ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 389, 2017-03-15 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 15 במרץ 2017, י"ז באדר תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: הכנסת תכנים רפורמים במערכת החינוך ומקצוע תרבות יהודית ישראלית.

יעקב מרגי: זה כמעט באותו תחום, באותו נושא, אחד נושק לשני.

יעקב מרגי: אני חייב לציין, למרות שהדיונים לא הגיעו במסגרת נשיאות הכנסת, לא בדיון מהיר ולא בהצעה לסדר, אלא בפניות של חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת משה גפני, שהתנצל שהוא לא יוכל להיות בדיון היום - - -

<קריאה: אבל הנה הוא פה.

יעקב מרגי: מתי הגעת?

משה גפני: עצרתי את ועדת הכספים.

יעל כהן-פארן: וואו, כל המדינה ב - - -

יעקב מרגי: אני שמח שתפסת אותי על חם שאני - - -

משה גפני: מתנצל בשמי.

יעקב מרגי: רבותיי, אני חייב לומר לדיון, קודם כל, הנושא, יכול להיות שהוא יהיה טעון, אבל אפשר לנהל דיון הכי ענייני גם בלי מטענים.

יעקב מרגי: מי שלא מכיר את סדרי הדיון בוועדה הזו, אין התפרצויות ואין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: מי שירצה שנשמע אותו יצטרך לשלוח פתק פה למנהלת, אני רואה שחלק עשו את זה, ואל תלמדו מחברי הכנסת קריאות ביניים, להם אני מאפשר, אבל חד פעמי.

יעקב מרגי: בדיונים מסוג זה אני משתדל להיות מאוד נוקשה כדי שנקיים את הדיון בצורה איכותית, לא פופוליסטית, לא מתלהמת.

יעקב מרגי: לכן אם מישהו ירגיש שאני נוקשה, זה אך ורק לטובת העניין, לטובת הדיון.

יעקב מרגי: אני אומר את זה עכשיו, לא רוצה להעיר על הפרעות, לא רוצה להעיר על התפרצויות וזה נוגע גם לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: מאחר שהזכרתי שהנושא הוא יוזמה של שני חברי כנסת, אני אומר מספר משפטים, אתן לחברי הכנסת הנוגעים בדבר להתבטא ולאחר מכן נפתח את הדיון, כנהוג.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם, הסוגיה הזו יושבת על שולחני כיו"ר ועדה בכנסת קרוב לשנתיים, כמעט מתחילת הקדנציה.

יעקב מרגי: לכאורה חבר הכנסת, שחור לבן, דוס, יכול לקפוץ על זה מיד ולשים את זה על השולחן, בדקתי, ביקשתי עוד חומר מהפונים, לאחר מכן פניתי לשר החינוך פעם ראשונה, התשובה הייתה שהנושא נבדק ולא נמצא שהטענה צודקת.

יעקב מרגי: קיבלתי עוד פניות מעוד ארגונים אחרים, פניתי שוב לשר החינוך ואז הוא כתב לי, הפעם קצת יותר ממוקד ואמר לי, 'ככל שאתה מסתמך על מסמכים של גוף שנקרא בשם', פלוני, 'הטענות נבדקו ולא נמצאה הוכחה לדבר'.

יעקב מרגי: לאחרונה אני מבין שהייתה כתבה ב'יתד נאמן', התחקירן נמצא כאן?

<יעקב אליאך: כן.

יעקב מרגי: אנשי משרד החינוך סביב השולחן?

אלעזר שטרן: אבל לא אמרת מה נמצא ב'יתד נאמן', למי שלא קורא אותו כל יום.

יהודה גליק: אל תגיד לי שאתה לא קורא 'יתד נאמן' כל בוקר.

יהודה גליק: נו באמת, אלעזר.

יעקב מרגי: אתם לא מבינים מה יש לכם בשולחן, שני ג'ינג'ים, שהרסן לא שולט בהם.

יעל כהן-פארן: מי השני?

יעקב מרגי: זה אלעזר, רק עם הגיל - - -

אלעזר שטרן: רק תגיד מה כתוב ב'יתד נאמן'.

יעקב מרגי: חכה רגע.

יעקב מרגי: והרב משה גפני, שצריך קצת מדי פעם, הוא בדרך כלל מאופק, רק כשמעצבנים אותו, הוא כמו העדה שלי, אז הוא מתעצבן.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, יהודה - - -

אלעזר שטרן: אתה יודע שלא כתוב ש - - -

יעקב מרגי: לא, אלעזר, יהודה.

יעקב מרגי: מאחר שאני מכבד אותך, זה דיון שאתה יזמת ואני רוצה שהוא יהיה ענייני, תשתדל לשנות ממנהגיך, לא על כל הערה תקפוץ ותגיב, כי אני לא אתן לך את זה.

יעקב מרגי: ואם אתה רוצה לראות, תשאל את תמר זנדברג איך אני מתנהג בדיון.

יהודה גליק: אני לא נעלב מההערה.

יעקב מרגי: לא, זו הערה בונה.

אלעזר שטרן: יהודה, אנחנו יחד עם גפני.

יעקב מרגי: אני מבקש, אלעזר, תשתדל.

יעקב מרגי: עזוב, בוא נעשה את זה - - -

יעל כהן-פארן: לא, אבל באמת תספר לנו מה היה ב'יתד נאמן'.

אלעזר שטרן: כן, אתה התייחסת לזה.

יעקב מרגי: את רוצה לנהל את הדיון במקומי?

יעל כהן-פארן: לא, אני - - -

יעקב מרגי: רגע, את רוצה לנהל את הדיון במקומי, גברתי?

יעל כהן-פארן: אני מבקשת.

יעקב מרגי: את מבקשת, אני אשקול להיענות לבקשתך בהמשך הדיון.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יהודה גליק, שתאריך המכתב שלו קודם למכתבו של הרב גפני, בבקשה.

יהודה גליק: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לך, אדוני היושב ראש.

יהודה גליק: ראשית אני רוצה להודות לך מאוד שדחית את הדיון כי לא יכולתי להשתתף בשבוע שעבר ודחית לכבודי ואני ממש מודה לך על זה מאוד.

יהודה גליק: חיברת פה שני דיונים שאתה טענת שיש ביניהם קשר, אני לא לגמרי בטוח שיש ביניהם קשר.

יעקב מרגי: תדבר על מה שפנית אתה.

יהודה גליק: בסדר, אני אבהיר את מה שפניתי.

יהודה גליק: בשנה האחרונה החלה במשרד החינוך תכנית לימודים חדשה שנקראת 'תרבות יהודית ישראלית'.

יהודה גליק: אין ספק, צריך לברך מאוד מאוד על הדבר הזה, אני חושב שזה דבר נפלא.

יהודה גליק: אולי בסוגריים אני אגיד שאני מאוד מצר על כך שצריך ללמד יהדות שונה בבתי ספר דתיים ויהדות שונה בבתי ספר לא דתיים, הייתי מאוד שמח אם כולנו היינו לומדים, שותפים לאותם חלקים השונים והיפים של התרבות הישראלית היהודית על כל גווניה.

יהודה גליק: נדמה לי שזה היה יכול להיות דבר נפלא ונדמה לי שזה יותר חשוב, גם מאחדות ולימודי המתמטיקה.

יהודה גליק: אבל כשישבתי ועיינתי בתכנית התרבות היהודית ישראלית מאוד מאוד דאגתי ואני אסביר מדוע.

יהודה גליק: בשנים האחרונות, ב-10-15 השנים האחרונות יש תופעה מאוד מאוד מבורכת, תופעה שנקראת התחדשות יהודית.

יהודה גליק: התופעה הזאת אפילו השתמשה בשיטת יחצ"נות מאוד מאוד טובה וקראה לעצמה יהדות פלורליסטית.

יהודה גליק: פלורליסטית לא אומר פתוחה לכול, אלא שמסתבר שזו תופעה שהיא מאוד חרדית פלורליסטית, כלומר היא נורא נורא אדוקה בפלורליזם, שהיא לא מוכנה לאפשר פתח למי שלא פלורליסט בדיוק בקו שלה.

יהודה גליק: איך אני גם יודע את זה?

יהודה גליק: אחד הדוברים הבכירים של התנועה של ההתחדשות היהודית, למשל ד"ר תומר פרסיקו, הוא ידוע ומוכר לרוב האנשים, מציין באחד העמודים שלו, לפני כשלולש שנים, שאחד ההישגים, הניצחונות של התנועה של התחדשות ישראלית, שהיא השתלטה והיא הצליחה להחדיר לתוך מערכת הלימודים את התרבות היהודית הישראלית.

יהודה גליק: הוא מתאר שזו תופעה שהיא שייכת לבודדים.

יהודה גליק: עכשיו למה אני מתכוון?

יהודה גליק: אני בעד, אני מאוד בעד, כל מי שיושב פה מסביב לשולחן, כולם, גם אלה שאני מכיר אותם, גם אלה ש - - - הם חלק מהיהדות לדעתי והם כולם מכובדים וראויים, אבל ברגע שחושבים שהאוכלוסייה החילונית או בית ספר ממלכתי זו אוכלוסייה בעלת תפיסת עולם אתאיסטית, תפיסת עולם של יהדות רק כתרבות, לא שום דבר אחר, לא יהדות כמסורת, לא יהדות כאמונה, לא יהדות כמורשת, מסתבר שלמעשה, אפילו כל השותפים למהפכה הזו של התחדשות יהודית, הם משום מה רק אשכנזים.

יהודה גליק: אפילו אנשים כמו מאיר בוזגלו.

יהודה גליק: איך אני יודע את זה?

יהודה גליק: כי אלי וחלי ברקת, שהם שותפים לנושא הזה, מתלוננים על זה שאין כניסה למסורת היהודית.

יהודה גליק: העובדה היא שרוב הילדים, אני מסיים במשפט הזה, שלומדים במערכת הממלכתית הם מסורתיים ברמה מסוימת, ולכן מבחינתם הם רוצים לקבל את המגוון, הם רוצים גם להתחבר, או איך כתב פעם אמנון לוי?

יהודה גליק: אני אצטט, אמנון לוי הוא לא אשכנזי, 'הליברלים בעיני עצמם לא מסוגלים להבין איך אפשר לדבר על הרב עובדיה יוסף בצורה חיובית.

יהודה גליק: הם הפכו ציבור שלם למקשה אחת שעליהם מסתכלים רק דרך כוונת הרובה'.

יהודה גליק: כשאני קראתי את החומרים של תרבות יהודית ישראלית אני גיליתי שמדובר במשהו מאוד מאוד מצומצם, במקום כשמה, להיות פלורליסטית וללמד את התלמידים את כל המגוון של היהדות בשלמותה ולא רק דרך נקודת זווית אחת, שהם קוראים לה פלורליסטית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הרב גפני.

משה גפני: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, אני מודה לך על קיום הדיון הזה.

משה גפני: הדיון הזה יהיה, לפי דעתי, פתח לדיונים שיהיו בעתיד אם הדברים נכונים וכנראה הם נכונים, בוודאי בחלקם, אז אנחנו נמצאים בפני תופעה שראוי לחקור אותה.

משה גפני: המציאות שבה, כפי שהעלה צדיקוב, שעשה תחקיר בעניין הזה ולאחר מכן 'יתד נאמן', נכון?

משה גפני: מה השם שלך?

<יעקב אליאך: יעקב אליאך.

משה גפני: היו שתי כתבות ב'יתד נאמן' על הנושא הזה.

משה גפני: אם אכן הדברים נכונים, והם כנראה נכונים, כפי שאמרתי, אנחנו נמצאים בפני תופעה חדשה.

משה גפני: הנוהג שעולם, במשטר דמוקרטי, שבו כאשר קובעים נושא מסוים שעושים אותו, ואנחנו מדברים במקרה הזה במשרד החינוך, עושים מכרז ובמכרז הזה מי שזוכה הוא זה שמקנה את הנושא שעליו היה המכרז לתלמידים או לקבוצות, או לכל מיני אנשים שזכאים לקבל את השירות הזה.

משה גפני: מתברר שבשנים האחרונות, בעיקר התנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות, עם הרבה מאוד כסף שהגיע לעניין הזה, השתתפו במכרזים האלה באופן כזה שכמעט לא הייתה ברירה אלא שיזכו במכרז.

משה גפני: הדבר נראה תמים, לפי מה שהתפרסם, זה נראה כביכול שאנשים רגילים או קבוצות או גופים מקצועיים השתתפו במכרזים האלה והם זכו בהם, עד שבדקו את העניין הזה והתברר שיותר ויותר זה נעשה במגמה מכוונת כדי להשתלט על התכנים במשרד החינוך ולהביא את הנושא הרפורמי והנושא הקונסרבטיבי, להביא לתלמידים, להביא להורים במקרים מסוימים, לקבוצות שונות שמשרד החינוך פועל בהם.

משה גפני: אם אכן הדברים נכונים, והם נכונים כנראה, המציאות תהיה שאנחנו נבוא בעוד כמה שנים ובעצם משרד החינוך או הפעילויות והתכנים יהיו רפורמיים.

משה גפני: שאף אחד לא רוצה את זה.

משה גפני: אף אחד?

משה גפני: הרוב לא רוצה את זה, החברה הישראלית אינה מעוניינת בזה, היא מעוניינת בחינוך, מי שמעוניין בחינוך ממלכתי מעוניין בחינוך ממלכתי, מי שמעוניין בממלכתי דתי מעוניין בממלכתי דתי וכמובן מי שמעוניין בחרדי מעוניין בחרדי.

משה גפני: אנחנו לא שמים לב לעניין שבעצם החינוך הממלכתי או התכנים שמשרד החינוך עושה הופכים להיות אחרים לחלוטין ממה שאנחנו מכירים, ממה שאנחנו יודעים ואנחנו נקום יום אחד והתברר לנו שעם כסף רב הצליחו לחדור בכל מיני אופנים לתוך משרד החינוך ואנחנו נצטער על העניין הזה בטרם יהיה מאוחר.

משה גפני: אדוני יושב ראש ועדת החינוך, אני שמח על זה שאתה מציף את הבעיה בוועדה החשובה שאתה עומד בראשה כדי לברר את העניין הזה.

משה גפני: אם אכן יתברר שהדברים לא נכונים, אז אנחנו נגיד בסדר, הכול מצוין, אז משרד החינוך פועל כפי שהוא פועל, באופן ממלכתי, ובזה תם העניין.

משה גפני: זה לא הולך לקרות.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מכיר את משרד החינוך שנים רבות, אני מכיר איך הדברים מתנהלים ולפי מה שראיתי, בעובדות, מתברר שזה נעשה באופן מאוד מתוחכם, עם הרבה מאוד כסף.

תמר זנדברג: מה הקשר שלך לחינוך הממלכתי רק?

משה גפני: מה הקשר שלך לחינוך החרדי?

תמר זנדברג: אני למדתי בחינוך הממלכתי.

<קריאה: גם אני, אז מה?

יעקב מרגי: סליחה, אדוני.

תמר זנדברג: לא דיברתי אליך, דיברתי אליו.

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: לה מותר.

יעקב מרגי: תמר, אני אמרתי בפתיחה שאני לא אסבול קריאות ביניים.

תמר זנדברג: סליחה.

יעקב מרגי: תסכם, בבקשה.

משה גפני: אני קצת מזועזע מקריאת הביניים.

משה גפני: לא, אני לא יכול לדבר על חוף הים באילת בגלל שאולי אני לא אלך לחוף שם?

תמר זנדברג: לדבר - - -

יעקב מרגי: תמר, נו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הרב גפני, תסכם.

משה גפני: אני אדבר על החינוך הממלכתי ועל הכול.

תמר זנדברג: לדבר מותר.

משה גפני: אני אומר שחשוב מאוד, אדוני יושב ראש הוועדה, שהעלית והצפת את הבעיה הזאת, לברר את הנושא.

משה גפני: אני מעריך שהמסקנות בסופו של התהליך יהיו כאלה שאכן הדברים נכונים, לפחות נכונים בחלקם, חלק מזה ראיתי ממש עובדות ואני כמובן אבקש ממך, אל תרפה מהעניין הזה עד שתגיע לחקר האמת, כפי שראוי שהוועדה החשובה הזאת בכנסת תגיע למיצוי ההליך.

משה גפני: אני מודה לך, תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני עכשיו פותח את הדיון, אני אנהג היום במה שנקרא לסירוגין, חבר כנסת אורח, כי יש לנו שמונה ח"כים כאן איתנו בדיון ונתחיל עם חבר כנסת ואורח.

יעקב מרגי: דיברו עכשיו חברי כנסת, אני אתן לתחקירן של 'יתד נאמן'.

יעקב מרגי: אין לך הרבה זמן להציג, בחר לך את עיקרי הדברים, שלוש דקות גג, לאחר מכן חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<יעקב אליאך: שלום לכולם.

<יעקב אליאך: יעקב אליאך מעיתון 'יתד נאמן'.

<יעקב אליאך: אין לי זמן להציג את הכול, אבל גם בעיתון החומר הרב שהתוודענו אליו, גם לא הבאנו את הכול, הבאנו מתומצת, אז משלושה הפרקים אני אגיד שתי נקודות עיקריות.

<יעקב אליאך: נקודה עיקרית שהזכירו, שבאמת התנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות, או כל התנועות הפלורליסטיות, הן בעצם השתלטו על מקצוע שמוגדר כיהדות, והדבר השני, היותר חמור, הוא שבעצם משרד החינוך, במכרזים, בקול קורא ובכל דבר שקשור למקצוע, אם זה להפעלת פעילות חווייתית, מי שבפועל עושה פעילות חווייתית, ואם זה הכשרת מורים, בעצם הוא מכווין ומוביל לכך שרק הם אלה שיצליחו לעשות את זה.

יעקב מרגי: יש לך דוגמאות של המכרזים האלה?

<יעקב אליאך: כן, ודאי.

יעקב מרגי: אנחנו נשמח לקבל אותם.

<יעקב אליאך: הדוגמאות עלו בתחקיר.

<יעקב אליאך: הדוגמה העיקרית היא - - -

משה גפני: מה שהיושב ראש מבקש, אם תוכל להעביר לו את זה.

<יעקב אליאך: להעביר?

<יעקב אליאך: כן, כן, ברור, יש לנו את הכול בצורה מסודרת.

<יעקב אליאך: דבר ראשון, הקול קורא להכשרת מורים למקצוע החדש מחייב את המורים לעבור הכשרה דרך בתי מדרש פלורליסטים.

<יעקב אליאך: דבר שני, הפעילות החווייתית שהמשרד - - - אגב, אלה שעוברים את הכשרת המורים מקבלים מלגה בסכום מאוד גדול ממשרד החינוך ואני רק אדגיש פה משהו מאוד חשוב, שאם אני רוצה לדעת, מי היום עושה את ההכשרה למורים אנחנו יודעים, ואיך משתפים פעולה אנחנו יודעים, אבל איזה עוד מכונים שלא קיבלו הכשרה או איזה תנועות שרצו לעשות פעילות ולא אושרו, משרד החינוך בצורה סדירה התעלם מהבקשות שלי, הגשתי כמה פעמים בקשות לכל הדברים דרך המייל, אחרי זה בטלפון, ובסוף חזרו אליי ואמרו לי שיש איזה אחד בשם ארי גלהר, הוא יחזור אליך והוא ידבר איתך.

<יעקב אליאך: איזה מין תשובה לא ברורה.

<יעקב אליאך: אמרתי שאני פונה בנושא מערכת החינוך הכללית, לא בהקשר לחינוך החרדי, אמרו לי 'כן, לא משנה, הוא מתעסק עם חרדים, הוא ידבר איתך'.

<יעקב אליאך: פניתי מה-6 בפברואר, עד היום הוא לא חזר אליי ולא שום דבר.

<יעקב אליאך: הייתה שורה של פרטים, כי רציתי לדעת באמת לאמת, אולי כל המכונים, אולי עוד תנועות שהגישו בכל אופן, אנחנו מדברים כרגע על תנאי המכרז שעוסקים בהכוונה ברורה לתנועות הללו, אם זה בפעילות וגם בפועל, לדוגמה, פעילות פורים, פעילות פורים שבוצעה במקצוע הייתה רק של התנועות הללו.

<יעקב אליאך: התהייה הגדולה, שעלתה גם בתחקיר, תכנית של משרד החינוך - - -

משה גפני: בפורים היו התנועות הרפורמיות וה - - -

<יעקב אליאך: כן, יש פעילות חווייתית שמתוקצבת, כל בית ספר מקבל תקציב לכך, האפשרויות שנתנו לעשות הצעות לפעילות זה רק של התנועות הללו.

אלעזר שטרן: הבאת פה חבר כנסת תנא דמסייע.

יעל כהן-פארן: יש לך דוגמה?

<יעקב אליאך: כן.

יעל כהן-פארן: מה למשל?

יעל כהן-פארן: אני פשוט רוצה להבין.

יהודה גליק: הוא אמר לך, הוא אמר שכל - - -

יעקב מרגי: סליחה, יעל.

יעל כהן-פארן: אבל עניינית, מה יש ב - - -

יעקב מרגי: יעל, רגע, מאחר שזה יום רביעי, ב-11:00 אני נועל, אני הפעם אהיה מאוד עקבי ואשמור על סדר הדיון, לא יהיו שאלות.

יעקב מרגי: אנחנו קודם כל נציף, יש הרבה דוברים.

יעקב מרגי: אם אני רוצה לתת לכולם להתייחס ושהדיון לא יהיה מוטה, אם כל אחד ישאל שאלה, לך יש שאלה ולתמר יש שאלה ולאלעזר יש שאלה ולי יש שאלות, ותאמיני לי שיש לי הרבה מה לומר ובחרתי לומר משפט אחד בפתיח.

משה גפני: אני דווקא אין לי שאלות, יש לי רק תשובות.

יעקב מרגי: יש לך דקה לסיים.

<יעקב אליאך: התהייה הגדולה, שמשרד החינוך חתום על תכנית בארי, שהיא להכשרת מורים למקצוע היהדות, מה שהוגדר כיהדות, והוא קיבל על זה פטור ממכרז.

<יעקב אליאך: תכנית בארי מופעלת על ידי מכון הרטמן שעם קשר או בלי קשר זה שכתב את התכנית החדשה הוא רון מרגולין, שהוא אגב, בהקלטה כפי שנחשפה ברשת ב', הוא אומר בשיחה סגורה, שהוא מאוד מאוד מתפלא שבכלל בנט אישר את התכנית הזאת.

<יעקב אליאך: זה לא רק מי שממשרד החינוך צריך להתפלא.

<יעקב אליאך: מי שנחשף לדברים שעלו בתחקיר בכלל צריך להתפלא.

<יעקב אליאך: כל מי שמינהל תקין חשוב לו, אנחנו מדברים על פטור ממכרז בסכום של מיליונים שיש שם גם סעיף סודיות, שמשרד החינוך מבקש, 8ב' בחוזה בין משרד החינוך למכון הרטמן אומר שמשרד החינוך מבקש שמכון הרטמן לא יציג את ההכשרה שהוא מקבל עליה מימון כמשרד החינוך.

<יעקב אליאך: זאת אומרת מצד אחד הוא מממן - - -

יעקב מרגי: תודה.

<יעקב אליאך: משפט אחרון.

<יעקב אליאך: זה משהו שעלה בתחקיר.

<יעקב אליאך: אני מצטט, 'החילונים במדינת ישראל הם אורתודוקסים, רוב החילונים כשהם צריכים לקבל עמדה בנושא דת ומדינה הם הולכים עם האורתודוקסים'.

<יעקב אליאך: זה משפט שלכאורה יגידו שאני אומר אותו, מי שאומר אותו והוקלט ומובהר הוא ראש התכנית של המקצוע החדש.

<יעקב אליאך: עכשיו מה הבעיה?

<יעקב אליאך: אם הוא אומר את זה, הכול מצוין, רק לו יש בעיה, כי הוא אומר, אני מצטט דברים הוא אומר - - -

יעל כהן-פארן: את מי אתה מצטט?

<יעקב אליאך: את יובל סרי.

יהודה גליק: יובל סרי, המפמ"ר.

<יעקב אליאך: הוא אומר שהחילונים, לרוב הולכים עם האורתודוקסים, אבל מה הבעיה?

<יעקב אליאך: הוא אומר ש'אנחנו צריכים בתכנית הזאת לקחת את היהדות ולהפקיע אותה מהדת' ובחוזר רשמי של משרד החינוך כתוב ש'אנחנו מחויבים שיהיה קיום תרבותי יהודי שמשוחרר מסמכות - - - ולעצב מחדש את היהדות'.

יעקב מרגי: תודה.

תמר זנדברג: נו?

תמר זנדברג: לא הבנתי, אתם רוצים שיישאר - - -

יעקב מרגי: תמר, פעם ראשונה ותגידי שאני מוציא אותך.

יעקב מרגי: אז הנה הזהרתי אותך, פעם ראשונה קראתי אותך לסדר.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני.

יעל כהן-פארן: אני מברכת על הדיון.

יעל כהן-פארן: אני די מופתעת מרוח הדברים שעולה כאן, בוא נגיד את זה בצורה הכי עדינה שאפשר.

יעל כהן-פארן: תשמעו, גם יש לכם את המונופול על הדת ואתם גם שולטים בכל המוסדות - - -

יהודה גליק: מי זה לכם?

יעל כהן-פארן: לכם, לאורתודוקסים.

משה גפני: יעל, אני מתנצל, אני יוצא בגלל הוועדה, לא - - -

יעל כהן-פארן: בגלל שאני מהקונסרבטיבים אתה יוצא?

יהודה גליק: לא, חס ושלום.

משה גפני: לא, אני לא יודע מאיפה את.

יעקב מרגי: גם ההומור על חשבון הזמן שלך.

תמר זנדברג: אם הוא היה יודע הוא לא היה יוצא.

יעל כהן-פארן: אני באמת חייבת לומר, יש פה שאלה של איזה חינוך יהודי אתם רוצים להנחיל, בעצם מדובר פה במערכת החינוך הממלכתית.

יעל כהן-פארן: הרי לא מדובר במערכת החינוך הממלכתית דתית או החרדית, נכון?

יעל כהן-פארן: זה ברור, זה על השולחן, שמדובר בתכנית חדשה למערכת החינוך הממלכתית, שרוב באיה הם, נכון, גם מסורתיים, אבל לא דתיים שההורים בחרו שהם יילכו לחינוך הממלכתי ולא הממלכתי דתי וחילוניים ש - - - בוא נגיד ככה, עד היום, אני באתי מהחינוך החילוני, לא היה שום לימוד של יהדות, היה תנ"ך, היה תלמוד שנה-שנתיים בתיכון, זה מה שאני זוכרת וזהו.

יעל כהן-פארן: קודם כל אני מברכת על תכנית כזאת, אבל היא חייבת לצעוד עם הזמן, היא חייבת לדבר לקהל שהיא מיועדת אליו.

יעל כהן-פארן: אם יבואו לבית הספר של הבנות שלי רב ויתחיל ללמד אותן יהדות הן יברחו מהשיעור.

יעל כהן-פארן: תהיו כנים עם עצמכם, תסתכלו במראה.

יעל כהן-פארן: אתם רוצים להגיע לקהל שהוא לא הקהל שאתם מגדירים, שהוא כבר בבתי הספר שלכם, הוא לא.

יעל כהן-פארן: כדי להגיע אליו, הוא גדל בתוך תרבות חילונית, פלורליסטית, ליברלית, אתם לא יכולים לבוא עם ערכים ותפיסות אחרות, ותסלחו לי לומר, ישנות, מיושנות ולפעמים גם חשוכות, ושמענו גם דברים נוראיים שנאמרים על ידי הרבנים שלכם כאן.

יעל כהן-פארן: לפני שבוע - - -

יעקב מרגי: את יודעת איזה כושר סיבולת יש לי, לשמוע ממש דברי בלע ואני - - -

יעל כהן-פארן: לא בלע.

יעל כהן-פארן: לפני שבוע אחר רב, לא - - -

יעקב מרגי: כל מי שלא חושב כמוך הוא חשוך.

יעקב מרגי: כל מי שלא חושב כמותך - - - אני מכבד, זו דעתך.

יעל כהן-פארן: אם הרב לוינשטיין בא עם אמירה כמו שהוא אמר לפני שבוע, אז בעיניי הוא מייצג תפיסות חשוכות.

יעקב מרגי: תודה.

יעל כהן-פארן: אני לא רוצה שמחנך כמו הרב לוינשטיין יגיע לחנך את הבנות שלי.

יעקב מרגי: תודה.

יעל כהן-פארן: לא, עכשיו אני חייבת לומר דבר אחד.

יעקב מרגי: אל"ף, אל תאמרי לי לא אף פעם.

יעקב מרגי: תשתדלי לא לומר לי לא אף פעם, כי זה לא עומד במבחן המציאות.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר לך, אנחנו מדברים על מרכז הרטמן, מכון שכטר, מכונים ראויים, בעלי ניסיון של המון שנים, שמוציאים תחת ידם אנשי חינוך לעילא ולעילא והם זכו, לא סתם הם זכו, כי זאת רוח היהדות שהם מכוונים אליה.

יעקב מרגי: תודה.

יעל כהן-פארן: אני אסכם.

יעל כהן-פארן: זה מדהים אותי שיש לכם מונופול על הדת ואתם מפחדים מכמה יהודים שאינם אורתודוקסים שכאילו השתלטו לכם על הדת.

יעקב מרגי: יעל, תודה.

יעקב מרגי: אבנר פורת, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך, בבקשה.

<אבנר פורת: אבנר פורת, ארגון חותם.

<אבנר פורת: הציבור שמשתייך למערכת החינוך הממלכתית הוא לפי כל הפילוחים והסקרים בחלקו הגדול ציבור מסורתי ומאמין.

<אבנר פורת: לא ייתכן שיכפו עליו תכנים שמובלים על ידי גופים שנמצאים בשוליים ומייצגים מיעוט בחברה.

<אבנר פורת: כמו בנושאים אחרים, גם בלימודי יהדות, חשוב שעמדת משרד החינוך והתכנים שמועברים יהיו כאלה ששייכים למכנה המשותף ולא כאלה שנמצאים במחלוקת ומפלגים את החברה.

<אבנר פורת: כמו שלא יעלה על הדעת כפייה דתית במשרד החינוך, כך אין מקום גם בשום פנים ואופן לכפייה חילונית.

<אבנר פורת: ההורים, ברובם, מעוניינים במסורתיות ומה שקורה היום זה בעצם הונאה של אותם הורים.

<אבנר פורת: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יהודה גליק: מה, דילגת עליו בגלל שהוא דתי?

יעקב מרגי: אני לא אחייך לך.

יהודה גליק: לא, אל תחייך.

יעקב מרגי: כי אין בזה שום הומור.

יהודה גליק: בסדר, אל תצחק.

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, לצערי יצא המרצע מן השק.

אלעזר שטרן: אני מקווה שמערכת החינוך במדינת ישראל לא מתיישרת לפי קהל קוראי 'יתד נאמן', כיוון שאחרת באמת לא תהיה פה יהדות במדינת ישראל, תהיה יהדות לחרדים, כמו שהם חושבים שצריך להיות, וזו זכותם המלאה, ובשביל זה הם מקבלים תקציב.

אלעזר שטרן: אבל אני מודה שהזעזוע הכי קשה לי היה כשקראתי בין השורות את מה שאתם חושבים על מכון הרטמן.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד פה, אני מכיר את מכון הרטמן הרבה מאוד שנים, הוא לא רפורמי והוא לא קונסרבטיבי וזכותו הייתה גם להיות כזה, אבל הוא לא כזה.

אלעזר שטרן: ואני רוצה להגיד פה גם לחברי יהודה גליק, שאתה בעד פלורליזם, אז יכול להיות שבתוך החינוך החרדי ובתוך החינוך הממלכתי דתי, שאתה ואני יודעים שיש שם אחוזי חילון, לצורך העניין, גדולים, אולי גם להם נציג יהדות אחרת קצת.

יהודה גליק: חד משמעית, זה מה שאמרתי.

אלעזר שטרן: אבל אתה יודע שלא מציגים.

אלעזר שטרן: על מה אני בוכה?

אלעזר שטרן: אני בוכה על מאות אלפי ילדי ישראל שמאבדים כל קשר ליהדות בגלל שלצערי הרב היהדות שמציגים להם עד עכשיו היא חד גונית, כמו היהדות שמציגים, לשמחתי, בפני הילדים שלי והנכדים שלי, ואני מכבד את זה, אבל זה טוב להם.

אלעזר שטרן: השאלה עכשיו מה אנחנו רוצים, האם אנחנו רוצים שכל עם ישראל יבין שהיהדות היא רק ללבוש כיפה וציצית כמו שאני לובש ולהתפלל שלוש פעמים ביום ואם לא, אתה לא יהודי, או לא מלמדים אותך יהדות מהי.

אלעזר שטרן: או בהנחה שזאת המציאות, שהמוני עמך בית ישראל, בגלל היהדות שמציגים להם, פחות מקימים בתים כדת משה וישראל, לצערי אני אומר את זה, יותר מתחתנים עם לא יהודים, לצערי אני אומר את זה - - -

מיכאל מלכיאלי: מה אתה עושה עם ה'לצערי' הזה?

אלעזר שטרן: בגלל שהתהליכים שאנחנו מציגים להם, של חינוך, של גיור, של מה שאתם רוצים, הם רק בדרך אחת.

אלעזר שטרן: אני מתפלל שהילדים שלי והנכדים שלי ימשיכו לקבל חינוך אורתודוקסי, אבל אני חושב שאני חייב, אני חושב שגם אתה חייב, אבל אני לא אומר לך, לקחת בחשבון שיש כאלה שיש להם ספק אפילו אם הקדוש ברוך הוא בשמים.

אלעזר שטרן: זה לא אומר שצריך להציג יהדות בלי הקדוש ברוך הוא, אבל זה אומר שצריך לתת מקום גם ליהדות ש - - -

יהודה גליק: גם, בסדר.

יהודה גליק: זה הוויכוח.

יעקב מרגי: יהודה.

יהודה גליק: לא, זה הוויכוח.

יהודה גליק: לא, כי הוא בא ואומר שכאילו אנחנו נגד זה.

יהודה גליק: אני בעד זה, אני אוהב את מכון הרטמן - - -

אלעזר שטרן: יהודה, אני לא אומר את זה מולך, באמת, אני מכיר אותך, אני מכיר את זה, אני רוצה להגיד משהו אחר.

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, חבל שיצא מפה יושב ראש ועדת הכספים - - -

יעקב מרגי: שום דבר לא חבל, החיים ממשיכים.

אלעזר שטרן: לא, אני אגיד לך למה חבל.

יעקב מרגי: אל תצטער כל כך.

אלעזר שטרן: לא, הוא לא מהמפלגות של - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך עצה - - -

אלעזר שטרן: זה הזמן שלך.

יעקב מרגי: אל תצטער על כל דבר.

אלעזר שטרן: אז אני אגיד לך למה, בגלל שאני חושב שבאמת יש צביעות גדולה מדי בזה שאנחנו מתפלאים שהם מקבלים כסף מחוץ לארץ.

אלעזר שטרן: תגידו, אנחנו נותנים להם כסף?

אלעזר שטרן: אתה רוצה להסתכל על תקציבי ההעברות בתקציב המדינה ולראות כמה גופים אורתודוקסים, דתיים לאומיים, לא משנה מה, גרעינים תורניים - - -

יעקב מרגי: אבל אתה חייב לסיים.

יעקב מרגי: אלעזר, אתה הרי לא תפרוק את כל התסכולים שלך בנושא - - -

אלעזר שטרן: לא, אני רק מתייחס למה שנאמר.

אלעזר שטרן: כיוון שנאמר שמביאים כסף גדול מחוץ לארץ, הלוואי שמכון הרטמן היה מקבל מהמדינה, אתה יודע מה?

אלעזר שטרן: חצי מהכסף שמקבלים הגופים האחרים.

מיכאל מלכיאלי: הם מקבלים מהרפורמים, הם לא צריכים - - -

יעקב מרגי: תודה, מלכיאלי.

יעקב מרגי: מנכ"לית פנים, איגוד הארגונים ליהדות ישראלית, בבקשה.

<מיכל ברמן: שלום, בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: שם בבקשה, לפרוטוקול.

<מיכל ברמן: מיכל ברמן, מנכ"לית פָּנִים, איגוד ארגוני יהדות ישראלית.

<מיכל ברמן: יש לנו 60 ארגונים חברים בפנים, ביניהם התנועה הרפורמית והקונסרבטיבית, בארי, המדרשה באורנים ועוד 60 ארגונים אחרים שפועלים תחת המטריה של יהדות ישראלית, כולל ארבעה ארגונים שיושבים בכי"ח, כולל תנועת תיקון של מאיר בוזגלו.

<מיכל ברמן: כלומר יש לנו באמת עם ישראל על כל גווניו, רבדיו, מזרחים, אשכנזים, דתיים, אורתודוקסים, רפורמים, קונסרבטיבים, חילוניים, מסורתיים, באמת מטרייה מאוד מאוד רחבה.

<מיכל ברמן: המשותף לכולם זה שהם דואגים לעם ישראל, רוצים יהדות רלוונטית שתדבר בגובה העיניים לילדים במערכת החינוך וגם למבוגרים מחוץ למערכת החינוך והם מוטרדים מאוד מהתמונה שהוצגה כאן באמת, מהתפיסה הרווחת במדינת ישראל שלפיה יהדות שייכת אך ורק למי שיש לו כיפה על הראש, עדיף כיפה שחורה, זקן - - -

יעקב מרגי: סך הכול חבר כנסת אחד אמר את זה, אל תייחסי את זה לכולם ואל תאמיני לכל מה שאומרים.

<מיכל ברמן: אוקיי, אני לא מאמינה לכל מה שאומרים.

<מיכל ברמן: תודה, תודה על הטיפ.

אלעזר שטרן: למי התכוונת?

יעקב מרגי: לא משנה.

<מיכל ברמן: אני רואה בארגונים שלנו הרבה מאוד פעילות שמגיעה לאנשים שונים שקצה נפשם ביהדות אורתודוקסית, סליחה שאני אומרת את זה, והם מחפשים משהו אחר, הם מחפשים משהו שיהיה רלוונטי, משהו שידבר בשפה שלהם, משהו שידבר בערכים שלהם, הם מחפשים יהדות, אבל הם לא מוצאים את זה תחת המסגרת ה - - -

יעקב מרגי: בנימה מאוד פתוחה, את חושבת שהמושג הזה של 'קצה נפשם' לא מבטא משהו מאוד מאוד, עמדה חד צדדית שלך?

יעקב מרגי: מה זה ה'קצה נפשם'?

יעקב מרגי: רוצים לראות משהו אחר.

יעקב מרגי: את לא יכולה להתבטא בצורה - - -

<מיכל ברמן: היא מתארת - - -

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

תמר זנדברג: הם קצה נפשם.

יעקב מרגי: ידידתי, את לא מבקרת אותי הרבה פה בוועדה, אני אדם בלתי נסבל בדיונים, אז אל תפריעי לי.

אלעזר שטרן: אני חולק עליך.

יעקב מרגי: אם אנחנו מנהלים דיון ונאמרים פה - - - תקשיבי, חשוב שייאמר, נאמרים פה דברים קשים, לכאן או לכאן, עם כל הכבוד, את רואה שיושבים ושומעים ומכבדים, אני הייתי מצפה, גם אם זו עמדה חשוכה, כפי שאחת מחברות הכנסת התבטאה והנושא כל כך חשוב לה והיא יצאה, אז תכבדי.

יעקב מרגי: זו דעתו של אדם יציר כפיו של האל, אז ה'קצה נפשם', מחיתי, את לא חייבת להגיב.

<מיכל ברמן: בסדר גמור, אני רוצה אולי להסביר למה אני מתכוונת ולומר שלא מדובר בהכרח בעמדה אישית שלי.

<מיכל ברמן: אני רוצה לתת איזה שהוא זום אין על אחד מהארגונים שלנו שעובדים עם חבר'ה חילוניים ודתיים, באמת על כל המנעד.

<מיכל ברמן: הם יושבים ביישוב אלון, בעין פרת, והם עושים עבודה שפותחת את היהדות לבוגרי החינוך הדתי והחילוני גם יחד.

יעקב מרגי: בסדר, זה הארגון שלך, עכשיו אני רוצה בדקה שלך, בקשר לתכנים - - -

<מיכל ברמן: אני רק רוצה להתייחס ל'קצה נפשם', ברשותך, להסביר - - -

יעקב מרגי: תני לי רגע.

יעקב מרגי: מאחר שאני מנהל פה דיון ולא איזה במה פתוחה, אני מבקש לכוון אותך, את יושבת סביב השולחן הזה בדיון שכותרתו היא כותרת מאוד ממוקדת, אמרת, הצגת את הארגון שלך, אני רוצה בדקה שנותרה לך, תאמרי לי מה הקשר שלכם כארגון לתכני הלימוד במשרד החינוך.

<מיכל ברמן: אז אני אומרת, אנחנו מייצגים 60 ארגונים, אני מדברת על ארגון אחד שבו אנחנו רואים בצורה מאוד ברורה איך היהדות כרגע במשרד החינוך מפספסת את המטרה שלה.

<מיכל ברמן: מגיעים ילדים בוגרי חינוך ממלכתי שאין להם שום ידע, כלים ובעצם אוריינטציה יהודית וכשמלמדים אותם יהדות ברוח שלהם, פתאום אורו עיניהם, פתאום הם עוברים תהליכים נפשיים מאוד מעמיקים, פתאום הם מתחברים ליהדות.

יעקב מרגי: חקרתם את זה?

<מיכל ברמן: יש הרבה מחקרים שמראים את זה.

יעקב מרגי: הרבה מחקרים.

<מיכל ברמן: כן, אני יכולה גם להעביר לך.

יעקב מרגי: אני אשמח.

<מיכל ברמן: אני אומרת שאני חושבת שיש פספוס מאוד גדול במשרד החינוך עד לפני שהתכנית הזו בעצם נכנסה, שבה ילדים יהודים בחינוך הממלכתי מורחקים מהיהדות שלהם והדרך לחבר אותם היא לא דרך כפייה והטפה, אלא דרך רלוונטית.

יעקב מרגי: צריך לחקור מי הרחיק אותם באמת בתוך מערכת החינוך הממלכתית, את אותם ילדים.

<מיכל ברמן: יש שם - - -

יעקב מרגי: לא, את לא עונה לי, זה אני מהרהר בקול לפעמים, אולי אני צרוד בגלל זה.

יעקב מרגי: מיכאל זלבה, בבקשה.

יעקב מרגי: רגע, קודם כל חבר כנסת, סליחה, אחר כך מיכאל זלבה ידבר.

יעקב מרגי: מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על הקיום של הדיון הזה ועל הכתב המוכשר שעשה עבודה מאוד טובה.

מיכאל מלכיאלי: קראתי את כל התחקירים, אני מכיר את הסיפור הזה ממקום אחר, מעיריית ירושלים, שהעתיקו משם את העקרונות של המכרזים שמשרד החינוך פרסם, שם קיבלנו את המידע האמיתי יותר, לאן הכסף הלך.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך שאני יושב כאן ופשוט יוצא מדעתי.

מיכאל מלכיאלי: התנועות הרפורמיות, בסקרים שלהם עצמם, אומרים שהם 8% מהעם כאן, החינוך הממלכתי ברובו מדובר על אנשים מסורתיים, אנשים שקשורים לדת וקרובים לדת.

מיכאל מלכיאלי: מכון הרטמן מצהיר שהוא רוצה לנתק את היהדות מהאורתודוקסיה.

מיכאל מלכיאלי: אומרים 'קצה נפשם', מישהו בדק שקצה נפשם?

מיכאל מלכיאלי: מישהו עשה סקר האם עם ישראל, ברובו, בעם, לא בבני ברק, רוצה להתחתן כמו ש-3,000 שנה התחתנו?

מיכאל מלכיאלי: האם עם ישראל חושב שזו היהדות האמיתית?

מיכאל מלכיאלי: אתם כל הזמן מדברים על האמירה 'אתם מונופול על היהדות'.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, היהדות שלנו היא 3,000 שנה, אתם באתם, לא יודע מתי ובאיזה שנה - - -

<קריאה: היא גם שלנו - - -

מיכאל מלכיאלי: ואני לא יודע איך - - -

יעקב מרגי: סליחה, הוא לא מצביע על אף אחד, את לא חייבת ל - - - הוא לא התכוון אלייך.

יעקב מרגי: למה את חושבת שהוא התכוון אלייך?

<קריאה: כי גם היהדות - - -

יעקב מרגי: אל תעני לי.

<מיכל ברמן: לא, הוא התכוון אליה.

אלעזר שטרן: הוא אמר.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר שאני באמת מתפלא על משרד החינוך, עומד בראשו אדם דתי, שהם נותנים בכלל במה לאנשים שמייצגים כל כך מעט בעם עם כל כך הרבה כסף.

מיכאל מלכיאלי: דיברתי עם מנהלי בתי ספר, לפני שבאתי לכאן, שנמצאים בתכניות האלה.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, זה לא החינוך שהם רשמו את הילדים שלהם.

אלעזר שטרן: כפו על מישהו?

מיכאל מלכיאלי: בטח שכפו, בוודאי ש - - - מנהל שמכניס תכנית, האבא הפשוט, הרגיל, הוא לא בודק, הוא סומך על הממלכתי, על משרד החינוך של מדינת ישראל, שנותן לו את מה שחשוב לעם ישראל והילד מהבית הדתי מגיע ומקבל דברים הפוכים, כל מיני אמירות ורמיזות וכל כך הרבה שנאה ליהדות המקורית.

יעקב מרגי: לסיכום.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שמכאן, אתה היושב ראש, יודע לעשות את זה יותר טוב מכולם, צריך לפנות למשרד החינוך, אי אפשר לתת לזה - - - אפשר לקרוא לזה דת אחרת, אין בעיה, אבל זה לא יהדות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיכאל זלבה, בבקשה.

<אלעד צדיקוב: הוא מבקש שאני אדבר לפניו.

יעקב מרגי: מי זה אני?

<אלעד צדיקוב: אלעד צדיקוב, חבר מועצת העיר הרצליה.

יעקב מרגי: אתה רשום?

<אלעד צדיקוב: אני רשום, כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אלעד צדיקוב: אלעד צדיקוב, חבר מועצת העיר בהרצליה, יושב ראש גשר, דגל התורה וגם מחזיק תיק תרבות יהודית בעירייה הרצליה ובין השאר גם יושב ראש ועדת תמיכות, מכורח זה מכיר הרבה פעילות של עמותות ברחבי הרצליה.

<אלעד צדיקוב: אצלנו יש סטדי קייס מאוד מאוד מעניין לכל המהלך הרפורמי והקונסרבטיבי בהרצליה ואנחנו בדרך כלל כר הגידול, בעיר הרצליה, למה שקורה בתופעות.

<אלעד צדיקוב: אני רוצה קודם כל לחלק את הדיון לארבעה חלקים, כי מכל הבליל שנאמר צריך למפות את המיפוי.

<אלעד צדיקוב: הנקודה הראשונה זה פטרנליזם פלורליסטי.

<אלעד צדיקוב: מה פשט המושג פטרנליזם פלורליסטי?

<אלעד צדיקוב: באים כל הארגונים הפלורליסטיים ולמעשה אומרים 'אנחנו האבהות של כל המהלך, אנחנו יודעים לומר מה הציבור חושב, ממה נקעה נפשו, מי יעורר את מי' וכו' וכו'.

<אלעד צדיקוב: אני תוצרת של החינוך הכללי, גדלתי עד כיתה ח' בבית ספר בכפר שמריהו ואחר כך בהרצליה, כולל תיכון, כולל תואר בבינתחומי, סיירתי כקצין בשייטת, אפילו שאני נראה לכם דוס בעיניים, ואני רוצה לומר לכם שכל הפטרנליזם הזה, הלבוא ולומר אנחנו יודעים לציבור מה נכון ומה לא נכון, כשם שנאמר כאן בצורה מדויקת, מי קבע?

<אלעד צדיקוב: אני טוען טענה אחרת, אתם הקומץ, אתם המיעוט שבמיעוט שבמיעוט שבעם ישראל - - -

יעקב מרגי: צדיקוב.

<אלעד צדיקוב: לדבר אליך?

יעקב מרגי: דבר אליי ובלי אצבע לאנשים, זה לא מכובד.

<אלעד צדיקוב: תודה רבה.

יהודה גליק: גם בלי לשלול אנשים.

<מיכל ברמן: אבל זה טבע העניין - - -

<אלעד צדיקוב: אני רוצה לומר שאני לא מנסה להמעיט מיהדותו של אף אחד בחדר הזה, חס ושלום, אני - - -

<מיכל ברמן: אתה בהחלט מנסה.

<אלעד צדיקוב: אני יהודי כמו כל אחד בחדר, בדיוק באותה מידה, לא פחות ולא יותר במילימטר, רק מה?

<אלעד צדיקוב: כשיבוא אחר ויאמר 'אנחנו יודעים לעם ישראל מה נכון לו', פה אני מוחה, לא רק אני, הרבה שכמותנו.

<אלעד צדיקוב: זה לגבי הפטרנליזם.

<אלעד צדיקוב: לגבי הנושא הנוסף, זאת הטעיית הורים.

<אלעד צדיקוב: לכל אורך הדרך קיימת פעולה מגמתית וחזקה של הטעיית הורים.

<אלעד צדיקוב: אני יכול לספר לך בזעיר אנפין בהרצליה, ראש העיר משה פדלון נותן תקציבים לרפורמים ולקונסרבטיבים בלי שההורים בבתי הספר יודעים מזה.

<אלעד צדיקוב: זה בזעיר אנפין על מערכת שלמה.

<אלעד צדיקוב: מינהל ציבורי לא תקין.

<אלעד צדיקוב: אני לא רוצה לומר את המושג המרחיק לכת והפלילי, תפירת מכרזים, אבל הדבר הזה קיים.

<אלעד צדיקוב: לדוגמה, כל מיני תבחינים כאלה ואחרים, ש'עדיפות תינתן לבתי מדרש פלורליסטיים' ועוד כל מיני מילים יפות ומגוונות, ליברלים וכו', כדי להכניס את הזרם הזה ולא זרמים אחרים.

<אלעד צדיקוב: והנושא האחרון, שהוא גם לא חוקי, זה הדרת היהדות האורתודוקסית.

<אלעד צדיקוב: לבוא ולומר שאני פורש את חסותי על כל מי שהוא לא דתי או חרדי וממילא הוא חייב להיות רפורמי זו טעות מעיקרה.

<אלעד צדיקוב: אני רוצה לומר שהיהדות האורתודוקסית, גם היהודי החילוני שלא הולך לבית כנסת או הולך לבית כנסת רק ביום כיפור ובראש השנה, בית הכנסת שהוא הולך אליו או לחילופין בית הכנסת שהוא לא הולך אליו, זה בית הכנסת האורתודוקסי, רוח סבא שנשבה עוד מימים ימימה.

<אלעד צדיקוב: עד כאן, תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יזהר הס.

<יזהר הס: עורך דין יזהר הס, מנכ"ל התנועה המסורתית.

<יזהר הס: ראשית אני רוצה לברך אותך, אדוני יושב ראש הוועדה, על הדיון החשוב והמיוחד הזה, ואני אומר מיוחד, אדוני יושב ראש הוועדה, משום שלא בכל יום יש בכנסת דיון כזה שבו סביב שולחן אחד יושבים יהודים בעלי השקפות שונות ומנסים לנהל דיאלוג באופן - - -

יעקב מרגי: כל יום זה קורה בוועדה הזו, אתה מוזמן לבוא לשבת איתי.

<יזהר הס: אז קודם כל אני אשמח ש - - -

יעקב מרגי: תסבול יחד איתי כל יום, שלושה דיונים ביום.

<יזהר הס: אז אתה עושה את זה גם בחן ובכישרון ובהרבה אמונה ואני חייב לומר שיש כמה מהיושבים כאן, שאלמלא היה מתקיים הדיון זה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, כשאתה מחמיא לי מה אתה עושה לי?

<מיכל ברמן: עכשיו הורדת אותו מקום ברשימה.

<יזהר הס: חס וחלילה.

<יזהר הס: לא, אבל גפני יצא, אז גם לא יהיה תחקיר עליך ב'יתד', יהיה בסדר.

יעקב מרגי: אוקיי, בבקשה.

<יזהר הס: אני חושב שלדיון הזה יש ערך מוסף.

<יזהר הס: יש ערך מוסף משום שהנה, פתאום יוצאים כל השדים מן היער.

<יזהר הס: נדמה לי שלא סתם מכוני מחקר מצד עצמם יצאו בדוחות לאחרונה בעניין ההשתלטות הרפורמית, הקונסרבטיבית, על מערכת החינוך, משני טעמים.

<יזהר הס: האחד, משום שאם אתה בודק את הרשימה של הארגונים, אתה רואה שיש שם אמנם גופים רפורמים וקונסרבטיבים, אבל רשימה רבה יותר, באמת רחבת יריעה, של גופים שונים בעלי השקפות יהודיות שונות שחושבים שהראייה הביקורתית ביחס לתרבות היהודית, ראוי לעסוק בה באהבה גדולה גם בתוך מערכת החינוך הממלכתית.

<יזהר הס: ותחת העובדה שיהודים מהשקפות אחרות ישמחו שסוף סוף עוסקים ביהדות בתוך מערכת החינוך הממלכתית קמה צעקה גדולה שמבקשת להשתמש במה שבחלק מהמפלגות נחשב לקללה, רפורמים, כולם רפורמים, כאילו ראשית שהרפורמים היא קללה, וכמובן שלא היא.

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך, זה על חשבוני.

יעקב מרגי: אני זוכר ימים, כשאני הייתי עוד על מדים ונכנסו פרייבטים לדיונות בחול לחלק לנו סופגניות, למחרת היה בעיתון שצריך לחסום את החב"דניקים מלהיכנס, הם עושים פעולות מיסיונריות.

יעקב מרגי: אתה יודע מה טוב באוזן שלי?

יעקב מרגי: שהיא שומעת הכול, את אלה ואת אלה, אבל אל תתייחס.

<יזהר הס: אתה יודע מה?

<יזהר הס: ראשית, אני מצדיע לך, בחלק מההערות שלך קודם, דיברתי פה עם חברתי שירה שיושבת לצדה, אמרתי לה, 'בחיי, מרגי היה יכול להיות ראש ממשלה', יש בו את אורך הרוח הזה - - -

יעקב מרגי: תעשה לי טובה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לדעת מה השם הפרטי של אשתי?

יעקב מרגי: עשה לי טובה, בבקשה.

<יזהר הס: אני לא אגיד לך מה אשתי חושבת על ה.

יעקב מרגי: הלאה, בבקשה.

<יזהר הס: בעניין הגעה של חב"ד לדיונות בסיני או במקומות אחרים, פעם בסיני, היום במקומות אחרים, לחלק סופגניות, אני חושב שיש היגיון בזה שלא מחנות הצבא ולא בתי הספר יהיו פתוחים בפני מי שרוצה להגיע אליהם.

יעקב מרגי: אני אוהב את החד צדדיות הפלורליסטית.

<יזהר הס: אבל חכה, אם מנהלי בתי הספר עצמם ומשרד החינוך עצמו מרשה למנהלים לבחור מי ייכנס בשערי בית הספר הרי זו בדיוק החרות שגם אתה מכוון אליה.

יהודה גליק: הם לא בוחרים.

<יזהר הס: מנהלי בתי הספר יבחרו אם לפנות לתנועה הקונסרבטיבית, או למכון שכטר, לתל"י, למדרשה באורנים, לתנועה הרפורמית או לארגון אחר, וינסו לעשות את זה באופן טבעי ופתוח.

<יזהר הס: עכשיו הסיפור פה הוא באמת ניסיון למלחמות יהודים פנימיות, גם בתוך המגזר החרדי ובעיקר בתוך המגזר הדתי לאומי.

<יזהר הס: המגמה שלחלק מאנשים היא לצנינים, שלמשרד החינוך בשנים האחרונות, בקדנציה הנוכחית ובקדנציה שקדמה לה, לפתוח את הסיפור הזה גם לגופים שאינם אורתודוקסים, לצנינים בעיני חלק מהיושבים סביב השולחן הזה.

<יזהר הס: תיכף נשמע את חבר הכנסת יוגב, שוודאי יצדד בחותם ואספקלריא - - -

יעקב מרגי: אתה יש לך רוח הקודש?

יעקב מרגי: אתה גם מהתנועה המסורתית וגם - - -

<יזהר הס: ונדמה לי, חבר הכנסת מרגי - - -

מרדכי יוגב: יזהר, אתה כרגע דיברת כדיקטטור ופסלת את דעותיהם של אחרים.

יעקב מרגי: אתה רואה מה אתה עושה?

מרדכי יוגב: אז כל הפוסל במומו פוסל ולכן אתה פסול.

יעקב מרגי: מוטי, תודה.

<מיכל ברמן: במה הוא פסל?

יעקב מרגי: תודה, יזהר, חבל.

<יזהר הס: חן חן, תודה לאדוני.

יעקב מרגי: תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני.

תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה להודות ולברך את 'יתד נאמן' על התחקיר.

מרדכי יוגב: היושב ראש, אני מבקש שתוציא אותו.

יעקב מרגי: לא.

מרדכי יוגב: תוציא את היזהר הזה כי כל הפוסל במומו פוסל.

יעקב מרגי: שמעתי את עצתך, לא קיבלתי אותה בינתיים.

יעקב מרגי: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אני רוצה קודם כל לברך את עיתון 'יתד נאמן' ואותך על התחקיר, אני בעד עיתונות עם אג'נדה, אני חושבת שזכותכם לקרוא תחקיר לכל בדיקה שאתם עושים בתחום החינוך.

תמר זנדברג: אני כן רוצה לומר שחלק לדעתי מחלק מהמסקנות הוועדה הזו בעניין שהתחקירן דיבר על יחס משרד החינוך, פרסום, שקיפות במידע והיחס של דוברות משרד החינוך לעיתונים ועיתונאים באופן כללי באשר הם, יהיו הרבה עיתונאים שיצטרפו לזה ואני חושבת שזה משהו שהוועדה צריכה לתת דעתה.

תמר זנדברג: אני מציעה לך לחבור לעיתון 'הארץ', אני אומרת בשיא הרצינות, כתבת החינוך ירדן סקופ מתלוננת הרבה על היחס של משרד החינוך בקבלת מידע, שקיפות במכרזים וכו', ואני חושבת שבנושא הזה באמת כל הכבוד לכם ותמשיכו לבצע תחקירים בהמשך להשקפת עולמכם.

תמר זנדברג: עכשיו בוא נבדוק מה גילה התחקיר, כמו שהצגת פה וגם קראתי את התחקיר.

תמר זנדברג: תנועות, רפורמיות, קונסרבטיביות, חילוניות, פלורליסטיות, ליברליות, מילים שהפכו כאן למילות גנאי ותיכף אני אתייחס לזה, ניגשו למכרז, מכרז שהיה פתוח לכולם, היו טובים, זכו במכרזים, רחמנא ליצלן, מכרזים, שוב, שהיו פתוחים לכלל הציבור, עשו עבודה טובה והעבירו את התכנים שלהם, שאגב מפורטים כאן בצורה מאוד יפה וכמובן שקופה וכל אחד יכול ויכולה להתרשם, ובאיזה ערכים מדובר, שכאן יוצאים ומתקוממים נגדם.

תמר זנדברג: כן, חברות וחברים, הערכים שמשרד החינוך הוציא למכרז ושעברו לבוא כתכנים שייכנסו למערכת החינוך הממלכתית של כולנו הם שוויון, פלורליזם, אהבת אדם, יהדות פתוחה, ליברלית.

תמר זנדברג: המילים האלה עוד רגע הפכו כאן למילות גנאי.

תמר זנדברג: כן, חברות וחברים, אין סימטריה בין שוויון, אחווה ופלורליזם ובין שנאת נשים, הדרת נשים ושנאת להט"בים.

תמר זנדברג: אין שוויון בין הערכים האלה.

יעקב מרגי: מה הקשר?

תמר זנדברג: אלה חשוכים ואלה מתקדמים.

תמר זנדברג: כן, הדברים האלה צריכים שייאמרו.

יעקב מרגי: התנ"ך הומניסטי בעינייך?

יהודה גליק: ואין הבדל בין החרדים של מרצ לבין החרדים של יהדות התורה.

יהודה גליק: כולם חרדים באותה מידה.

תמר זנדברג: מאה אחוז, בסדר גמור.

יעקב מרגי: בבקשה, תמר, יש לך דקה, תסכמי.

תמר זנדברג: אין בעיה.

תמר זנדברג: זה לגבי התוכן והחומר עצמו.

תמר זנדברג: מי טוען את הטענה זו?

תמר זנדברג: וכאן זה שיא, באמת אני אומרת, איזה שהיא אירוניה.

תמר זנדברג: יושבים כאן חברי כנסת ואנשים שמייצגים מגזר שמבקש להשתלט באמצעים כוחניים ובאמצעות לובי פוליטי צר ומצומצם על המערכת הממלכתית מבלי שהם בכלל לומדים בו והציבור שלהם לא לומד בו, אני לא מדברת עליך, ומבלי ש - - -

יעקב מרגי: גם לא עליי.

יעקב מרגי: היא לא מדברת עליי והיא לא מדברת עליו, כי כולנו בוגרי הממלכתי.

תמר זנדברג: גם לא עליך, נכון.

יעקב מרגי: פליטי הממלכתי.

תמר זנדברג: ומבלי שבזרמים האלה מלמדים לימודי ליבה, את הבסיס שבבסיס, והם מבקשים להכתיב במונופול צר את התכנים בחינוך הממלכתי.

תמר זנדברג: אני רוצה לסיום להצטרף לדברים שאמר יזהר הס.

תמר זנדברג: אני חושבת שהדיון כאן הוא דיון מאוד מאוד חשוב.

תמר זנדברג: הדיון הזה הוא חשוב ואסור לברוח ממנו.

תמר זנדברג: יש כאן שתי אפשרויות, אחת זה ללכת ולהתכנס למה שהנשיא קרא נאום השבטים.

תמר זנדברג: אגב, אני כבר אומרת, זאת לא האופציה המועדפת עליי.

תמר זנדברג: להגיד, זרם זרם באמונתו יחיה, אתם אל תתערבו לנו, אנחנו לא נתערב לכם, חרדים לא ילמדו לימודי ליבה ואנחנו נראה איך הבוגרים של המערכת הזו יוכלו לעבוד וללמוד וכו', והאולי הזרמים הדמוקרטיים, הליברלים, הפלורליסטים, יקימו את הזרמים שלהם וכל אחד בנפרד.

תמר זנדברג: אבל האופציה השנייה, והיא האופציה הממלכתית, היא האופציה שעליה קמה מדינת ישראל, ואני לא רואה שום סיבה שהיא תשתנה, היא שהתכנים האלה, בטח ובטח בלימודי היהדות, יהיו פתוחים לכולם.

יהודה גליק: לא לכולם - - -

יעקב מרגי: רגע, יהודה.

יעקב מרגי: תמר, תודה, סיימנו.

תמר זנדברג: לא רק לאורתודוקסים, לכולם.

יהודה גליק: לא לכולם, רק לכם.

יעקב מרגי: יהודה, תודה רבה.

יעקב מרגי: יהודה, פעם ראשונה.

תמר זנדברג: לכולם.

תמר זנדברג: אתם עד היום השתלטתם על מערכת החינוך וזה נגמר.

תמר זנדברג: תודה.

יעקב מרגי: תודה, תמר.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר.

יעקב מרגי: רבותיי, ברבע ל-11 זמן התגובות, התגובות של משרד החינוך, נפתח עליהם דיון, לכן אשתדל להכניס את כולם תוך כדי, נא להקפיד על הזמנים.

יעקב מרגי: ???

יעקב מרגי: גלעד קריב.

<קריאה: הרב.

גלעד קריב: חברים, בוקר טוב לכולם.

גלעד קריב: תודה ליושב ראש הוועדה, גם לחבר הכנסת גליק על העלאת הנושא, אני אשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו.

גלעד קריב: הדיון שחבר הכנסת גליק ביקש לעורר הוא דיון חשוב, אלא שהנחת היסוד שלו צריכה להיות הפוכה כי המצב במערכת החינוך במשך עשרות שנים היה שגם בחינוך הממלכתי, שמשרת את המשפחות הלא אורתודוקסיות בישראל, החילוניות והמסורתיות, הייתה דומיננטיות יתר עד כדי מונופול בתחום הזהות היהודית לגורמים שמזוהים עם היהדות האורתודוקסית.

גלעד קריב: למעשה כשבודקים את הנתונים לגופם רואים שלמרות המהלכים החשובים של משרד החינוך מאז פרסום דוח שנהר זה המצב גם היום.

גלעד קריב: אני אתן רק שתי דוגמאות כמותיות.

גלעד קריב: התקנה המרכזית שבאמצעותה משרד החינוך תומך בפעילות של ארגונים בתוך בתי ספר, תקנת המרכזים להעמקת הזהות היהודית, בתקנה הזו שמחלקת עשרות מיליוני שקלים בשנה, רק 3% מהתקציבים מגיעים לארגונים ששותפים לזירת ההתחדשות היהודית, הרוב המכריע של התקציבים לפעילות בתוך בתי ספר ממלכתיים מגיעים לארגונים שמזוהים חד חד ערכית עם היהדות האורתודוקסית.

גלעד קריב: דוגמה שנייה, בבתי הספר הממלכתיים, לא הממלכתי דתי ולא החרדי, מופעלים מאות תקנים של בנות שירות לאומי, כולן בוגרות אולפנות של הציונות הדתית.

גלעד קריב: אם כבר יש מציאות בבתי הספר הממלכתיים עדיין, למרות התכנית החדשה, למרות ספרי הלימוד, למרות המכרזים, היא שברוב המכריע של בתי הספר החילוניים והמסורתיים בישראל, המנהלים בעצם בוחרים בתכניות אורתודוקסיות מכיוון שהן ניתנות לבתי הספר כמעט בחינם, מכיוון שהגורמים האורתודוקסים הם אלה שמחוברים לעטיני המימון של משרד החינוך.

גלעד קריב: אני מקווה שמשרד החינוך היום, בזכות המהלכים שעליהם אתה מדבר, מתחיל לתקן את המציאות.

גלעד קריב: מי שמכיר את הפעילות של משרד החינוך יודע שהיא מבוססת בראש ובראשונה על הרעיון של להציע מניפת תכניות לכל בית ספר ובמניפה הזו ישנן תכניות רפורמיות וקונסרבטיביות וחילוניות ומסורתיות וגם תכניות עדיין של גופים אורתודוקסים.

גלעד קריב: עכשיו לגבי התכנים הרפורמים.

גלעד קריב: יכולתי להתנצח עם התחקיר של 'יתד נאמן' ברמה העובדתית.

גלעד קריב: לדוגמה התנועה הרפורמית לצערי לא זכתה באף מכרז של משרד החינוך מעולם ולצערי לא קיבלה פטור ממכרז מעולם, אבל אני לא רוצה להתנצח עם 'יתד נאמן', להיפך, אני רוצה לומר לכם - - -

<יעקב אליאך: לא פטור ממכרז, דיברנו על - - -

גלעד קריב: לא פטור ממכרז ולא מכרז, אבל להיפך, אני רוצה לומר לכם, אתם צודקים, היהדות הרפורמית, ביחד עם עוד הרבה שחקנים שנמצאים כאן, אכן מתכוונת בשנים הקרובות להגביר את המאמצים שלה בחינוך הממלכתי של מדינת ישראל, את שמונה בתי הספר הממלכתיים שלנו אנחנו מתכוונים להפוך ל-20 בתי ספר, את 50 גני הילדים שלנו, שרובם ממלכתיים ועירוניים, נהפוך ל-100 גנים.

גלעד קריב: לא נשרת בעוד חמש שנים רק 100 בתי ספר ממלכתיים, נשרת 1,000 בתי ספר ממלכתיים ובפעם הראשונה הזירה הפלורליסטית עומדת למול הכוחות המונופוליסטיים ומודיעה, חברים, מתחיל מאבק על דמותו של החינוך הממלכתי ובמאבק הזה אנחנו בהחלט מתכוונים, בגישה פלורליסטית - - -

יעקב מרגי: אני חושב שאנחנו בעיצומו, לא בהתחלתו.

גלעד קריב: בעיצומו ובמאבק הזה אנחנו מתכוונים להפוך את המציאות שבה זרם אחד רואה את עצמו כבעל מונופול על היהדות.

יעקב מרגי: פעם שלישית, תודה.

גלעד קריב: משפט אחרון, אדוני היושב ראש.

גלעד קריב: מכיוון ש'יתד נאמן' פתחו מחלקת תחקירים, וצריך לברך אותם על כך, אני רוצה להציע שהתחקיר הבא של 'יתד נאמן' יהיה על אפליית הבנות הספרדיות בסקטורים האשכנזיים.

יהודה גליק: זה לא רלוונטי.

גלעד קריב: מאוד רלוונטי.

יעקב מרגי: סליחה, תודה.

יעקב מרגי: מיכאל, בבקשה.

יעקב מרגי: סליחה, תמיד חברי כנסת - - - בבקשה, מיכל בירן ולאחר מכן אתה.

<מיכל ברמן: המסגרת שדרכה אני חושבת על כל העניין היא זה שכן, כולנו משפחה.

<מיכל ברמן: גם אם זה נעים וגם אם זה לא נעים וגם אם חלק זה אנחנו פה הדודה מהצד שלא סובלים אותו, תקועים אחד עם השני, משפחה.

<מיכל ברמן: גם אם זה לא נעים לכם, יהיו לכם ילדים שייצאו בשאלה, וגם אם זה לא נעים לחלקנו, יהיו לנו ילדים - - -

יעקב מרגי: את יודעת שאני לא מרגיש תקוע עם אף אחד.

<מיכל ברמן: אתה לא נתת לי להפריע לך, אל תפריע לי.

יעקב מרגי: לי מותר.

<מיכל ברמן: גם אם המחשבה לא נעימה לכם, יהיו לכם ילדים שייצאו בשאלה או יבחרו בגוון אחר של יהדות, וגם אם זה לא נעים לחלקנו החילוניים פה, יהיו לנו ילדים - - -

מיכאל מלכיאלי: מה זה פה - - -

<מיכל ברמן: עכשיו אני מדברת.

מיכאל מלכיאלי: לא, מה זה?

<מיכל ברמן: לא, זה תיאור מציאות.

<מיכל ברמן: וגם ראיתי בקיבוצים הכי חילוניים שהילדים שלהם, וחלקם, חזרו בשאלה ונמצאים במסגרות הרבה יותר אורתודוקסיות - - -

מיכאל מלכיאלי: חזרו בתשובה, לא בשאלה.

<מיכל ברמן: אמרתי את שני הצדדים.

<מיכל ברמן: אני חושבת שאתה יודע - - -

יעקב מרגי: בסדר, ברוכה הבאה.

<מיכל ברמן: חברים, אי אפשר לדבר, מרגי.

<מיכל ברמן: אתה מפריע לי, חבר הכנסת מלכיאלי.

<מיכל ברמן: זאת המציאות, זאת משפחה אחת, זה ציר אחד ואנשים נעים על הציר הזה ומוצאים את המקום שנעים להם להיות בו.

<מיכל ברמן: אני רואה בזה אדם באמונתו יחידה.

<מיכל ברמן: שאלת מה זה קצה נפשם?

<מיכל ברמן: קצה נפשם.

יעקב מרגי: לא שאלתי.

<מיכל ברמן: כשאני רואה את העוזר שלי, שלוחם במגלן, שהזמין לחתונה שלו לוחמים מהצוות שלו שאני לא צריכה להגיד לכם איזה דברים הם עשו ביחד, שכשהם הבינו שמחתן אותו רב רפורמי הם עזבו באמצע החתונה, זה מנתק את הקשר החברי והבסיסי בתוך החברה הישראלית.

<מיכל ברמן: לא צריך להסכים על הכול, מי שלא רוצה להתחתן רפורמי שלא יתחתן רפורמי, אף אחד לא כפה פה על אף אחד אחר להחזיק בעמדות שהוא לא רוצה.

<מיכל ברמן: דבר אחד אני מבקשת ממך, חבר הכנסת מלכיאלי, תבין שזו חברה אחת.

<מיכל ברמן: אמרת שאתה לא מפחד מתחרות, וואלה, אז יאללה, תן לאנשים להתחתן איך שהם ירצו ובואו נראה איך המספרים יתיישבו.

<מיכל ברמן: כשאתם דוחקים אותנו תראה מה אתה עושה.

<מיכל ברמן: 'אתה עושה', סליחה, זה לא אתה, אבל העמדה שאתה מחזיק בה.

<מיכל ברמן: אחותי התחתנה עם רב רפורמי ובמדינת ישראל לא מכירים בנישואים שלה, אח שלי התחתן בעיריית ניו יורק בעירייה, מכירים בנישואים שלו.

<מיכל ברמן: לא עדיף שאנשים יתחתנו פה, עם רב, עם המשפחה שלהם, בחיק המסורת היהודית, בעיניי זה הפסד גדול.

<מיכל ברמן: משפט לסיכום.

<מיכל ברמן: אני חושבת שאני מברכת על התכנית הזאת.

<מיכל ברמן: אגב, חבל שהמצב הוא ש-85% מהמכרזים ממילא זכו בהם אורתודוקסים, תנו את האפשרות הזאת, אף אחד לא מכריח אף אחד, אתה לא מפחד מהתחרות?

<מיכל ברמן: בוא נראה אותך מתמודד איתה.

<מיכל ברמן: אני יודעת שמהציבור שאני מכירה הדבר הזה יאפשר במקום את תחושת ה'קצה נפשם', יאפשר חיבור, יאפשר למצוא לכל אחד מקום בתוך היהדות שבו הוא מרגיש נוח ונעים לו להיות בו.

יעקב מרגי: מיכאל זלבה, בבקשה.

<מיכאל זלבה: אני מיכאל זלבה ממכון אספקלריא.

<מיכאל זלבה: אני בוגר של החינוך הממלכתי, קיבוץ ניצנים בדרום ומנעו ממני את היהדות עד גיל 22, עד שחזרתי בתשובה וחבל לי על זה, פספסתי הרבה שנים טובות ואני רוצה להקריא לכם את התשובה של משרד החינוך למכתב ששלחתי.

יעקב מרגי: אף פעם לא מאוחר.

<מיכאל זלבה: למכתב ששלחתי אליהם.

<מיכאל זלבה: שאלתי אותם 'יש לכם תכנים רפורמיים במשרד החינוך?

<מיכאל זלבה: יש אצלכם רפורמים?

<מיכאל זלבה: ' מה הם עונים לי?

<מיכאל זלבה: 'בהמשך לפנייתך', דרך הרב מקלב, 'אודות תכניות הלימודים רפורמיות במערכת החינוך הממלכתית, מבדיקה שערכנו במשרד החינוך לא קיימים תכנים רפורמיים במערכת החינוך כלל וכלל'.

יעקב מרגי: זו התשובה שקיבלתי גם אני.

<מיכאל זלבה: משרד החינוך, דרך חבר הכנסת מקלב.

<מיכאל זלבה: מה מסתירים פה?

<מיכאל זלבה: למה רוצים להסתיר מהורים חילוניים ומסורתיים מה מלמדים את הילדים שלהם?

<מיכאל זלבה: איפה הפלורליזם וחופש המידע?

<מיכאל זלבה: אני חייב להגיד לציבור שכל כך רוצה לדבוק ביהדות - - -

יעקב מרגי: מיכאל, יש לך דוגמאות לתכנים רפורמיים?

<מיכאל זלבה: הנה יש לי מכתב, אני מחזיק אותו.

גלעד קריב: שמנו אותם באוגדן, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: סליחה, אני שאלתי אותך?

יעקב מרגי: אני פניתי אליו, למה אתם - - -

גלעד קריב: צודק.

<מיכאל זלבה: יש פה צימאון אמיתי ל - - -

יעקב מרגי: מגיל מסוים, היו עושים לכם אבחון, נותנים לכם כמה אותיות לועזיות, שיש בהן גם את האות A ואת האות D ואת האות H.

יעקב מרגי: קצת סבלנות.

<מיכאל זלבה: יש כאן באמת צימאון אמיתי ליהדות בעם ישראל, בזכות הקדושה של הארץ, אבל יש פה כוחות מחוץ למדינה, הקרן החדשה, קרנות רפורמיות שמנתבות את הצימאון ליהדות למקומות שזה רק ציור של יהדות, אבל יהדות בלי מצוות, כמו שמלמדים בתור תרבות.

<מיכאל זלבה: יהדות בלי יראת שמים, בלי קדושה, ותפילין ותפילה בתור משהו חיצוני זה לא יהדות - - -

תמר זנדברג: מי קבע את זה?

יעקב מרגי: סליחה, תמר.

תמר זנדברג: מי קבע את זה?

תמר זנדברג: באמת - - -

יעקב מרגי: תמר, לא, אין, זה לא דיון רגיל.

יעקב מרגי: אמרתי מתחילת הדיון, את איחרת.

תמר זנדברג: אין בעיה, אני שואלת אותו שאלת הבהרה.

יעקב מרגי: לא, יש לי בעיה כשאת לא מגיעה מתחילת הדיון לשמוע את סדרי הדיון שלי ואחר כך אנחנו - - -

<מיכל ברמן: בסדר, אבל הוא אומר לנו שאנחנו לא יהודים, איך אפשר לשתוק על זה?

יעקב מרגי: אל תפריעי.

יעקב מרגי: הוא לא אמר, זו דעתו.

יעקב מרגי: אמרת דברים שהוא לא הסכים איתך והוא לא צדק.

תמר זנדברג: אני שואלת מי קובע את זה, אני שואלת אם הוא קובע את זה או שהקדוש ברוך הוא קבע את זה, או מי קבע את זה?

יעקב מרגי: מאחר שאנחנו לא במכון מחקר ולא בבית משפט הוא לא חייב לענות לך.

<מיכאל זלבה: לא, לא יודע איך הכניסו כאילו אמרתי שמישהו פה לא יהודי.

<מיכאל זלבה: אמרתי שזה לא יהדות והלא יהדות הזאת זה כמו שקורה בארצות הברית, זה הגשר לנצרות.

<מיכאל זלבה: זה נצרות בלי אותו האיש.

<מיכל ברמן: וואי וואי וואי.

תמר זנדברג: זכותך לדעה החשוכה הזאת, אבל היא לא רלוונטית.

יעקב מרגי: תמר, אמרנו מתחילת הדיון שזו דעה חשוכה, נכון?

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: כל מה שלא כמוך הוא חשוך.

תמר זנדברג: לא, כל מה שחשוך הוא חשוך.

מיכאל מלכיאלי: הדעה החשוכה שלך לא - - - מהדעה הנאורה שלו.

<מיכל ברמן: כשהוא אומר לנו שאנחנו לא יהודים ושלמעשה אנחנו - - -

יעקב מרגי: מיכל.

<מיכאל זלבה: לא אמרתי לא יהודים - - -

תמר זנדברג: הוא לא אמר שלא יהודים, הוא אמר שזו לא יהדות.

יעקב מרגי: תמר.

תמר זנדברג: הוא ולא אתה קובעים - - - עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: תמר, את שמה לב להתנהגות שלך ומחר תבואי 'עוד פעם הוצאת אותי'.

תמר זנדברג: אז אל תוציא אותי.

יעקב מרגי: אז אל תפריעי לי.

<מיכאל זלבה: זה מתוך מכון הרטמן, מתוך הספר על תורה שבעל פה, תיאור של אותו האיש, מה זה עושה שם?

<מיכאל זלבה: ובציור על יום כיפור - - -

יעקב מרגי: מה זה אותו האיש?

<מיכאל זלבה: אותו האיש זה אותו האיש.

<קריאה: ישו.

<מיכאל זלבה: ולמשל על יום כיפור, מכון הרטמן שלך, רמברנדט, 'הבן האובד'.

<מיכאל זלבה: 'הבן האובד' זה לא סתם ציור, זה יהדות חוזרת לנצרות.

<מיכאל זלבה: מה זה עושה במשרד החינוך ב - - -

מיכאל מלכיאלי: וזה משרד החינוך הקודם.

תמר זנדברג: מלמד על רמברנדט.

תמר זנדברג: אוי ואבוי, תציל אותנו מרמברנדט.

יעקב מרגי: תמר, פעם שנייה.

תמר זנדברג: בחייך, זה - - -

יעקב מרגי: אני קיבלתי על עצמי אתמול, ידעתי שתבואי לדיון, אני הפעם לא אוציא אותך, אבל כנראה שאת לא תמנעי ממני את החוויה הזאת.

אלעזר שטרן: אתה רק מגנה או גם נותן צל"שים למי שמצליח לשתוק?

<מיכל ברמן: זה לא עובד ככה, בכנסת לא מקבלים על זה צל"שים.

יעקב מרגי: מוטי יוגב, אתה רוצה אחרי קסניה?

מרדכי יוגב: אחרי קסניה, בסדר.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב ראש, על הדיון החשוב הזה.

קסניה סבטלובה: אנחנו באמת פעם אחרי פעם נפגשים ואנחנו דנים באותם הדברים, על חוסר הסובלנות, על חוסר קבלת האחר, על כך שזרם אחד כופה על כל השאר את מה שהוא רוצה.

יהודה גליק: למה את - - -

יעקב מרגי: יהודה.

יהודה גליק: ולמה - - -

קסניה סבטלובה: אני חייבת לומר לך, יהודה היקר והמתוק, שזה בלתי אפשרי שלמשל החילוניים עכשיו יבואו לבני ברק או יבואו לקרית ספר או לכל מקום אחר ושם יעשו מרכז לחילון.

קסניה סבטלובה: שומו שמים, חס וחלילה, מה יהיה איתם?

קסניה סבטלובה: ירצחו אותם, הם לא יהיו, יתלו אותם כמו את הבובות האלה שתלו.

מיכאל מלכיאלי: בבני ברק לא רוצחים.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא.

קסניה סבטלובה: כן, כן, כן.

יעקב מרגי: מלכיאלי, תן לה, אנחנו הורגלנו לשמוע דברים, גם לא נכונים וגם קשים.

קסניה סבטלובה: יסקלו אותם באבנים.

מיכאל מלכיאלי: בבני ברק תולים אנשים?

קסניה סבטלובה: כן, יפגעו, כמו עם הבובה הזאת בשכונת גאולה, של החייל.

יעקב מרגי: קסניה, יש לך דקה איכותית, אל תבזבזי אותה.

קסניה סבטלובה: בדקה איכותית אני חייבת להגיד לכם, אנחנו חיים במדינה דמוקרטית ופה חייבים לקבל את הדמוקרטיה הזאת, גם במערכת החינוך.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים שיהיו שם תכנים רפורמיים, קונסרבטיביים, שיהיו שם תמונות של נשים בהתחלה, אנחנו מסתכלים על ספרי לימוד, מכיתה ה', מכיתה ו', מביאים אותם ללשכה שלי, אין שם אף תמונה של אישה, אין שם אף שם של אישה אפילו.

קסניה סבטלובה: זה בושה למדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מוטי יוגב, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תתביישו לכם.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, ברשות חבריי חברי הכנסת וברשות כל האורחים המכובדים פה, כל אחד לפי כבודו ומעלתו, אדוני היושב ראש, וגם דעתו.

מרדכי יוגב: שלא כפי חלק מהארגונים פה, שקוראים לאחר חשוך, אני לא קורא פה לאף אחד חשוך, אני מכבד את דעתו של כל אחד ואחד וכל הפוסל במומו פוסל, חבריי מהאגף ההוא.

מרדכי יוגב: שבנו לארצנו, בנינו פה מדינה יהודית ודמוקרטית לתפארת, שבנו לארצנו כדי לחבר את כולנו, קודם כל לעצמנו כעם, זה הדבר הראשון, לאחדות ישראל, וגם לחבר את עצמנו לשורשינו, לזהותנו היהודית.

מרדכי יוגב: זהותנו היהודית, ראוי שלימודי היהדות בחסות משרד החינוך יהיו כאלה שמחוברים ומחברים לשורשינו ולא לימודי יהדות, במרכאות, שמועברים על ידי גורמים או חומרי לימוד שמנתקים אותנו משורשינו.

מרדכי יוגב: אני לא פוסל אף אחד, אני מעריך כל יהודי באשר דעתו, עומק שורשיו, עומק מחויבותו או אי רצונו להיות מחויב לתורה ולמצוות ויש מקום לזרמים שונים, אבל יהדות זה לא פולקלור, יהדות זה מקצוע עם שורשים, כמו עץ שיש לו שורשים, וזה מה ששומר אותנו כעם כבר למעלה מ-3,500 שנה.

מרדכי יוגב: בזכות היהדות על שורשיה נשמרנו כעם ובזכות היהדות על שורשיה נישמר כעם.

מרדכי יוגב: ראוי שבחסות משרד החינוך הישראלי במדינת ישראל מקצוע היהדות יהיה מקצוע שמחובר לשורשים ומועבר על ידי גורמים שמחברים לשורשים ולא מנתקים מהשורשים.

מרדכי יוגב: את העומק, את הרוחב, יקבע כל זרם כפי שהוא ירצה, אבל את החיבור לשורשים, זו מחויבות שראוי שהיה תהיה נור ואור לדרכנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נאמני תורה ועבודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יוני שוורץ: שלום, תודה, אדוני היושב ראש.

אלעזר שטרן: עד שהוא ימצא, רציתי להגיד לך, אדוני היושב ראש, שאני טעיתי קודם כשאמרתי שמשרד החינוך רק מתקצב פעילות אחרת, ראיתי שגם משרד החקלאות גם מתקצב פעילות יהודית.

יעקב מרגי: תיארתי לעצמי שהטעות שלך היא יהודה ועוד לקרא.

אלעזר שטרן: לא, אתה מבין את זה?

אלעזר שטרן: אתה יושב ראש ועדת חינוך.

אלעזר שטרן: כשסופרים כמה מכון הרטמן מקבל - - -

יעקב מרגי: לא, אבל עכשיו נאמני תורה ועבודה.

אלעזר שטרן: לא, אני ראיתי שלקח לו זמן.

אלעזר שטרן: אני רק רציתי לומר שבאמת בוא נהיה ישרים עם עצמנו.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

<יוני שוורץ: יוני שוורץ מנאמני תורה ועבודה.

אלעזר שטרן: תחקיר ב'יתד נאמן', תרשום לך, משרד החקלאות, תקציב - - - יהודית.

יעקב מרגי: אלעזר, תדעו לכם, קריאות ביניים מורידות מהדוברים שנרשמו וצר לי על אלה שלא ידברו, כי ברבע, כמו שאמרתי, אני מקווה שהשעון הזה מדויק - - -

<יוני שוורץ: תודה ליושב ראש ולחברי הכנסת.

<יוני שוורץ: התנועה שאני מייצג אותה כאן, נאמני תורה ועבודה, היא תנועה דתית ואנו מאמינים כי כל מוסד צריך לחנך את תלמידיו בדרכו, אך ראוי כי יחשוף את תלמידיו לדעות שונות, נוספות, אשר יעשירו את הסתכלותו ויעמיקו את זהותו.

<יוני שוורץ: הדבר אמור הן בבתי ספר ממלכתיים, דתיים והן במוסדות הדתיים.

<יוני שוורץ: לצערנו הכינוי רפורמים הפך להיות כינוי גנאי לכל עמדה השונה מקו מסוים וצר.

<יוני שוורץ: אבוי לנו אם אנשי קו זה יהיו היהדות היחידה שתיכנס לבתי ספר בישראל.

<יוני שוורץ: מי שפוסל כניסת כל עמדה השונה משלו לבתי ספר ממלכתיים, סופו שיביא לביטול כל לימוד של ערכים יהודיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מקצר.

יעקב מרגי: אמרתי שמיד משרד החינוך ידברו, אבל מאחר שמכון הרטמן הוזכר והייתה פנייה אישית אליו אני אתן לך בקצרה ממש להתייחס ואני מתנצל בפני אלה שנרשמו ולא הספקנו, כי אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.

<אריאל פיקאר: שלום, אני אריאל פיקאר, תכנית בארי, מכון שלום הרטמן.

<אריאל פיקאר: אדוני היושב ראש, אני חושב שהוויכוח העמוק פה הוא על המושג פלורליזם.

<אריאל פיקאר: כפי שאמר חבר הכנסת גליק, חברי וידידי מנוער, אנחנו פלורליסטים, פלורליזם אומר שהתפיסות היהודיות השונות שקיימות במרחב היהודי הן חלק מהתרבות שלנו ולכן אנחנו מביאים, תקרא את הספרים שאנחנו כותבים, את הדעות השונות, בעיקר אגב את הדעות המסורתיות, הרבניות, הן עיקר החומר שמלמדים בתרבות יהודית ישראלית בכל בית ספר בישראל.

<אריאל פיקאר: זה עיקר החומרים, המשנה והתלמוד והרמב"ם והרמב"ן.

<אריאל פיקאר: אלה החומרים העיקריים.

<אריאל פיקאר: נכון, יש עוד חומרים נוספים, מהתרבות הישראלית, התרבות המתחדשת, אבל זו תפיסת פלורליסטית.

<אריאל פיקאר: מה ההבדל בין פלורליזם לתפיסה אחרת, מוניזם?

<אריאל פיקאר: אנחנו מביאים רבנים אורתודוקסים, אני בעצמי רב אורתודוקסי, לחנך וללמד את המורים שלנו.

<אריאל פיקאר: אורתודוקסים, רפורמים, חילוניים, דתיים, גברים, נשים, אבל המוניסט, זה שאיננו פלורליסט, לעולם לא יזמין אותי לדבר בחוגים שלו, לעולם לא יזמינו אותי או אחרים כמוני ללמד בארגונים שהם אינם פלורליסטים.

<אריאל פיקאר: אז מה אתם מצפים שבית ספר ממלכתי יעשה?

<אריאל פיקאר: מה הוא יעדיף?

<אריאל פיקאר: האם הוא יעדיף מישהו שמביא לו יהדות מסוימת, מכובדת ככל שתהיה, ויגיד לו 'רק זו היהדות ואין בלתה'?

<אריאל פיקאר: או מישהו שאומר לו 'יש הרבה סוגים של יהדות', יש היהדות האורתודוקסית ויש מסורתיות ויש רפורמה וקונסרבטיביות ויש חילוניות, איזה העדפה תהיה לו?

<אריאל פיקאר: בוודאי שהוא יעדיף את הפלורליזם.

<אריאל פיקאר: על זה הוויכוח שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חשבתי שאתה הולך להתייחס, למה דווקא להביא את הדוגמה של אותו אירוע מקראי מרמברנדט, אבל לא משנה, עכשיו - - -

גלעד קריב: אבל, אדוני, שאלה.

יעקב מרגי: רגע, סליחה, לא.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני מבקש להתייחס לסוגיות, אל"ף, שהמכרזים שלכם מוטים אך ורק לבתי מדרש פלורליסטיים ומאחר שזה כמעט - - -

<קריאה: אמן, הלוואי.

יעקב מרגי: גברתי, את ליד הבחור שאני לא יודע את שמו, עם האדום, זה מגחך אותך, עם החיוכים והצחוקים.

יעקב מרגי: זה מראה כמה אתם נאורים ופלורליסטים.

גלעד קריב: אבל, אדוני, לא צוחקים על מה שאתה אמרת.

יעקב מרגי: לא, לא משנה.

גלעד קריב: אנחנו מוחים על המציאות - - -

יעקב מרגי: לא משנה.

מיכאל מלכיאלי: מציאות שמה?

מיכאל מלכיאלי: שמלמדים את הילדים שלי את השטויות האלה?

יעקב מרגי: לא משנה, אני מכבד.

יעקב מרגי: סליחה, מלכיאלי, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד אני יושב פה שעה ו-45 דקות, שומע דברים, תאמין לי שמבחינתי הופכים לי את בני מעיי, ואני מכבד, לא צחקתי על שום איוולת שנאמרה ונאמרו פה הרבה דברי כסילות ואיוולת ולא צחקתי ולא חייכתי ולא בזתי.

<קריאה: מה אתה עושה עכשיו?

מיכאל מלכיאלי: זו חוצפה, השאלה הזאת .

יעקב מרגי: מי זו שאלה?

יעקב מרגי: אני מוציא אותך, צאי החוצה, בבקשה.

יעקב מרגי: עניתי לך, מה אני עושה עכשיו.

יעקב מרגי: בבקשה, משרד החינוך.

יעקב מרגי: תתייחס, מה שרציתי לומר, האם המכרזים באמת מוטים לכיוון מסוים.

יעקב מרגי: לטענות שנאמרו כאן, לגבי הטיה מכוונת של הכנסת תכנים רפורמיים, כפי שהכותרת של המסמך מדברת.

<משה וינשטוק: אני אפתח בתרבות יהודית ישראלית.

יעקב מרגי: תציג את עצמך קודם.

<משה וינשטוק: סליחה, שמי משה וינשטוק, יושב ראש המזכירות הפדגוגית.

יעקב מרגי: כמה שנים אתה בתפקיד?

<משה וינשטוק: שנה עוד מעט, אני חתמתי על תכנית הלימודים, אני עומד מאחוריה.

<משה וינשטוק: יום אחד כשאגיע לשמים, לא הרבה זכויות יש לי, אבל אני חושב שזו - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא מדברים פה על השמים, כי יש כאלה לא מאמינים שיש שם משהו.

<מיכל ברמן: אבל זה לא מטריד אותנו שמישהו חושב - - - זה ההבדל.

יעקב מרגי: תודה, משה וינשטוק, בבקשה.

<משה וינשטוק: אני רוצה להגיד לגבי תרבות יהודית ישראלית.

<משה וינשטוק: תרבות יהודית ישראלית היא לא תכנית רפורמית ולא תכנית אורתודוקסית.

<משה וינשטוק: כל החומרים, חבר הכנסת גליק, עד היום, שנכתבו, עדיין לא נכתבו חומרים, הם חומרים יהודיים פשוטים, של תכנים כמו התנ"ך, כמו תורה שבעל פה.

<משה וינשטוק: יש עדיין רק את התכנים הבסיסיים, עדיין לא נכתבו ספרי הלימוד.

<משה וינשטוק: זה נכון שניגשו הרבה גופים לספרי הלימוד, מכל הזרמים, וחלקם כותבים, גם מכל הזרמים, לכן חומרי הלמידה הם יהיו מכל הזרמים.

<משה וינשטוק: בעצם יהיו חומרים ובית ספר יוכל לבחור.

<משה וינשטוק: אגב, כמו הפעילויות החווייתיות.

<משה וינשטוק: פעילויות חווייתיות ניתנות על ידי גופים רבים.

<משה וינשטוק: אגב, למשרד החינוך יש מאגר תכניות של 1,600, 1,800 גופים שמורשים לעשות את זה ובית הספר בוחר.

<משה וינשטוק: מה שכן התכנית הזאת עושה, זו תכנית שבעיניי מחברת בין הילד, ואני אקריא את הנושאים, לאגודת חז"ל, לפרקי אבות, פעם ראשונה שילד במדינת ישראל יפתח ויידע מה זה סידור התפילה.

<משה וינשטוק: זה לא היה אף פעם וזה לא יהיה אף פעם אם התכנית הזאת לא תצליח.

<משה וינשטוק: זה נכון שמורים מעבירים את זה, זה לא גופים חיצוניים שמעבירים את זה, מי שמעביר את זה אלה המורים, המורים של התלמידים מעבירים את התכנית הזאת והתכנית הזאת עוסקת כל שנה בערכים כמו תפילה, כמו ארץ ישראל, כמו בן אדם לחברו, כמו אחריות חברתית.

<משה וינשטוק: הילדים יכירו מה זה ט"ו בשבט, מה זה שמיני עצרת, מה זה יום הכיפורים ומה זה סוכות, וכל הילדים במדינת ישראל יכירו את זה בממלכתי, כי זה הסיפור שלהם בדיוק כמו הסיפור שלנו.

<משה וינשטוק: אנחנו לא פה מחלקים למי כן ולמי לא, וכל מי שיקבע איתי פגישה אני מוכן לשבת איתו על כל התכנים והוא יראה את התכנים.

<משה וינשטוק: אלא מה?

<משה וינשטוק: שעדיין אין חומרי לימוד וחומרי הלימוד שמוצגים אלה חומרי לימוד של תכניות שעברו, חלקם יותר טובים, חלקם פחות טובים, ייכתבו חומרי הלימוד ואז נוכל ללכת לפה.

יעקב מרגי: הערכת זמן?

<משה וינשטוק: מילה אחת.

יעקב מרגי: תקשיב, בוועדות אחרות אפשר למכור סחורה לא עוברת לסוחר, פה אני מבקש לדעת, כשאתה אומר ייכתבו, תאמר לפרוטוקול צפי.

<משה וינשטוק: אנחנו שואפים שבאוגוסט כבר יהיו ספרים לתשע"ח.

<משה וינשטוק: זו השאיפה, אנחנו מקווים שהגופים יעמדו בזה.

יעקב מרגי: כמה זמן אתם עובדים על זה?

<משה וינשטוק: אנחנו לא עובדים, אנחנו הוצאנו קול קורא וכל גוף שרוצה - - -

יעקב מרגי: אז בוא אני אגלה לך, אתם עובדים על זה.

יעקב מרגי: המשרד, ברגע שהוצאת קול קורא אתם עובדים על זה.

יעקב מרגי: אז לא תתקן אותי, כמה זמן אתם עובדים כמשרד על זה?

<משה וינשטוק: שמונה חודשים.

<משה וינשטוק: אני רוצה להגיד שאני מאוד מגבה את האנשים שלי, הם עושים עבודה מצוינת.

<משה וינשטוק: אני רוצה להגיד לגבי החוויות.

<משה וינשטוק: אנחנו מחלקים חוויות, בחוויות יש גופים מכל הסוגים, יש אורתודוקסים, יש לא אורתודוקסים, יש חילוניים, אני לא נכנס אפילו לדיון, כל גוף מגיש מה הוא רוצה לעשות.

<משה וינשטוק: למשל אפיית מצות עכשיו, 169 בתי ספר מתחילים עם אפיית מצות השבוע הזה, הם קיבלו אישור לזה.

<משה וינשטוק: במקרה הזה כולם אורתודוקסים, במקרים אחרים חילוניים ואחרים ובאופן מאוד מאוד ברור ובהיר על פי קול קורא.

<משה וינשטוק: אני רוצה להגיד לגבי המכרזים.

<משה וינשטוק: אני לא יכול להשיב לגבי מכרזי משרד החינוך, אני יכול להגיד שאצלנו יש גופים מכל הסוגים וכולם - - -

יעקב מרגי: מר וינשטוק, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: קראתי באחד ה - - - יכול להיות שתכחישו את זה, אין לי אלא להישען על מה שקיבלתי, על חומר שקיבלתי, שראש המפמ"ר, לצורך העניין, יובל סרי, אני חושב שזה מיוחס אליך, שאומר לך שבסוגיה הזו של יהודי ישראלי, איך שאתם קוראים לזה, ישראליות חדשה, לא יודע מה, 'אנחנו לא נישען על התנ"ך, אלא על ערכים הומניסטיים'.

<משה וינשטוק: יובל סרי פה.

<יובל סרי: אני אגיב, אין בעיה.

<יובל סרי: נעים מאוד, אני יובל סרי, אני המפמ"ר של תרבות יהודית ישראלית, המקצוע החדש מתחילת יולי.

<יובל סרי: אני אתייחס לציטוט ואני אגיד עוד כמה דברים.

<יובל סרי: קודם כל אני מגיע מבית ספר, מתיכון בירושלים, מורה לפיזיקה, מחשבת ישראל ותנ"ך.

<יובל סרי: לא יודע, הציטוט הזה לא מיוחס לי, אני לא אמרתי דבר כזה, אני לא יכול להוביל מקצוע כשאני לא מזדהה עם הטקסטים והתכנים.

<יובל סרי: אני רוצה לומר משהו ברמה הפדגוגית.

<יובל סרי: אני כמורה, וזה מה שמוביל אותי - - -

יעקב מרגי: אבל מה שמיוחס לך - - -

<יובל סרי: מה שמיוחס לי, אמרתי, את הציטוט הזה לא אני אמרתי, אני לא יודע מאיפה הוא נלקח, אם התנ"ך הוא לא זה - - - בכל אופן, מה שרציתי לומר, התפקיד שלנו בראש ובראשונה כמורים, בכל המקצועות, ובוודאי בתחום כל כך משמעותי כזה הוא שכל אחד ירגיש שייך.

<יובל סרי: מערכת החינוך הממלכתית, כמו שנאמר פה הרבה פעמים, מורכבת מאנשים מכל המגוון.

<יובל סרי: אני כמורה מעולם, ואני מדגיש מעולם, וגם אמרתי למורים שלי, לא שאלתי את התלמיד האם הוא אורתודוקסי, האם הוא רפורמי, זה עניין שלו, אני לא מתערב בחינוך של ההורים שלו.

<יובל סרי: עם כל הכבוד, להורים שלו יש את המקום ואני מכבד את המקום הזה.

<יובל סרי: התפקיד שלי והתפקיד שלנו הוא לתווך את התרבות היהודית ישראלית לתלמידים ולהציג להם את כל האפשרויות.

<יובל סרי: אם תלמיד אחד, ואני אומר את זה תמיד למורים, ירגיש שהדירו אותו כי יש לו תפיסת עולם שהיא לא יודע מה, אורתודוקסית או מסורתית או משהו כזה, המורה הדיר אותו המורה עשה טעות וכשההורה יתלונן על זה ההורה צודק.

<יובל סרי: אנחנו לא עסוקים בלקדם זרם דתי כזה או אחר.

<יובל סרי: אני גאה במערכת החינוך הממלכתית, שיש לנו מורים מכל הזרמים, יש לנו מורים חובשי כיפה, יש לנו - - -

יעקב מרגי: יובל, סליחה, ומי יענה על זה, או משה או אתה, אני מחזיק כתבה ביד שלי, כעת מתברר כי גם המפקח שמונה למקצוע מביא עמו רוח דומה, הוא רוצה יהדות פלורליסטית, רחוקה אף מזו שמרבית החילוניים מאמינים בה, הוא גם לא רוצה לראות רבנים חובשי כיפה בצוותי ההוראה שילמדו את המקצוע החדש מחשש להשפעה אורתודוקסית.

<יובל סרי: אני לא יודע - - -

אלעזר שטרן: תגיד, אתה מקריא פה עמדה של איזה - - -

מיכאל מלכיאלי: לא, הוא שואל אותו אם הוא אמר או לא אמר.

<מיכל ברמן: אז הוא שאל אותו, הוא אמר לו שהוא לא אמר.

אלעזר שטרן: זה לא ציטוט, זה חוות דעת של איזה עיתונאי.

יעקב מרגי: אתה כרגע כתבת לי - - -

<מיכל ברמן: שיבוא עיתונאי, יגיד איפה הוא שמע את זה ו - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

<יובל סרי: אני יודע לענות על זה.

אלעזר שטרן: מה זה - - -

יעקב מרגי: אלעזר, אני מתפלא עליך.

אלעזר שטרן: גם אני עליך, דוגרי.

יעקב מרגי: יושב פה הבן אדם הנוגע בדבר - - -

אלעזר שטרן: תגיד לו שאתה מקריא מה - - -

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: אמרתי שאני מקריא כתבה.

יעקב מרגי: עכשיו - - -

אלעזר שטרן: אני הצטרפתי לאמירה כידיד בית המשפט.

יעקב מרגי: אלעזר, רגע.

יעקב מרגי: אני לא שופט.

יעקב מרגי: הפוך, אני לא שופט, אני לא חוקר, אני שואל אותו ומקבל את ה - - - אני, בשונה מכם, בדיונים אחרים, קודם כל הנחת העבודה שלי שנציגי ממשלה מגיעים לוועדה הם אומרים דברי אמת, למה?

יעקב מרגי: כי הם יודעים מה יקרה להם אם זה ייבדק ולא יהיה אמת, הם יודעים מה יקרה להם כי אחר כך אני לא שוקט על שמריי וכותב סיכומים מאוד נוקבים ומדויקים.

יעקב מרגי: אז מה קפצתם?

יעקב מרגי: שאלתי שאלה.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה, תגיד לו שבערוץ 7 טה טה טה, בסדר - - -

יעקב מרגי: תן לו, הוא יענה.

מיכאל מלכיאלי: אומר לך בן אדם שהוא יודע מאיפה - - -

יעקב מרגי: סליחה, מלכיאלי, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, יובל או משה, מי שתחליטו.

<יובל סרי: אני אענה על זה כי אלה דברים ש - - -

מיכאל מלכיאלי: יכול להיות שהוא שכח.

יהודה גליק: תן לו לענות, מיכאל.

<יובל סרי: אני אגיד את מה שאני חושב.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב ראש, אפשר משהו חשוב?

<מיכל ברמן: הוא באמצע הדברים שלו.

<מיכל ברמן: הוא יודע לדבר, הוא לא צריך - - -

מיכאל מלכיאלי: לא, אם הוא שכח אבל.

<משה וינשטוק: סליחה, אתם תוקפים אותו - - -

יעקב מרגי: משה, אף אחד לא תוקף אותו.

<קריאה: זה מוקלט.

יעקב מרגי: סליחה, אדוני, תשאיר לי, אף אחד לא יתקוף אותו.

יעקב מרגי: לא תקפו פה אנשים ולא יתקפו גם אותו.

יעקב מרגי: יובל, תקשיב, קח בחשבון - - -

מיכאל מלכיאלי: יש לו הסרטה, למה אתה - - -

יעקב מרגי: קח בחשבון שחלק מהדברים גם מוקלטים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<יובל סרי: אין בעיה, חבר'ה, העיסוק המרכזי שלי, שתדעו, הוא ללכת בשטח ולשכנע בתי ספר חילוניים בכלל ללמד את המקצוע הזה כי הם חושבים שאנחנו עושים הדתה.

<יובל סרי: המחויבות שלי, ואני אומר את זה כאן, היא למערכת החינוך הממלכתית ולמגוון הקולות ואנחנו רוצים שכל הקולות יישמעו, כולל כולם, ובגלל זה יש לנו פעילויות של כל הגופים.

<יובל סרי: אנחנו לא בודקים גופים - - -

יעקב מרגי: ומשם נובעת אותה הקלטה?

<יובל סרי: לא, ההקלטה נובעת מדיון שהיה בתל אביב, שהגיעה קבוצה חילונית שמתנגדת למקצוע וטוענת שאנחנו מחזירים בתשובה והמטרה הייתה להגיד להם 'חבר'ה, אנחנו לא מחזירים בתשובה, אנחנו רוצים להכיר את היהדות לתלמידים, התלמידים יבחרו במה הם רוצים', אנחנו לא שמים סימני קריאה, מה היא היהדות הנכונה ומה לא.

<יובל סרי: עשינו דברים אמיצים פה, להכניס את נושא התפילה לתוך המקצוע, שזה, תאמינו, עושה לנו המון המון בעיות.

<יובל סרי: אני לא נכנס עכשיו, גם המורים שלי, כל מורה, יש לו את החיים האישיים שלו, הוא צריך להיות מחויב, ואני אומר לכם, למערכת החינוך הממלכתית.

<יובל סרי: זה הכול.

יעקב מרגי: יובל, תודה.

יעקב מרגי: משה, אתה רוצה להוסיף?

<משה וינשטוק: אני רוצה לומר, תראו, מטרת התכנית הזאת, שילדים יידעו מה זה יהדות ויאהבו יהדות וירגישו בני בית בתרבות היהודית ובמקורות היהדות המסורתיים של 3,000 שנה וזה כולל כל מה ש - - -

מיכאל מלכיאלי: זה לא 3,000 שנה.

<משה וינשטוק: אני אומר, כל מי שמכיר את התכנים ואני מוכן לשבת איתו על כל התכנים, התכנים הם תכנים של כולם זה - - - אני רוצה להגיד מילה אחרונה, אני רוצה להקריא רק מילה אחת ממכון מחקר שכתב נגדנו, הוא יוצא נגדנו על זה שבאחד הספרים, אני לא נכנס, יוסף אוכל בלי כיפה, בסדר?

<משה וינשטוק: אז עכשיו אני רוצה שנשים את הדברים על השולחן, האם אנחנו נותנים פה חומרים ותכנים לילדים שיכולים להבין אותם?

<משה וינשטוק: שיכולים ללמוד יהדות?

יעקב מרגי: משה, בחיים אל תביא דוגמה כשאין לך הרבה זמן, כי יביאו כנגדה עוד 40 דוגמאות.

יעקב מרגי: לא רוצה את זה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני קודם כל מתנצל בפני כל מי שביקש לדבר ולא הספקנו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם במפורש, אני לא מסכם את הדיון, אני אבקש מסמכים, משה, אני מבקש השלמות, דוגמאות של המכרזים, נעשה ישיבה ואם צריך נעשה ישיבת המשך עם סיכום.

יעקב מרגי: יהודה, רצית הערה?

יהודה גליק: תראו, גם מי שקרא לאחר חשוך וגם מי שקרא לאחר נוצרי, זה לא נקרא פלורליסטי.

יעקב מרגי: יש לי שאילתה, אני לא אפסיד אותה בגללכם.

יעקב מרגי: כל החיים מדברים ואף פעם - - - כמו אותם שתי - - - אני לא רוצה שוביניסט - - -

<מיכל ברמן: אז אל תהיה שוביניסט.

יעקב מרגי: אז אני לא אומר.

יהודה גליק: כל מה שאמרתי היה כלפי התרבות היהודית ישראלית, התכנית הזאת שאתה מוביל אותה ורציתי לברר וזאת הייתה השאלה, האם היא מגבילה זרמים אורתודוקסיים.

יעקב מרגי: רבותיי, תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: אין סיכום, תהיה ישיבת המשך עם סיכום לאחר שאני אקבל את המסמכים וההשלמות.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.