוסף: זה לא רק שלך, כי היום אני כבר עם צוות של עובדים.

אורי מקלב: אני יודע, אבל כישורים של החברה ושל צוות העובדים שיודעים לזהות.

<יניב יוסף: כן.

<יניב יוסף: ככה זה התחיל ובאמת היום זה - - -

אורי מקלב: זה נקרא ראש מסחרי, שהאפיק הוא דרך ה - - -

<יניב יוסף: העיראקים הם ירקנים או רואי חשבון, אז אני באמצע איפה שהוא.

אורי מקלב: כן, בסדר.

אורי מקלב: אלה שני הדברים.

<יניב יוסף: עוד מילה קטנה.

<יניב יוסף: שאלת על אתגרים וחסמים ונגעתם טיפה בארנונה.

<יניב יוסף: אז אני רוצה לומר שלפני שבוע אני הייתי בוועדת ערר של עיריית הרצלייה, ששם ישב המחסן שלי לפני כן והמדינה היום, זאת אומרת הרשויות המקומיות לא מכירות בעסקים האלה בצורה שונה.

אורי מקלב: אתה שילמת למחסן כמו חנות במרכז הרצלייה.

<יניב יוסף: יותר מזה.

<יניב יוסף: אני שילמתי כמו חנות שממוקמת באזור הכי פרימיום בהרצלייה בעיר.

<יניב יוסף: זאת אומרת אין כאן שום הקלות.

אורי מקלב: במרינה.

אורי מקלב: כאילו היית מחסן.

<יניב יוסף: כן.

<יניב יוסף: סך הכל מחסן והטענה של העירייה הייתה שזה אמנם מסחר מקוון, אבל זה מסחר לכל דבר.

אורי מקלב: מה זה משנה, אבל אתה מחסן.

אורי מקלב: בסופו של דבר אתה לא יכול - - -

<יניב יוסף: זה מה שאני אמרתי, אבל ידי לא יצאה על העליונה.

אורי מקלב: אני באמת חושב.

אורי מקלב: היו לי ויכוחים כשעוד הייתי במסגרת הקודמת שלי.

אורי מקלב: הייתי בעיריית ירושלים והובלנו שם איזה מהלך ואמרתי שזה לא יכול להיות.

אורי מקלב: העירייה יכולה לעשות הכל.

אורי מקלב: היא יכולה להחליט שצריך לשלם ככה וככה, אבל צריך להיות היגיון בתוך המיסוי.

אורי מקלב: צריך איזה שהוא היגיון סביר גם בנראות שלו.

אורי מקלב: איך יכול להיות בקניון במלחה אותו מחיר למטר משלם מי שמחזיק ברחוב יפו או במרכזים מסחריים כמו שאתה אומר לבין בעל מחסן.

אורי מקלב: ונניח שאין לו, גם אם יש לו, נניח שיש לו עסק, אבל אין שום פער ואין שום הבדלים בין החלק שלו שהוא מסחר, שהוא מוכר, לבין המחסנים שלו.

אורי מקלב: אם זה בית מלאכה אז זה אחרת, אבל אם זה מחסנים, זה הרי לא יכול להיות.

אורי מקלב: הרי מטבע הדברים המחסנים דורשים הרבה יותר שטח ואין הכנסות מול אותו שטח ולא מסתכלים על זה ככה.

אורי מקלב: אני חושב שזה גם יהיה חלק מהמסקנות שלנו, שוב פעם קריאה לממשלה, למשרד הפנים, שהיום יש פתיחות לשר.

אורי מקלב: יש איזה ועדות שמתכנסות, שמנסות לעשות רפורמה.

אורי מקלב: הן לא מצליחות לצאת לאור.

אורי מקלב: יש כבר את ועדת ברזילאי, למי שמכיר את הנושא של הארנונה ומי שמתמצה בזה, שכבר שנים נמצאת ומנסה לבדוק ולעשות את כל סוגי התחשיבים ולעשות דיפרנציאציה בין ההבדל בין המקומות ולא מצליחים.

אורי מקלב: היום כשזה נפתח, הסוג הזה של שיווק דרך מחסנים, צריך לראות ובאמת לתת את האפשרות.

אורי מקלב: בסופו של דבר מי שמרוויח מזה זה הלקוח וזה האזרח.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על זה שחלק מיוקר המחייה הוא זה שגרם לזה, שאולי הישראלים בגלל יוקר המחייה מפעילים את היכולת שלהם להשוות מחירים, להתחדש כדי להשתלב בתוך הטכנולוגיה לטובת עצמם, כדי שיוכלו להוזיל לעצמם את המחייה, גם זה חלק, אם אנחנו לא מורידים, אז להוריד את זה.

אורי מקלב: אז נוצר משהו שאנחנו עדיין משלמים יקר על דברים שהם לכאורה היו צריכים להיות יותר בזול.

אורי מקלב: אנחנו ניקח גם את זה בחשבון.

<יניב יוסף: אגב, מה שעשה את ההבדל זה המחשב שהיה שם.

<יניב יוסף: אמרו יש פה מחשב, אז זה לא מחסן.

אורי מקלב: אה, זה?

<יניב יוסף: מחסן לא צריך מחשב, מסתבר.

<יניב יוסף: ככה זה נגמר.

אורי מקלב: באמת יצירתיים מאד.

אורי מקלב: גם שם הם מאד יצירתיים.

<יניב יוסף: כן.

אורי מקלב: איתי בוימן, בבקשה.

<איתי בוימן: כן, אני מאיגוד לשכות המסחר.

<איתי בוימן: אנחנו מייצגים עסקים קטנים ובינוניים.

<איתי בוימן: ראיתי שיש את המסלול הזה של הסוכנות לעסקים קטנים, של תמיכה בעסקים לקידום באינטרנט.

<איתי בוימן: ראיתי שזה פתוח רק לעסקים באזורי העדיפות הלאומית.

<איתי בוימן: אולי אפשר לפתוח את זה גם לכל הארץ.

<איתי בוימן: אולי בצורה מדורגת כזאת, אני חושב שגם באינטרנט זה פחות משנה איפה אתה נמצא.

<איתי בוימן: אני לא יודע, אולי אפשר ליזום איזה משהו.

<איתי בוימן: יש פה בארץ הרבה סטראטפים, הרבה יזמים בנשוא הזה של השיווק באינטרנט וקידום באינטרנט.

<איתי בוימן: אולי אפשר לעשות איזה מיזם שאנשים יציעו את עצמם ונוכל לעשות שיתוף פעולה כזה, לקדם עסקים באינטרנט.

אורי מקלב: אתם ניסיתם ליצור איזה מיזם כזה?

אורי מקלב: לפרסם?

אורי מקלב: אני לא יודע מה הפלטפורמה שיכולה לעזור פה, אבל אתם צריכים אולי לפרסם את זה.

<איתי בוימן: אצלנו יש קורסים, יש לנו מכללה שזה קורסים בתשלום.

אורי מקלב: אולי משרד הכלכלה יתייחס לזה בדברים שלו, תיכף נגיע לזה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: אלי סתיו, בבקשה.

<אלי סתיו: שלום לכולם.

<אלי סתיו: אני רוצה לעדכן אתכם במיזם של משרד הכלכלה, של הסוכנות לעסקים במשרד הכלכלה, לאפשר לעסקים קטנים לשפר את כושר התחרות שלהם וההישרדות העסקית שלהם.

<אלי סתיו: לאחרונה אני קיבלתי כיושב ראש עמותה שמארגנת את כלל העסקים הקטנים בענף המזון – מכולות ומינימרקטים.

<אלי סתיו: קיבלתי מהסוכנות לעסקים קטנים במשרד הכלכלה את האפשרות להקים לתועלת העסקים הקטנים, לתועלת ארגון העסקים הקטנים.

<אלי סתיו: קודם כל קיבלנו גם מהממונה את האפשרות להתארגן, שזה גם כן דבר לא פשוט ואנחנו נפעיל בקרוב מרלוג שיהיו בו קרוב ל-2,000 פריטים שנמצאים במכולות ובמינימרקטים, בהוזלה של קרוב ל-20% בממוצע.

<אלי סתיו: שבעל המינימרקט והמכולת יוכל לקבל את המוצרים לחנות שלו ב-20% בממוצע יותר זול ממה שהוא קונה היום.

<אלי סתיו: הפתרון הטכנולוגי הוא המעניין פה בדיון.

<אלי סתיו: אנחנו מקימים מערכת מידע, שיודעת קודם כל להציג בפני הקמעונאי את כל 2,000 הפריטים בטלפון שלו.

<אלי סתיו: הוא יכול בסוף יום לערוך הזמנה בטלפון ולקבל את זה למחרת אליו לחנות בהוזלה ניכרת ובתנאים מצוינים.

<אלי סתיו: בנוסף לכך, אנחנו מקימים במערכת המידע לכל אחד מהחברים בעמותה, שהם בעל עסק קטן – מכולת, מינימרקט – גם דף נחיתה, גם דף פייסבוק עסקי, גם אפשרות להעביר מסרים שיווקיים לקהל שאותו הוא משרת.

<אלי סתיו: אני מדבר על השכונה או על הטריטוריה שבה המכולת או המינימרקט פועל.

<אלי סתיו: והדבר הכי הכי משמעותי לפי דעתי, חנות וירטואלית.

<אלי סתיו: חנות שבה בעל החנות הקטנה מקבל את הכלים של הגדולים ולמעשה מסוגל לקבל הזמנה דרך החנות הוירטואלית שהוא מציג בפני הקהל שלו ולערוך משלוח נגיש, זמין.

<אלי סתיו: כאשר אני עכשיו מצייר איזו תמונה שאולי נשמעת לכם קצת בדיונית, אבל לקוח של מינימרקט שכונתי, שהוא מגיע למטוס בחוץ לארץ והוא מתכוון לנחות תוך שעות ספורות, הוא יידע דרך האינטרנט להריץ הזמנה, כמובן עם מעט פריטים יחסית, אבל פריטים שהוא צריך אותם בדחיפות – חלב ולחם וכל מיני דברים כאלה, ובעל המכולת השכונתי יקלוט את ההזמנה שלו, ישים לו את זה על יד הדלת ואני חושב שזו מהפכה גדולה.

<אלי סתיו: אני אומר מעבר לזה, ההצלחה של המודל בסקטור ענף המזון, בהחלט יכולה להיות מודל שניתן לשכפל אותו במהירות וביעילות לשאר הסקטורים והעסקים הקטנים שמתעסקים בקמעונאות, כמו חנויות צעצועים למעשה, מכשירי כתיבה, טמבוריות וכדומה.

<אלי סתיו: כאשר העיקרון הוא מרלוג שמספק את התשומות במחירים שהפער הבידולי שקיים היום לקמעונאים הגדולים מול הקטנים, יצטמצם עד למינימום, פער עלות התשומות; וכלים של הגדולים.

<אלי סתיו: זה שיווק דיגיטאלי, זה מסרים דיגיטאליים, זה SMS לקהל מטרה.

<אלי סתיו: זו אפשרות לקבל הזמנה דרך חנות וירטואלית ולבצע אותה בצורה יעילה, נגישה.

אורי מקלב: כמה הצטרפו לזה כבר?

<אלי סתיו: יש כבר 1,000 קמעונאים שכבר הצטרפו לעמותה הזאת.

אורי מקלב: מתוך כמה קמעונאים קיימים?

<אלי סתיו: יש 5,000 סך הכל בענף.

<אלי סתיו: אנחנו מתחילים עם הפיילוט.

אורי מקלב: אתם עובדים מטעם משרד הכלכלה?

אורי מקלב: הוא מרכז את זה?

<אלי סתיו: משרד הכלכלה, כמובן, ייאמר לזכותו שהוא שנתן את החסות למיזם הזה.

<אלי סתיו: הסוכנות לעסקים קטנים מלווה אותנו במיזם הזה.

<אלי סתיו: דרך אגב, דרך העמותה אנחנו גם ננגיש לחברים בעמותה את כל שירותי המעוף שהיום הסוכנות לעסקים קטנים יודעת לתת.

<אלי סתיו: אנחנו למעשה נהפוך להיות הפלטפורמה שבה העסקים הקטנים בתחום שאנחנו נעסוק בו, יקבלו את הכלים האידיאליים לצורך הצלחה עסקית; ואני אפילו מתיימר להגיד כמחוללי תחרות בענף שבו הם נמצאים.

אורי מקלב: גם תחרות, אבל גם - - -

<אלי סתיו: כי כידוע, עסק קטן זה הוצאות קטנות.

<אלי סתיו: ברגע שהתשומות יהיו במחיר תחרותי, הציבור יוכל לקבל שירות נגיש, זמין ובמחירים תחרותיים ואני חושב שהחזון פה הוא ברור.

<אלי סתיו: אנחנו נשמח מאד לשכפל אותו הלאה בשאר ענפי המסחר במשק.

<אלי סתיו: תודה רבה.

אורי מקלב: זה חשוב מאד במיוחד במדינה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם זה קיים במדינות אחרות, אבל במדינה הזאת ודאי, כשיש פער גדול מאד בין רשות השיווק לבין העסקים הקמעונאיים, מה שבעצם נותן קודם כל אפשרות לקמעונאיים לשרוד, להוריד את המחירים.

אורי מקלב: אני הכרתי בעל מכולת אצלי בשכונה שבסוף היום היה נוסע עם הרכב שלו - - -

<אלי סתיו: קונה ורוכש מרשתות.

אורי מקלב: שם את זה ברכב.

אורי מקלב: אני לא יודע איך זה נשמר עד הבוקר, עד שהוא היה מגיע ובבוקר הוא היה מביא את זה.

אורי מקלב: הוא אמר שהוא לא יכול היה לקנות את זה במחיר הרבה יותר זול וזה מה שנתן לו לשרוד.

<אלי סתיו: אנחנו רוצים להחזיר לארץ ישראל היפה את המכולת היפה של פעם.

אורי מקלב: ברור.

אורי מקלב: זה גם נוסטלגיה וגם מורשת, נכון, וגם הקמעונאים צריכים להיות כאלה שיחזירו את הדור הצעיר לענף הזה.

<אלי סתיו: בוודאי.

<אלי סתיו: כמה שאתה אומר, יש פה פלטפורמה מאד מאד קלה ונוחה לחיילים משוחררים, לאנשים צעירים, לציבור צעיר שיוכל להיכנס בצורה הנוחה והנגישה ביותר לעסק שנותן לו אופק כלכלי, וזה מה שחסר היום לרוב העסקים הקטנים במדינת ישראל.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אנחנו נחזור לד"ר ניר בן אהרון, אחרון הדוברים.

אורי מקלב: משרדים ממשלתיים תמיד אצלנו בסוף, ככה הם עונים כנגד הדברים.

אורי מקלב: מה שדיברו, דיברו.

אורי מקלב: עכשיו מה שאתה יכול לחדש.

<ניר בן אהרון: כן, כן.

<ניר בן אהרון: רק הקדמה.

<ניר בן אהרון: אני עובד בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, משרד הכלכלה.

<ניר בן אהרון: אנחנו מפעילים את מערך המעוף.

<ניר בן אהרון: יש כ-40 מרכזי מעוף, סניפי מעוף פזורים בכל ברחבי הארץ ועובדים – בשנה שעברה עם 20,000 עסקים, השנה עם 25,000 עסקים.

<ניר בן אהרון: עושים איתם פעילויות כמו קורסים, ייעוץ.

<ניר בן אהרון: יש לנו קורסים למסחר מקוון למשל וזה ניתן לכל העסקים בכל הארץ.

<ניר בן אהרון: יש לנו גם פרויקט של מסחר מקוון שנעשה בשיתוף עם ישראל דיגיטאלית, שהם גם נותנים את המימון אבל גם נותנים לנו ייעוץ ומלווים אותנו.

<ניר בן אהרון: יושב פה לידי מוטי בן דב מישראל דיגיטאלית ואנחנו משתפים איתם פעולה בזה.

<ניר בן אהרון: פרויקט מאד יפה וחשוב והוא לא ניתן בכל הארץ.

<ניר בן אהרון: אני שמעתי פה קודם את גן יבנה, שמענו את לשכות המסחר.

<ניר בן אהרון: נכון, זה פרויקט יקר.

<ניר בן אהרון: יש בו את המשאבים, אנחנו מפזרים כרגע מוגדר יותר לאזורי פיתוח, לאזורי עדיפות א'.

<ניר בן אהרון: נכון שזה היה מוגדר גם בעוטף עזה ולכן יכול להיות שחלק קיבלו וחלק לא קיבלו.

<ניר בן אהרון: אני שמחתי לשמוע את התלונות האלה, כי זה אומר שלפחות רוצים את השירותים האלה ובאים ואומרים לנו למה אתם לא נותנים אותם גם לנו.

<ניר בן אהרון: כרגע יש מגבלת תקציב, אז אנחנו לא נותנים, אבל לפחות אני שמח לשמוע שרוצים ומשתמשים בשירותים האלה.

<ניר בן אהרון: אז אני אפרט טיפה מה זה אומר.

<ניר בן אהרון: זה אומר לסייע לעסקים קטנים ובינוניים לפתוח חנות דיגיטאלית, שזה לא רק דף נחיתה ולא רק אתר, זה להכניס אותם בכלל להבנה איך עובדים כחנות דיגיטאלית.

<ניר בן אהרון: זה גם הלוגיסטיקה, גם ניהול המלאי ותפעול, גם שיווק וקידום מכירות.

<ניר בן אהרון: זה הכל ביחד.

<ניר בן אהרון: זה הרבה פעמים לשנות את הקונספט בראש של בעל עסק זעיר או מנהל של עסק קטן ולהבהיר לו שבכלל אפשר לעבוד אחרת לגמרי וככה צריך לעבוד אחרת לגמרי בעולם המקוון; כאשר הסיוע ניתן גם להקמה של החנות וגם אחר כך הוא ניתן לתפעול של החנות במשך פרק זמן.

אורי מקלב: באיזה היקפים אתם מדברים?

<ניר בן אהרון: אז אוקיי, מבחינה כספית מדובר על כ-10,000 שקלים – 5,000 שקלים להקמה ו-5,000 שקלים ליווי.

<ניר בן אהרון: זה מה שאנחנו נותנים.

<ניר בן אהרון: כמובן מדובר על פרויקט שהוא יותר מכפול בדרך כלל מבחינת העסק, אבל חלק מהפעילות הזאת העסק עושה ומממן בעצמו.

<ניר בן אהרון: הפרויקט עובד קצת יותר משנה.

<ניר בן אהרון: עד היום נכנסו אליו מעל 2,000 - 2,014 עסקים.

<ניר בן אהרון: כיום עדיין 1,650 בתהליך ואנחנו מתכננים שעד סוף השנה יהיו כ-2,600 בתהליך.

<ניר בן אהרון: מתוכם היום יש כ-630 שכבר פתחו חנויות מקוונות.

<ניר בן אהרון: אנחנו מתכננים שבסביבות 1,200 יסיימו ויקימו חנות מקוונת עד סוף השנה.

אורי מקלב: ניר, אני שואל אם אתם יכולים, זה היקפים, אולי בשביל ההתחלה, אבל לא נראה לי שבתקציבים, משרד הכלכלה יוכל להגיע להיקפים מאד מאד גדולים.

אורי מקלב: זה חשוב.

אורי מקלב: כל 1,000 חשוב.

אורי מקלב: כל 2,000.

אורי מקלב: השאלה אם גם חשוב לקחת מיזמים משותפים, דווקא עם החברות הגדולות.

אורי מקלב: להציע להן.

אורי מקלב: אני חושב שיכול להיות שתהיה היענות למיזמים משותפים ואז אתה ממנף את זה להיקפים הרבה יותר גדולים.

אורי מקלב: כשבא משרד הכלכלה ומציע מיזם משותף ל-Ebay, מציע לחברה אחרת מיזמים משותפים ואז אפשר לשתף גם את איגוד לשכות המסחר.

אורי מקלב: משהו בראייה קצת יותר גדולה, מתקדמת.

אורי מקלב: ואז אנחנו נדבר על משהו אחר.

אורי מקלב: נוכל להרים את העסק.

<קריאה: הבעיה שגם הרבה לא מודעים לדברים.

אורי מקלב: לכן אני מדבר על זה.

אורי מקלב: אם משרד הכלכלה נמצא כאן, הוא צריך לבוא אליכם.

אורי מקלב: הוא הדוחף.

אורי מקלב: הוא יודע שיש - - -

<קרן קינן: אגב, סליחה, אני מזאפ.

<קרן קינן: נפגשתי גם עם מעוף מספר פעמים.

<קרן קינן: אנחנו חושבים שיש לנו את היכולת להגיע להרבה עסקים ומהר ולעשות משהו הרבה יותר גדול ביחד.

<קרן קינן: בסוף זה בדרך כלל מסתכם בזה שכשאנחנו מתבקשים לתת הטבה כלשהי – זה לא עובד.

<קרן קינן: כלומר זה יכול להיות הרבה יותר גדול.

אורי מקלב: אתם יכולים לתת לאו דווקא כסף.

אורי מקלב: אתם יכולים לתת דברים אחרים והשיתוף הזה חוסך גם לכם.

<קרן קינן: אני מסכימה.

אורי מקלב: אתם מקבלים פלטפורמות שאתם צריכים הרבה יותר.

אורי מקלב: אתם לוקחים מהם ואתם נותנים את הגורם המתכלל.

אורי מקלב: נראה לי שכאן שזה - - -

<קריאה: אנחנו גם נשמח כמובן לדבר ולראות איך לשתף פעולה.

אורי מקלב: ניר, אני - - -

<ניר בן אהרון: הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים תשמח לשתף פעולה.

<ניר בן אהרון: אנחנו כמובן כפופים - - -

אורי מקלב: לא, צריך יוזמה, אני לא אומר לשתף פעולה.

אורי מקלב: את זה אני אומר - - -

<ניר בן אהרון: אנחנו כמובן כפופים ואנחנו לא יכולים לבחור אנשים - - -

אורי מקלב: זה הם צריכים להגיד אנחנו נשמח לשתף פעולה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להגיד שאנחנו ניזום, ניר.

אורי מקלב: עם כל הכבוד, הם צריכים להגיד אנחנו שמחים לשתף פעולה.

אורי מקלב: אנחנו רואים אתכם ככאלה שצריכים ליזום את הדבר.

אורי מקלב: אתם לא "נשמח", אתם מבקשים שיתוף פעולה, אתם צריכים ליזום שיתוף פעולה.

<ניר בן אהרון: יש לנו כמה סוגים של שיתופי פעולה.

<ניר בן אהרון: יש לנו איזו שהיא פלטפורמה שבה אנחנו נותנים באמת לעסקים גדולים בעיקר, שיש להם כל מיני הטבות לעסקים קטנים, אז הם יכולים להיכנס לתיבות האלה ולהציע אותם.

אורי מקלב: אבל אתם מעלים בסדר גודל יותר קטן מעמותת ידידי עתידים.

<ניר בן אהרון: אנחנו משתדלים לשתף פעולה.

אורי מקלב: עמותות כבר יותר גדולות מכם.

<ניר בן אהרון: אנחנו משתדלים לשתף פעולה ברגע שזה אפשרי.

<ניר בן אהרון: גם אנחנו כפופים למגבלות שונות שלא יבואו מחר ויגידו למה עסק זה כן ולמה עסק זה לא.

<ניר בן אהרון: אנחנו משתדלים ומנסים ועסקים פתוחים לבוא.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: ניר, יש לנו היכרות לא כל כך ארוכה עם שר הכלכלה של היום, הוא היה איתנו עד לא מזמן.

אורי מקלב: אנחנו מכירים בעבודה משותפת, יש לו פתיחות.

אורי מקלב: אני חושב שדווקא הוא רואה עין בעין את כיוון המבט שלי.

אורי מקלב: אנחנו נפנה אליו כוועדה גם כן ליזום שיתופי פעולה.

אורי מקלב: אני חושב שזה יכול להרחיב ולתת מענה.

אורי מקלב: יש משהו ביתרון של משרד ממשלתי, רגולטור.

אורי מקלב: הוא נמצא בכותרות.

אורי מקלב: הוא נותן לזה אמינות בעניין הזה, יחד עם החברות שיש להן את הכלים, את היכולות, את הרצון.

אורי מקלב: ככה זה יכול לעבוד לאט ומיושן.

אורי מקלב: זה צריך לעבוד בקצב האינטרנטי, בקצב אחר לגמרי ובהיקפים אחרים לגמרי.

אורי מקלב: מאד היה מרתק לשמוע ויכולנו לשמוע עוד, אבל הזמן וכבר התעייפנו.

אורי מקלב: ישבנו למעלה משעתיים.

אורי מקלב: אז קודם כל אני מודה לכל המשתתפים.

אורי מקלב: השכלנו, התרשמנו מאד.

אורי מקלב: אנחנו גם מעודדים אתכם, גם מודים לכם, מוקירים אתכם.

אורי מקלב: אני חושב שצריך להגביר.

אורי מקלב: אין ספק, אנחנו נשב כאן אם ירצה השם בשנה הבאה בעוד היקפים.

אורי מקלב: אני מאחל לעצמנו שנדבר כבר על מספרים עוד יותר גדולים ועל דברים חדשים שנעשו בהרחבה של כל הפעילות המבורכת שלכם.

אורי מקלב: אנחנו לא צריכים לשכוח שחוץ מזה שמדובר על עסקים, אנחנו גם מהצד השני של המטבע תרתי משמע, יש את האזרחים שהפלטפורמות האלה והפעילות הזאת גורמת להם באמת להתמודד עם יוקר המחייה שמכביד על אוכלוסיות מאד מאד גדולות במדינה שלנו.

אורי מקלב: יש לנו פערים מאד גדולים ואנחנו יודעים שאנחנו צריכים לצמצם את הפערים האלה, אבל גם פערים טכנולוגיים.

אורי מקלב: אני אומר, אסור לשכוח ושלא ניצור מצב שהרבה אנשים יתקדמו, חלק ניכר יתקדמו, אבל עדיין נשאיר חלק מבוגר או אוכלוסיות שונות שלא תהיינה שם.

אורי מקלב: צריך לתת גם לזה את הדעת.

אורי מקלב: לשלב גם את מי שקשה לו קצת במבט ראשון.

אורי מקלב: גם כאן הממשלה צריכה לתת את הדעת ואולי משרדים אחרים, לשלב עוד אוכלוסיות, שבסופו של דבר כל האוכלוסיות תהיה להן את הגישה לזה.

אורי מקלב: מי שירצה, ירצה, אבל לא להשאיר אוכלוסיות שלמות או קבוצות שונות וסקטורים אחרים מודרים מהעניין הזה.

אורי מקלב: כמובן לגבי מה שאמרה אילנה, קובעת, דורשת ומצלצלת, צריך לדאוג שתהיה נגישות לבעלי מוגבלות יחד עם כל הדברים האלה.

<אילנה בניש: עם כל שאר האוכלוסיות המודרות או המוחלשות.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: יש כאלה שהן לא מוחלשות ולא מוגבלות, אלא אנשים מבוגרים למשל.

אורי מקלב: אז יכול להיות שהוא לא מוגבל, אבל הוא מוגבל בנגישות לעניין הזה.

אורי מקלב: זאת אומרת הוא כבר לא שם וזה לא בשמיים.

אורי מקלב: אפשר.

<אילנה בניש: נכון.

אורי מקלב: אנחנו ראינו בפרויקטים שעשינו את זה ואנחנו יודעים שאצל אנשים אין כמעט גבול לגיל.

אורי מקלב: יש כאלה וזה אולי ספציפית, אנשים שמעל גיל 80 נכנסו לעניין הזה חזק מאד והם בתוך כל העולם הזה.

אורי מקלב: רק צריך לתת להם דחיפה ראשונה, לפתוח להם את הדברים האלה, לתת להם את האפשרויות ואנחנו מחויבים לזה כחברה ומחויבים באופן אמיתי ואנחנו צריכים לתת מענה לכולם.

אורי מקלב: שיהיה לכם יום טוב, תודה רבה.