ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 565, 2016-12-14 16:00

משה גפני: פרק ח' (מיסים), סעיפים 89(3), (4) ו-(6), 90 עד 91, 92(א)(3), 93 עד 95.

משה גפני: דרך אגב, אחרי שכולם הלכו, אני רוצה להגיד שאני מודה לאופוזיציה על התמיכה.

רועי פולקמן: ולקואליציה.

משה גפני: הקואליציה זה ברור.

רועי פולקמן: תומכים בך באהבה.

משה גפני: אבל האמת היא, אם היו נותנים לנו לעבוד פה כמו שצריך, אז היה אפשר להגיע להסכמות על הדברים.

משה גפני: אין פה איזה ויכוחים מי יודע מה.

משה גפני: בסדר, מי מציג את החוק?

<קריאה: כבר הקראנו את הנוסח בוועדה, זה רק הצבעות.

<קריאה: שגית הנוסח כבר הוקרא בוועדה.

<שגית אפיק: מה זה?

<קריאה: הנוסח של המס חברות כבר הוקרא, היה דיון.

<שגית אפיק: לא אמרנו שלא.

משה גפני: טוב, כמה הסתייגויות יש?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מי בעל הבית של החוק הזה?

משה גפני: מי יכול לענות על שאלות?

<קריאה: - - -

משה גפני: טוב.

<קריאה: דוד, מה הוא אמר?

<קריאה: שאם לא תעשה הוא לא ידבר אתך.

דוד ביטן: אז זה טוב.

דוד ביטן: אני מוכן שרק אצביע, לדבר – לא.

דוד ביטן: הרג אותי, רבע שעה טחן לי את המוח.

משה גפני: למה אנחנו צריכים לחכות כל כך הרבה?

משה גפני: כולם פה?

משה גפני: טוב.

משה גפני: רבותי, יש פה הצעת חוק שהוקראה, שגית, אני מבקש - - - -

רועי פולקמן: תגיד, אתה רוצה להוריד את מחירי הדיור או שאתה רוצה להמשיך לספק קשקושים?

<קריאה: אתה – לא צריך לשמוע אותך בכלל.

רועי פולקמן: ובינתיים אני חבר הוועדה.

רועי פולקמן: זה נראה לי הפוך.

משה גפני: די, די.

רועי פולקמן: זה העסקנים של הליכוד, שמפעילים על הלחץ עכשיו ב-money time כדי שלא – משבר הדיור, זה אחד הנושאים הכי חשובים.

משה גפני: רועי, על מה הוויכוח?

רועי פולקמן: על דירה שלישית.

רועי פולקמן: אבל הם אנשים בעלי נכסים, לא רוצים שייגעו בהם.

משה גפני: טוב, בסדר.

רועי פולקמן: והם יודעים שאנחנו מנסים לטפל במשבר הדיור, הליכוד וכולנו.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד.

משה גפני: יש בחוק הזה שהקראנו אותו, קיימנו עליו דיון, יש הפחתות במיסים: הפחתות ליחידים, הפחתות לחברות, הפחתות - - -

<שגית אפיק: למס בשבח ריאלי.

משה גפני: כן, בשבח ריאלי.

משה גפני: מישהו יכול להגיד לנו כמה עולה כל סעיף?

משה גפני: כמה זה עולה למדינה?

משה גפני: מי עונה?

<תמיר כהן: תמיר כהן, אגף תקציבים, אני שנייה מעביר לכם את הנתונים.

<תמיר כהן: קודם כול אומר שהנתונים הועברו במרוכז לוועדת הכספים, גם הנתונים וגם - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין לי טענות, אני מבקש שתגיד לוועדה כמה עולה למדינת ישראל כל סעיף.

מיקי רוזנטל: פה אין את מס החברות.

משה גפני: זה מס החברות.

מיקי רוזנטל: באיזה סעיף זה?

משה גפני: בעמוד 2.

משה גפני: כן, ודאי.

משה גפני: מורידים את מס החברות ב-2%.

מיקי רוזנטל: לא, אני יודע, לא ראיתי את הסעיף - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תשובה.

<קריאה: רק שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: עמוד 2 פסקה (6) לא מופיע.

<שגית אפיק: כל דבר שיגידו במדרגות.

<שגית אפיק: תתחילו במדרגות, בואו.

משה גפני: בבקשה.

<קריאה: הסך הכול של העלות - - -

<שגית אפיק: לא, כל מדרגה.

<שגית אפיק: בואו נעבור ביחד, טוב?

<שגית אפיק: אנחנו בעמוד הראשון.

<שגית אפיק: במדרגה של ה-10%.

משה גפני: מה זה 10%?

<שגית אפיק: אנחנו ב-(ב)(1)(א).

משה גפני: חבר'ה, אתם רוצים חוק או שאתם לא רוצים?

משה גפני: בואו נדבר קודם על זה.

משה גפני: לא להפריע, ואני מבקש להתרכז.

משה גפני: מה זה 10%?

<שגית אפיק: על כל שקל חדש מ-74,640 ועד 6,220 – במקום 5,220 לחודש.

<איליה כץ: היושב-ראש, יש לנו את העלות, את הסך הכול, אין לנו כרגע מולנו את העלות בחלוקה לנושאים.

משה גפני: כמה בסך הכול?

<איליה כץ: סך הכול העלות של ההפחתה של מס החברות היא 900 מיליון שקל בשנה – 900 מיליון שקל כל אחוז ב-2017 ועוד 900 מעבר ל-2018.

משה גפני: לא לא.

משה גפני: ההפחתה של מס החברות היא 2%.

<איליה כץ: נכון.

משה גפני: כמה עולה 2% של ההפחתה במס?

<איליה כץ: 1.8 מיליארד.

משה גפני: 1.8 מיליארד.

מיקי רוזנטל: ב-2017 וב-2018?

משה גפני: לא, רק ב-2017.

<שגית אפיק: 900 לכל שנה.

רועי פולקמן: זה 1.8 מיליארד בהבשלה מלאה, ב-2018.

משה גפני: לא.

<שגית אפיק: לא, על המס יחידים.

משה גפני: הוא לא אמר את זה.

<איליה כץ: מעבר לזה, המס יחידים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להבין.

מיקי רוזנטל: רגע, רגע, תחזור רגע למס חברות.

מיקי רוזנטל: עוד פעם, ב-2017 זה 900 מיליון, ב-2018 זה 1.8 מיליארד?

<איליה כץ: 900 נוספים.

<איליה כץ: כל אחוז הוא 900.

מיקי רוזנטל: 900 נוספים.

מיקי רוזנטל: סך הכול השנתיים הבאות זה 2.7 מיליארד?

<קריאה: לא.

<קריאה: כל שנה 900 מיליון.

<קריאה: זה 1.8 מיליארד לשנתיים.

מיקי רוזנטל: אז זה כל שנה 900 מיליון?

<קריאה: מיקי, אתה צודק.

מיקי רוזנטל: אז אני צודק.

<קריאה: אז זה 2.7?

רועי פולקמן: כן, במצטבר על פני שנתיים.

<קריאה: זה האחוז הזה?

יצחק וקנין: 1.8 מיליארד ועוד 900 זה 2.7 מיליארד.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אפשר לשמוע את העמדה של הארגונים הכלכליים?

עודד פורר: הרי לכאורה זה אמור להיטיב אותם.

עודד פורר: רק לשמוע מה אומרת התאחדות התעשיינים בעניין הזה.

משה גפני: כן, אבל אני רוצה - - - את הנתונים, אני לא שלם עם הנתונים.

משה גפני: תסתכלו רגע לפה.

משה גפני: מדובר על 900 מיליון במס החברות כל שנה.

מיקי רוזנטל: לא, לא.

מיקי לוי: לא, שנה ראשונה 900, שנה שנייה 1.8.

מיקי לוי: 2.7 הכול.

<שגית אפיק: נכון.

מיקי רוזנטל: 2.7 מיליארד בשנתיים.

מיקי לוי: זה הרבה כסף.

מיקי רוזנטל: זה מטורף.

מיקי רוזנטל: זה מטורף.

משה גפני: כמה מדרגות המס על יחידים, כמה כסף?

<תמיר כהן: היושב-ראש, ברשותך, נעבור מדרגה מדרגה ונראה את העלות.

<תמיר כהן: רק נבקש לומר לפרוטוקול, גם זאת העמדה של גורמי המקצוע ברשות המיסים, וגם במינהל ההכנסות אצל הכלכלן הראשי במשרד האוצר, שצריך להסתכל על סך העלות, שכאמור: סך העלות של הפחתת מס הכנסה ליחידים – 1.1 מיליארד שקל.

<תמיר כהן: ונעבור עכשיו מדרגה מדרגה, ונגיד את העלות של כל מדרגה, אבל עדיין צריך לזכור שצריך להסתכל על סך העלות, והעלות המשוערת לכל מדרגה היא רק - - -

עודד פורר: יש לי שאלה מעניין אחר.

עודד פורר: כמה עולה לעשות בחוק עידוד השקעות הון - - -

משה גפני: רגע, אבל, עודד, ברשותך, קודם את הנתונים.

עודד פורר: זה על הנתונים, כדי להשוות.

עודד פורר: בחוק עידוד השקעות הון, אם היינו רוצים להוריד את ה-16-9 ל-12-6, מה העלות המוערכת של זה?

משה גפני: אז רגע, קודם תגידו את זה, ואחרי זה תענו על השאלה.

משה גפני: בבקשה.

<תמיר כהן: השינוי של המדרגה הראשונה, הרחבת המדרגה הראשונה מפחיתה להכנסות המדינה כ-730 מיליון שקל בשנה.

<תמיר כהן: השינוי במדרגה השנייה מפחית להכנסות המדינה כ-380 מיליון שקל.

<תמיר כהן: המדרגה השלישית, המעבר מ-19,800 ל-19,900 - - -

מיקי לוי: אני נורא מתנצל.

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: שנייה, ברשותך, לשאלה של שגית רק אגיד, לאחר הישיבה הראשונה היה תיאום הן של אגף הכלכלן הראשי באוצר והן של האנשים הממונים ברשות המיסים - - -

<שגית אפיק: והמספרים קצת השתנו?

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: היה הממוצע בין שתי ההחלטות.

<תמיר כהן: עכשיו זה הצעה שמאוחדת ומוסכמת על כל האגפים.

<תמיר כהן: מדרגה ראשונה – הפסד הכנסות של 730 מיליון שקל.

<תמיר כהן: מדרגה שנייה – הפסד הכנסות של 380 מיליון שקל.

<תמיר כהן: מדרגה שלישית – הפסד הכנסות של 20 מיליון שקל.

<שגית אפיק: לא 20 מיליון.

<שגית אפיק: מדרגה שלישית פעם קודמת אמרתם 570.

<תמיר כהן: כשאני אומר המדרגה השלישית, אני מתכוון ההעלאה של הגבול העליון מ-19,800 לחודש ל-19,900 לחודש.

<שגית אפיק: לא, ומה עם מ-13,860 ל-14,320?

<שגית אפיק: לא, יש לך פספוס של אחת.

<תמיר כהן: למה?

מיקי רוזנטל: החוק הזה עולה 6 מיליארד?

<שגית אפיק: כן.

רועי פולקמן: ויהיה שווה יותר.

מיקי לוי: זה נתון לוויכוח.

רועי פולקמן: זה העניין עם הפחתת מיסים.

רועי פולקמן: עובדה שזה עבד.

מיקי רוזנטל: זה לא עבד.

רועי פולקמן: בוודאי – המע"מ.

מיקי לוי: המע"מ עבד?

רועי פולקמן: חלק גדול מהצמיחה היה בצריכה, ראיתם את זה.

מיקי רוזנטל: הכסף טבע בים.

רועי פולקמן: לא, הגזמת.

מיקי לוי: הלכו 4.5 מיליארד שקל באוויר.

רועי פולקמן: עובדה שהייתה צמיחה חיובית, מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: חבר'ה, על הורדת מיסים תמיד אפשר להגיד את זה, שזה לך תדע.

<שגית אפיק: 8,900 כמה זה?

מיקי לוי: זה היה פופוליסטי לחלוטין.

<שגית אפיק: רגע, רגע, יש לנו פה עוד המשך.

רועי פולקמן: מה זאת אומרת, הורדת מס חברות זה מושך השקעות.

רועי פולקמן: על מה אתה מדבר?

רועי פולקמן: אתה יודע את זה.

<תמיר כהן: שמה אין עלות.

<שגית אפיק: 8,900 אין עלות.

מיקי לוי: כשמורידים אחוז אחד לא מרגישים - - -

רועי פולקמן: אז אתה רוצה להוריד 5% – לא נכון.

רועי פולקמן: כמו שאתה מחשב מיליארדים, זה שווה מאות מיליונים, על מה אתה מדבר.

<שגית אפיק: אז ב-14% אין עלות?

<תמיר כהן: נכון.

<שגית אפיק: אוקיי, פה אין.

<שגית אפיק: אז המדרגה של ה-20% יש לך - - -

<שגית אפיק: 380, בסדר.

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: המדרגה שמעלה מ-19,800 ל-19,900 - - -

<שגית אפיק: 570?

<תמיר כהן: לא, מוערכת בהפסד הכנסות של 20 מיליון.

משה גפני: כמה?

<תמיר כהן: 20 מיליון.

מיקי לוי: אתה מבין?

מיקי לוי: אין כסף - - - ממקומות אחרים.

משה גפני: 20 מיליון?

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: זה רק העלאה של גבול עליון, זאת נקודה שכמעט ולא משנה.

משה גפני: 20 מיליון.

משה גפני: הלאה.

<תמיר כהן: עכשיו, שינוי של השיעורים.

<תמיר כהן: עד עכשיו דיברנו על - - -

משה גפני: רבותי, הוא נותן נתונים מאוד חשובים.

משה גפני: אתם מתווכחים כל הזמן על 5 מיליון, 4 מיליון, פה מדובר על סכומים גדולים.

מיקי רוזנטל: מה זה גדולים?

משה גפני: כן.

<תמיר כהן: אוקיי.

<תמיר כהן: עכשיו, במדרגה השלישית, מלבד לשנות את הגבול העליון מ-19,800 ל-19,900, יש גם הפחתה של שיעור אחד מ-21% ל-20%.

משה גפני: זה אלה שמשתכרים גבוה יותר?

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: ההעלאה ל-20% זה תוספת הכנסות של 200 מיליון שקל.

משה גפני: יפה.

<תמיר כהן: אוקיי.

<תמיר כהן: השינוי שיעור הבא, כשמעלים מ-34% ל-35% לבעלי הכנסות - -

משה גפני: גבוהות.

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: - - לבעלי הכנסות גבוהות, זה נותן תוספת הכנסות למדינה של 490 מיליון.

משה גפני: יפה.

<תמיר כהן: ההורדה של 48% ל-47% במדרגה האחרונה - - -

<שגית אפיק: המדרגה האחרונה.

משה גפני: אה, אוקיי.

משה גפני: כמה כסף זה עולה?

<שגית אפיק: זה הפסד.

<תמיר כהן: זה נותן 140 מיליון שקל.

משה גפני: זה הפסד.

מיקי רוזנטל: זה הפסד.

<שגית אפיק: פעם קודמת אמרתם 230?

<תמיר כהן: זה הפסד הכנסות של 220 מיליון.

<שגית אפיק: של 220, לא 140?

מיקי רוזנטל: למה אתם מורידים מס לאנשים - - -

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: 220 מיליון.

<שגית אפיק: שהוא מוסיף למס יסף.

משה גפני: רגע, מיקי, אם אפשר לא פרשנות, צריך לדעת את התוצאה של המספרים.

<שגית אפיק: 220, נכון, לא 140?

<תמיר כהן: נכון.

<תמיר כהן: והשינוי האחרון, ההעלאה של היסף מ-2% ל-3%, זה צפוי להגדיל את הכנסות המדינה בכ-140 מיליון שקל.

<תמיר כהן: סך הכול ההצעה מסתכמת ל-1.1 מיליארד שקל אובדן הכנסות.

<שגית אפיק: פעם קודמת אמרתם 1.4 מיליארד.

<תמיר כהן: לא, מעולם לא.

<שגית אפיק: 1.4 מיליארד.

<שגית אפיק: רשמנו כל מילה שלכם.

<שגית אפיק: 1.4 מיליארד.

מיקי רוזנטל: רשום אצלי שאמרתם 1.4 מיליארד ב-2017 – טוב, אולי אני לא יודע לרשום.

מיקי רוזנטל: זה מה שאמרתם.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שלא הבנתי.

מיקי רוזנטל: אז עכשיו אתה אומר שזה - - -

משה גפני: בקיצור, עכשיו תגיד לוועדה, בבקשה - - -

מיקי רוזנטל: רגע, זה ל-2017?

<תמיר כהן: השינוי הוא מה שנקרא לבסיס הגבייה, כלומר - - -

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: זה ל-2017.

<תמיר כהן: נכון.

מיקי רוזנטל: ל-2018 – הסכום הכולל?

מיקי רוזנטל: אם ל-2017 זה 1.1 מיליארד, כמה זה ל-2018, אדוני?

<תמיר כהן: אותו דבר.

<שגית אפיק: גם.

<שגית אפיק: אותו דבר.

<תמיר כהן: אותו דבר.

<תמיר כהן: זה למעשה שינוי - - - בבסיס.

מיקי לוי: הבסיס הזה לא משתנה.

מיקי לוי: השכר נע ככה.

מיקי רוזנטל: אני רק רוצה לרשום לי מה שאתם אומרים.

משה גפני: זאת אומרת, מה שאתה אומר, החוק הזה עולה לקופת המדינה 1.1 מיליארד בשנה?

<שגית אפיק: זה מס ההכנסה.

<שגית אפיק: ומס החברות – 2.7.

<תמיר כהן: אעשה סדר.

<תמיר כהן: בשנת 2017 – הפחתת מס הכנסה ליחידים, פלוס הפחתת שיעור אחד של מס חברות, תעלה להכנסות המדינה כ-2 מיליארד שקל.

משה גפני: וב-2018?

<תמיר כהן: וב-2018 היא תעלה כ-2.8 מיליארד, 2,9 מיליארד.

עודד פורר: אבל החלק של חברות זה 2.7.

מיקי לוי: בקיצור, הרסו את המגזר הפרטי ונתנו לזה.

עודד פורר: אפשר לקבל תשובה על השאלה הקודמת שלי?

עודד פורר: בסדר, רועי, השאלה שלי היא כזו - -

מיקי רוזנטל: - - - היא לא בצריכה.

עודד פורר: - - אנחנו מדברים על הורדת אחוז אחד במס חברות בעלות לשנתיים של 2.7 מיליארד שקל.

עודד פורר: לחלופין, מה העלות של חזרה למתווה בחוק עידוד השקעות של 12-6, שבאמת נותן את בפריפריה, שזה מה שביקשו גם התעשיינים – מה העלות של זה?

רועי פולקמן: רק הערה על זה, עודד.

רועי פולקמן: על הפריפריה זה דיון אחד.

עודד פורר: בטח שזה על הפריפריה.

רועי פולקמן: לא, התעשיינים רוצים את זה לכלל התעשייה.

עודד פורר: בסדר.

רועי פולקמן: פשוט מדברים על הייטק בפריפריה.

רועי פולקמן: לא, אבל זה, עודד, צעד שלאורך שנים נמצא כלא יעיל, כי הוא מגיע לחמש חברות גדולות.

רועי פולקמן: ככלי, גם אם היה לנו כסף בלתי מוגבל, לתת את הסבסוד הזה 12-6 לתעשייה המסורתית – לא אפקטיבי.

רועי פולקמן: בואו ניתן את זה להכשרות מקצועיות.

עודד פורר: אני יודע.

עודד פורר: כמה זה עולה?

עודד פורר: אם אפשר להגיד לפרוטוקול.

<תמיר כהן: אני מעדיף - - - הצעת חוק של חוק עידוד - - -

עודד פורר: אז לא, אני לא מסכים, אגיד לך למה, כי הרי כשאנחנו באים לדבר בחוק עידוד השקעות הון, אומרים: אין כסף למס חברות.

עודד פורר: אין לנו כסף, מאיפה נביא את הכסף?

עודד פורר: עכשיו, פה מורידים אחוז במס חברות, שיכול להיות שעדיף חלק ממנו להשתמש כדי לשים ב-12-6.

עודד פורר: יכול להיות, אני לא אומר.

עודד פורר: אני רוצה, כדי לשקול את זה, את הנתונים.

עודד פורר: אם אתם לא מוכנים להגיד את הנתונים.

משה גפני: על מה?

עודד פורר: מה העלות של ה-12-6 בחוק עידוד השקעות הון?

עודד פורר: הרי זה גם מס חברות.

משה גפני: אז נגיע לזה.

רועי פולקמן: לדעתי, אמרו את זה, עודד.

עודד פורר: כן, אבל תשמע, פה אנחנו מורידים 2.7 - - -

מיקי לוי: אצביע נגד, כי מחר הולכים לקצץ 2.2 - - -

עודד פורר: מיקי, אני באמצע הדברים.

מיקי לוי: אני מתנצל.

עודד פורר: פה אנחנו מורידים 2.7 עלות של מס חברות, נכון?

משה גפני: כן.

עודד פורר: זה עולה יותר לאוצר?

עודד פורר: אני רוצה לדעת כמה היה עולה אם היינו עושים חלף - - - יכול להיות שבסוף אתמוך גם בזה וגם - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: רבותי, אתן לכם, רק שנייה.

עודד פורר: טוענים פה – כמה אתה אומר?

עודד פורר: אומרים שזה 960 מיליון.

עודד פורר: זה נכון, הנתון הזה?

דוד ביטן: כבוד היו"ר, בשביל מה אנחנו צריכים להפחית את המס בעניין הזה של החברות?

דוד ביטן: מה זה נותן לנו?

רועי פולקמן: עידוד השקעות.

יצחק וקנין: שעה אנחנו מדברים פה - - -

רועי פולקמן: עידוד השקעות, ביטן.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשאול ברצינות.

מיקי רוזנטל: אדוני, ביקשתי זכות דיבור.

יצחק וקנין: שעה.

יצחק וקנין: איפה היית עד עכשיו?

משה גפני: אתן לך.

משה גפני: רק שנייה, רבותי.

רועי פולקמן: עידוד השקעות.

רועי פולקמן: אבל אפשר לפתוח את התקציב מא'.

דוד ביטן: אנחנו רבים פה על כל שקל, פתאום אתם ככה - - -

רועי פולקמן: למה צריך F-35?

רועי פולקמן: לא, באמת, אני תוהה.

רועי פולקמן: מה החשיבות של F-35?

רועי פולקמן: מסקרן אותי.

משה גפני: רבותי, אני מציע לאפשר לחברים.

דוד ביטן: למה אתה כועס?

דוד ביטן: לא למדתי בהרווארד.

רועי פולקמן: אבל אתה יותר חכם ממי שלומד בהרווארד.

מיקי רוזנטל: - - - הוא ינזוף בי עוד פעם.

משה גפני: די, רבותי.

<קריאה: הוא לא סתם שאל, תאמין לי.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם משהו.

משה גפני: אני לא אומר את זה רק לאופוזיציה - - -

דוד ביטן: בתחום המע"מ הורידו אחוז.

דוד ביטן: חוץ מהחשמל והמים שום דבר - - -

משה גפני: אבל אני אומר קודם לקואליציה.

דוד ביטן: הרימו גם כן, נו, באמת.

משה גפני: אי-אפשר אתו, אתה יודע?

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: אני עוזר לך.

מיקי רוזנטל: זה כסף גדול.

משה גפני: זאת אומרת, זה סדרי גודל, שהכסף הזה הוא מדיניות.

משה גפני: משרד האוצר יגיד שהוא הגיש את החוק, משרד האוצר יגיד שהפחתה במס החברות תעודד חברות לבוא לכאן, הפחתה במס הכנסה תעודד - -

דוד ביטן: תעודד?

משה גפני: - - תעודד אנשים לצאת לעבוד.

משה גפני: אנחנו חברי הקואליציה - - -

דוד ביטן: בוא נוריד את זה ל-12%.

דוד ביטן: נעודד יותר?

משה גפני: אנחנו חברי הקואליציה - - -

דוד ביטן: 12% הפחתה זה יעודד יותר את התעשייה?

מיקי רוזנטל: וקנין, מה העניינים?

מיקי רוזנטל: מה אתה אומר על זה?

דוד ביטן: תגיד לי, פולקמן, אם נוריד ל-12% מס?

מיקי רוזנטל: מילא, אבל זה לא קרה - - -

רועי פולקמן: יש תמיד רף אופטימלי.

רועי פולקמן: זו שאלה טובה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

דוד ביטן: מה הרף?

דוד ביטן: מי קובע את הרף?

משה גפני: רועי, אל תענה עכשיו.

דוד ביטן: למה הרף הוא כזה ולא כזה?

רועי פולקמן: זו שאלה טובה.

משה גפני: מיקי רוזנטל, בבקשה.

משה גפני: הבקשה שלי מהחברים, שזה יהיה בקצרה כדי שהדיון יסתיים.

מיקי רוזנטל: אנחנו בקצרה, אבל רק תיתנו לנו תשובה.

דוד ביטן: אתה רואה, אם היה לך - - -

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: רועי פולקמן, מיקי רוזנטל עכשיו בזכות דיבור.

דוד ביטן: אתה לא יודע מה זה חקירה נגדית בבית-משפט?

דוד ביטן: מה שעשיתי לך עכשיו.

משה גפני: בבקשה.

מיקי רוזנטל: קודם כול, מדובר בסכומי עתק.

מיקי רוזנטל: שתיים, השאלה איזה חלופות נבדקו.

מיקי רוזנטל: אומר חבר הכנסת פולקמן ואומר האוצר: זה יעודד את הצמיחה.

מיקי רוזנטל: ואני שואל, אם היינו משקיעים, איזה סוג של צמיחה זה יעודד?

מיקי רוזנטל: של צריכה.

מיקי רוזנטל: כי לאנשים יוותר יותר כסף, ושוב אנחנו חוזרים לעלייה מלאכותית בצמיחה.

מיקי רוזנטל: במקום להשקיע את הכסף הזה בייצור משמעותי, במפעלים, במקומות עבודה, וכו' וכו', בייעול המשק, בפריון עבודה, בעשרות דברים שהיו מביאים תוצאות במקומות הרבה יותר משמעותיים למשק הישראלי, אחד.

מיקי רוזנטל: שתיים, אני שואל באמת, איזה חלופות נבדקו?

מיקי רוזנטל: השוויתם, אמרתם, למה 2%?

מיקי רוזנטל: אולי נוריד ב-10%?

מיקי רוזנטל: אולי זה יביא יותר צמיחה?

מיקי רוזנטל: השאלה כמה כסף אנחנו שמים בזה.

מיקי רוזנטל: וגם כמובן, האם נבדקו חלופות אחרות אלטרנטיביות, ומה המשמעות הייתה למשל אם היינו משקיעים את הכסף הזה ברווחה?

מיקי רוזנטל: האנשים האלה אולי היו מוציאים יותר כסף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי לוי, בקצרה.

מיקי לוי: קודם כול, הורדת מסים תביא אכן לצמיחה, אני מאוד מקווה, וזה יצטרך להיבחן תוך שנה, האם זה הביא חברות נוספות כדי להשקיע במשק, כן או לא.

מיקי לוי: אני לא יודע לענות.

מיקי לוי: אבל כשאני היום צולל לתוך המחשב ומגלה שמחר מובא לוועדה הזו הקיצוץ השלישי – 1.8 מיליארד שקל בתקציבי המשרדים, ועוד 300 מיליון שקל הרשאה להתחייב – אנחנו כבר עומדים מעל 7.4% קיצוץ רוחבי.

איתן ברושי: ב-2016.

מיקי לוי: קיצוץ רוחבי ב-2016.

מיקי רוזנטל: זה תקציב בלי גזרות.

מיקי לוי: זה אומר פחות מיטות, זה אומר פחות רווחה, זה אומר פחות חינוך, זה אומר פחות הכול.

יצחק וקנין: אבל אולי זה יוריד את מחיר הדירות בסוף.

איתן ברושי: תכף נגיד על זה משהו.

מיקי לוי: השאלה באמת הנשאלת, מה יד ימין לא עושה עם יד שמאל?

מיקי לוי: חברים, 7.4% קיצוץ, זה טירוף.

מיקי לוי: מחר, רק מחר 2.2 מיליארד שקל הקיצוץ השלישי הרוחבי, זה לא יעבור.

משה גפני: מיקי, תודה.

איתן ברושי: אני רוצה משהו לפני שהוא עונה.

משה גפני: תכף האוצר יענה לך ויגיד שזה לא קשור.

מיקי לוי: מה זה לא קשור?

משה גפני: אם אתה היית סגן שר האוצר זה מה שהיית אומר.

מיקי לוי: לא קשור?

מיקי לוי: בטח קשור.

משה גפני: זה משהו אחר, זה אובדן הכנסות, הם יגישו את זה בטח.

משה גפני: בבקשה, איתן, אני מבקש בקצרה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, משפט אחד.

משה גפני: הדיון התקיים כבר, אני לא רוצה לחזור על זה.

איתן ברושי: גפני, אני חושב שצריך להתנות את הסעיף הזה בתוצאה של מה שיקרה פה בתקציב המדינה בחוק ההסדרים.

איתן ברושי: פולקמן, אני רוצה שתקשיב, אתה מייצג פה את התפיסה של שר האוצר.

איתן ברושי: אם יסתבר, מיקי, יש פה איזו אחריות של הוועדה.

<קריאות: - - -

משה גפני: רגע, מה זה?

איתן ברושי: אורלי, אני מחכה.

איתן ברושי: אי-אפשר לדבר באוזן.

איתן ברושי: תראו, אני רוצה להגיד משהו ברמה העקרונית כמי שלא היה פה כל השנים.

איתן ברושי: מיקי, בשלב מסוים החוקים האלה הם לא של שר האוצר ולא של הפקידים, הם של חברי הכנסת שחתומים פה על הוועדה, אח"כ של מליאת הכנסת.

איתן ברושי: עכשיו נדרשת מאתנו אחריות, מה שלא כל כך היה ברור פה בשעות האחרונות.

איתן ברושי: הלהט הזה לסיים ויהי מה בכל מחיר, כולל להעביר את מיסוי הקיבוצים לוועדה אחרת, הוא אובדן עשתונות של האוצר, כי לא טיפלו נכון בדברים.

רועי פולקמן: אבל אתה רוצה את זה.

איתן ברושי: רגע, תן לי לסיים.

משה גפני: רועי.

איתן ברושי: אני חושב שההפחתה הזאת ברגע הזה היא לא אחראית, משום שהאוצר צריך להגיד איך הוא סוגר את התקציב.

איתן ברושי: ההפחתה מותנית בתוצאה של הדיונים.

איתן ברושי: אם יסתבר שאפשר כאן להקטין במיליארדים ושם יהיה חסר, איזו אחריות זו שלנו?

משה גפני: תודה.

איתן ברושי: אריאל מציע להתנות את ההפחתה בסגירת התקציב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דוד, אני מתכוון להצביע על זה, זו עמדת הממשלה.

משה גפני: היות שאני עדיין לא חותם על חוק ההסדרים, אנחנו נמשיך את הדיונים.

משה גפני: יכול להיות שנעשה שינוי, אבל אנחנו חייבים לאשר את זה.

<קריאה: תשאיר את זה לסוף.

דוד ביטן: אני לא נגד.

דוד ביטן: אני רק אומר - -

משה גפני: אתה צודק.

דוד ביטן: - - שלא יכולים להתווכח אם ה-20 מיליון שקלים - - -

משה גפני: היינו בדיון עם האוצר, דיברנו על זה.

מכלוף מיקי זוהר: על כל 20 מיליון עושים פה דיונים כאילו לא יודע מה.

דוד ביטן: אתה מבין, 20 מיליון שקל לניצולי שואה, ובסוף נותנים ארבעה מיליארד ככה.

רועי פולקמן: לא, אבל אין קשר בין הדברים, זה לא קשור.

דוד ביטן: לא יכול להיות דבר כזה.

דוד ביטן: זה דבר לא מקובל.

משה גפני: אורלי, בבקשה, בקצרה, הדיון הסתיים בפעם הקודמת.

רועי פולקמן: חיסכון לכל ילד זה מיליארדים, אין קשר ביניהם.

משה גפני: אני הולך אחרי זה להצבעה.

מיקי לוי: 2.7 מיליארד.

מיקי לוי: שר הרווחה סגר לי איזה מעון כי מסכן אין לו כסף.

מיקי רוזנטל: אני מגיש רביזיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בלאו הכי אמרתי - - -

מיקי רוזנטל: בסדר, נצביע, נגיש רביזיה.

משה גפני: אתה לא צריך להגיש אפילו רביזיה, אנחנו בדיונים עם האוצר.

משה גפני: כבר אתמול בלילה דיברנו אתם על כל מיני נושאים.

מיקי רוזנטל: בסדר גמור.

משה גפני: אני בלאו הכי לא חותם את חוק ההסדרים עדיין.

משה גפני: בבקשה, אורלי.

מיקי רוזנטל: אני רק אומר לך שאנחנו מגישים רביזיה.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה מאוד עניינית אני חושבת, האם יש לנו עודף בתקציב?

אורלי לוי אבקסיס: כי לא ייתכן שאנחנו לוקחים למעלה משני מיליארד שקל ונותנים אותם לאוכלוסייה מאוד מסוימת.

משה גפני: איפה?

אורלי לוי אבקסיס: פה, פה.

אורלי לוי אבקסיס: העלות של החוק הזה בעצם באה להוסיף 2.4, כמעט 2.5 מיליארד שקל, ומנגד אנחנו הולכים ושמים מס על פיצוי פיטורין.

אורלי לוי אבקסיס: זה נראה לי לא מאוזן, זה נראה לי לא הגיוני, ונראה לי שאנחנו באים לממן את החזקים על חשבון החלשים.

אורלי לוי אבקסיס: פיצוי פיטורין זה לימים שחורים.

אורלי לוי אבקסיס: בן-אדם חוסך - - -

<קריאות: - - -

איתן ברושי: תנו לאורלי לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: פולקמן ורוזנטל, אני אשמח מאוד שתקשיבו, כי יש פה באמת הגיון.

רועי פולקמן: סליחה.

מיקי רוזנטל: סליחה.

אורלי לוי אבקסיס: 2.5 מיליארד מחד, לעומת זה אנחנו פוגעים בפיצוי פיטורין, כאשר בתקציב הקודם פגענו בחיסכון לפנסיה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תגידו לי איפה האיזון, איפה הצדק, איפה הפעולה המאזנת?

אורלי לוי אבקסיס: כי אם בסופו של דבר אנחנו באים לממן את המתנה הזו של 2.5 מיליארד שקל, שהיא דרך אגב מאוד מאוד הגיונית כאשר אנחנו נמצאים באיזושהי פריחה כלכלית, אבל לא במצב שבו אנחנו נמצאים היום.

אורלי לוי אבקסיס: וביום שבו אנחנו מתבקשים לאשר פה עכשיו מתנה בשווי של 2.5 מיליארד, למחרת אנחנו אמורים להצביע פה על קיצוץ רוחבי ב-2.5 מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה קיצוץ רוחבי?

אורלי לוי אבקסיס: זה משרד הרווחה, זה משרד השיכון, יכול להיות הדיור הציבורי, זה מדבר על שירותי חינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים עכשיו שגם התלמידים בפנימיות הולכים להיפגע מהקיצוץ.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר אנחנו מגלים שהאוכלוסיות הכי חלשות ישלמו את מה שרוצים עכשיו לתת במתנה אולי לשכבה החזקה ביותר במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: האם זה תקציב חברתי של שר חברתי?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה תקציב של פקידים שניסו לחפש כסף ומימון כדי לממן דברים אחרים?

אורלי לוי אבקסיס: אין לי מושג מה.

אורלי לוי אבקסיס: הגיון אין פה.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר הורדתם במע"מ זה לא הגיע לצרכן הסופי.

אורלי לוי אבקסיס: לא הצלחתם לפקח על כך שהאוכלוסייה הכללית תהנה מזה, ובאמת יוקר המחיה ירד.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה אני רוצה להגיד שאין פה שום הגיון לוותר על 2.5 מיליארד שקל, ומצד שני לבוא ולקצץ בשירותים חברתיים, בריאותיים, חינוכיים, כדי לממן את המתנה הזו עכשיו לחברות החזקות, שגם ככה בשנים האחרונות נהנות מפעם אחר פעם של ירידת מסים.

משה גפני: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הכול טוב ויפה כשהפעולה המאזנת לא תבוא על חשבון החלשים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי פולקמן, בקצרה, בבקשה.

משה גפני: אני הולך להצבעה.

רועי פולקמן: ממש בקצרה.

רועי פולקמן: יש פה שני דברים, אורלי, ממש, שהם כל הזמן עולים.

רועי פולקמן: הרי אנחנו בעד הגדלת ההוצאה למשרדים האזרחיים, וגם בשני התקציבים האחרונים הם גדלים.

אורלי לוי אבקסיס: קיצוץ רוחבי.

רועי פולקמן: עדיין בסך הכול הם גדלים.

רועי פולקמן: לצד זה יש את גישת הכלכלה החופשית שאומרת:

רועי פולקמן: אני יכול להגדיל את משרד הרווחה, ואני יכול גם להגיד לאזרח: יהיו לך עוד 100 שקלים בחודש לעשות אתם מה שאתה מבין.

רועי פולקמן: ובסוף בתוך האיזון הזה בין להגדיל את השירותים של המדינה – אני אומר, האידיאולוגיה שאנחנו מייצרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך זה מובא פה בחוק הזה?

רועי פולקמן: בכל חוק ההסדרים יש תמהיל בין הגדלה משמעותית של ההוצאה האזרחית ומשרדי ההוצאה – רווחה, חינוך, תשתיות, בריאות.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה מוריד את המטוס האוטומטי - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: לא מתקיים דיון.

משה גפני: לא, אורלי.

רועי פולקמן: רגע, רגע, משפט ואני מסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה מוריד את המטוס האוטומטי זה לא נכון.

רועי פולקמן: כולל ה-400 מיליון בבריאות ועוד ועוד, לצד זה שאנחנו רוצים כחלק מצמיחה לתת בפרוגרסיבי יותר כסף פנוי לאזרח, וגם לעודד את התעשייה הישראלית בהפחתת מס חברות.

אורלי לוי אבקסיס: איך הכסף פנוי לאזרח פה?

אורלי לוי אבקסיס: איך מיטיבים?

רועי פולקמן: הפחתת מס הכנסה.

משה גפני: אורלי, אין דיון על זה.

משה גפני: דנו על זה בשבוע שעבר.

רועי פולקמן: ולכן, יש במדיניות הכלכלית כאן איזון בין הרצון לתת לשוק החופשי, שבו אתה מעודד תעשייה ועסקים, ואתה מעודד את האזרח כשאתה לוקח ממנו פחות מסים, לבין - - -

אורלי לוי אבקסיס: ונותן לו פחות שירותים, שהוא יכניס את היד עמוק לכיס וישלם את זה באופן פרטי.

רועי פולקמן: אני מסיים בזה – לבין הקצאה יעילה יותר וחברתית יותר של המשאבים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה שמתם בדיור הציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: לא שמתם כלום בדיור הציבורי מכסף חדש.

רועי פולקמן: הדיור הציבורי זה דיון חשוב, אבל בבריאות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא הגיע למליאה, לא הגיע לוועדה.

רועי פולקמן: בבריאות שמנו יותר, בשיכון שמנו יותר.

אורלי לוי אבקסיס: והורדתם את מענקי הרופאים לפריפריה.

רועי פולקמן: בשיקום שכונות שמנו יותר.

אורלי לוי אבקסיס: לא שמתם.

משה גפני: די, אורלי.

רועי פולקמן: בתחבורה יותר, ברווחה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, גפני, לא שמתם.

אורלי לוי אבקסיס: זה שאתה נותן סיסמאות - - -

רועי פולקמן: בכל המשרדים האזרחיים יש גידול, ולכן יש פה מדיניות מאוזנת.

אורלי לוי אבקסיס: רועי, אתה נותן סיסמאות, הן לא מאוזנות.

רועי פולקמן: לא, יש לי כאן נתונים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני למדתי את תקציב משרד השיכון.

רועי פולקמן: גם אני.

אורלי לוי אבקסיס: למדתי.

אורלי לוי אבקסיס: גם השר וגם סגן השר לא - - -

רועי פולקמן: בשיקום שכונות אחיך, מה?

אורלי לוי אבקסיס: נו, על זה הוא נלחם.

אורלי לוי אבקסיס: לא הצבעתם.

רועי פולקמן: כמה הגדלנו?

משה גפני: לא, רועי, אורלי, מה יש לכם אתם?

משה גפני: בבקשה, ממש בקצרה.

משה גפני: הדיון לא מתקיים.

<יואש בן יצחק: רק רציתי להגיד שני דברים.

<יואש בן יצחק: א', אנחנו מברכים תמיד על הורדת מס, זה חשוב, אבל צריך לזכור שמס חברות משלמות חברות שמרוויחות.

<יואש בן יצחק: יש הרבה חברות קטנות ובינוניות שלא מרוויחות.

משה גפני: גם מס הכנסה ליחידים זה כך.

<יואש בן יצחק: יפה.

<יואש בן יצחק: מצד שני את הכסף הזה היה אפשר להוריד בביטוח הלאומי של המעסיקים לדוגמה, ואז זה היה חל על כולם.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<יואש בן יצחק: ועדיין מברכים על ההורדה.

<קריאה: היה עוזר יותר לחברות הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: יותר חכם, הנה, באותו סכום.

משה גפני: רבותי.

<יואש בן יצחק: ואתם מעדיפים את ה-6-12 בפריפריה?

<יואש בן יצחק: או שאתם מעדיפים הורדת אחוז של מס חברות?

רועי פולקמן: 6-12 בפריפריה.

משה גפני: שמה?

משה גפני: לא שמעתי.

איתן ברושי: מעדיפים 6-12 בפריפריה מאשר פה.

<קריאה: זה יעזור לנו הרבה יותר בתחרות העולמית שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא בדין ודברים עם האוצר?

משה גפני: תגידו, בבקשה, רק לגבי הבורסה, זה מטריד אותי כל הזמן, הבורסה נמצאת במצב - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: על הבורסה, המס יסף.

<קריאה: מס יסף זה כולל, זה כל הרווחה.

משה גפני: והבורסה גם?

משה גפני: הבורסה במצב קשה.

משה גפני: אתם לא מחריגים את הבורסה?

משה גפני: רבותי, אני עובר להצבעה.

<שגית אפיק: הצבעה על הסתייגויות.

משה גפני: אה, על הסתייגויות.

משה גפני: בבקשה, זהבה, הבמה לרשותך.

מיקי רוזנטל: אנחנו מצטרפים לכל ההסתייגויות, מגישים מהאופוזיציה.

זהבה גלאון: בדיוק.

<שגית אפיק: יש לך גם הסתייגות, מיקי.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

משה גפני: כמה הסתייגויות?

משה גפני: זהבה, כמה יש לך? לא הרבה.

זהבה גלאון: לפרק הזה לא.

משה גפני: כן, בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: זהבה, אני מצטרפת.

זהבה גלאון: ברור, ברור.

משה גפני: שש הסתייגויות.

זהבה גלאון: זה כל האופוזיציה, כולל אורלי, בהסתייגות.

זהבה גלאון: אדוני, לסעיף 89(3) במקום סעיף 21(א) יבוא 121(א): המס על הכנסתו החייבת של יחיד בשנת המס יהיה כדלהלן: על כל שקל חדש מ-238,000 שקלים החדשים הראשונים – 31%, על כל שקל חדש מ-238,001 שקלים חדשים עד 454,860 שקלים חדשים – 35%, על כל שקל חדש מ-454,861 שקלים חדשים עד 720,000 שקלים חדשים – 45%, ועל כל שקל חדש נוסף – 55%.

זהבה גלאון: זה לסעיף הזה.

זהבה גלאון: במקום סעיף 89(4) יבוא - - -

משה גפני: זו עדיין אותה הסתייגות?

זהבה גלאון: כן.

משה גפני: צריך להצביע קודם.

זהבה גלאון: אתה יכול להצביע.

<שגית אפיק: להצביע.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון?

משה גפני: ירים את ידו.

זהבה גלאון: אורלי.

מיקי רוזנטל: אורלי, תרימי את היד.

דוד ביטן: זהבה, יש לך הרבה הסתייגויות?

משה גפני: שש הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יכולה להצביע, הוא פה.

מיקי רוזנטל: שישה הצביעו.

משה גפני: מי נגד?

זהבה גלאון: מה, ביטן?

דוד ביטן: יש לך הרבה?

זהבה גלאון: לא, הפעם סולידי, שש.

זהבה גלאון: בעד ההסתייגות – 3

זהבה גלאון: נמנעים – אין

מיקי לוי: חמישה, ספרנו.

<קריאה: נאוה הצביעה.

<קריאה: נו, באמת.

משה גפני: נאוה הצביעה.

מיקי לוי: דוד חלם.

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: אבל הצבעתי.

מיקי לוי: דוד חלם, הפסדתם.

משה גפני: למה?

משה גפני: כמה היו?

דוד ביטן: הצבעתי.

דוד ביטן: תגיד לי, מה קורה לך, אתה?

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: מיקי, גם ככה הייתם שלושה, איך ניצחת?

דוד ביטן: אני גם הצבעתי.

משה גפני: 6 – נגד, 3 – בעד.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: אני רק רוצה להגיד לך דבר פשוט - - -

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה, אני באמצע הצבעה.

משה גפני: עכשיו תגיד.

דוד ביטן: אני אומר לך דבר אחד, כל מי שנחקר אצלו בחדר הסגור נתן הודאה תוך שתי דקות.

אורלי לוי אבקסיס: לכם אין עוד אחד?

אורלי לוי אבקסיס: אה, יש לכם שניים.

זהבה גלאון: על מה מדובר?

רועי פולקמן: שמיקי כניצב היה אדם מאוד משכנע.

דוד ביטן: מה, רק עכשיו הבנת?

דוד ביטן: רק עכשיו הוא הבין.

דוד ביטן: נו, מה תגידו על זה?

דוד ביטן: אז מה, צוחקים, מה קרה?

משה גפני: בבקשה, זהבה, יש לך עוד חמש הסתייגויות מעניינות?

זהבה גלאון: כן, לסעיף הזה.

זהבה גלאון: הן סולידיות.

משה גפני: ויש עוד הסתייגויות?

<שגית אפיק: יש אחת.

משה גפני: אני פשוט רוצה לדעת אם אני יכול ללכת לאכול סנדוויץ'.

מיקי רוזנטל: כן, אתה יכול.

<שגית אפיק: אתה יכול.

זהבה גלאון: אתה יכול.

זהבה גלאון: יחליף אותך רועי פולקמן.

משה גפני: רועי פולקמן.

משה גפני: תודה רבה.

זהבה גלאון: במקום סעיף 89(4) יבוא בסעיף 121(ב)(א) "בכל מקום", במקום 800,000 שקלים חדשים יבוא 600,000 שקלים, ובמקום 2% יבוא 3%.

דוד ביטן: פולקמן, איך אתה מרגיש עכשיו?

רועי פולקמן: - - - בבקשה, סליחה.

זהבה גלאון: אפשר להצביע על ההסתייגות הזאת, אדוני.

רועי פולקמן: כן, אפשר.

רועי פולקמן: בבקשה, מיכל, תצביעי.

רועי פולקמן: אני מבין את הפרוצדורה.

זהבה גלאון: אין לכם רוב.

זהבה גלאון: תצביע.

דוד ביטן: רגע, פולקמן, התייעצות סיעתית.

רועי פולקמן: קדימה, בבקשה.

רועי פולקמן: מי תומך בהסתייגות כפי שהוקראה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון?

זהבה גלאון: הנה, מיכל בירן גם.

רועי פולקמן: מי נגד?

דוד ביטן: רגע, מיקי לא הצביע.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 4

דוד ביטן: נמנעים – אין

רועי פולקמן: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: טוב.

זהבה גלאון: בסעיף 89(5) – במקום 35% יבוא 40%.

זהבה גלאון: הצבעה.

רועי פולקמן: מי בעד ההסתייגות?

רועי פולקמן: מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שתסבירי אותה.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': בעד ההסתייגות – 4

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

רועי פולקמן: קדימה.

רועי פולקמן: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: במקום סעיף 89(6) יבוא סעיף 126(א), במקום "בשיעור של 25%" יבוא "בשיעורים אלה".

זהבה גלאון: על כל שקל חדש - - -

יצחק וקנין: זה יבוא היום להצבעה וזה עבר.

זהבה גלאון: סליחה.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים להתעמק בהסתייגות.

זהבה גלאון: אתה שם לב שאני קוראת את ההסתייגות, אדוני?

זהבה גלאון: בבקשה.

יצחק וקנין: זהבה, אחרונה שהייתי רוצה להפריע לה.

זהבה גלאון: אבל זו הסתייגות שאני יודעת שהיא מדברת אליך.

זהבה גלאון: על כל שקל חדש מ-1.2 מיליון השקלים החדשים הראשונים – 20%, על כל שקל חדש נוסף – 30%.

רועי פולקמן: 1.2 מיליון מהכנסתו של הפרט?

רועי פולקמן: יאללה, נשמע מרשים מאוד.

זהבה גלאון: אפשר להצביע.

רועי פולקמן: בבקשה.

רועי פולקמן: מי בעד?

רועי פולקמן: מי נגד?

רועי פולקמן: בעד ההסתייגות – מיעוט

רועי פולקמן: נמנעים – אין

רועי פולקמן: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: והסתייגות אחרונה, אדוני, לסעיף הזה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: הגדילו את השטח.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: כמה דונם יש עכשיו?

רועי פולקמן: אנחנו לא סוגרים את עניין עמונה עכשיו, אדוני יו"ר הקואליציה.

דוד ביטן: כמה יש עכשיו?

זהבה גלאון: סמוטריץ.

רועי פולקמן: עכשיו הם מנהלים משא-ומתן על עמונה.

זהבה גלאון: סמוטריץ, זה המס על עמונה.

זהבה גלאון: סעיף 5.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן 6 יבוא 7, בסעיף 32 אחרי פסקה (16) יבוא (17), הוצאות למתן שכר או טובות הנאה שנתן מעביד לעובד יחיד בחלק השכר שעולה על מכפלת 15 של השכר שמקבל העובד.

זהבה גלאון: לעניין זה, "השכר שמקבל העובד", שכר מינימום כהגדרתו בסעיף 1 לחוק שכר מינימום 1987 או שכר העבודה הנמוך ביותר המשתלם לעובד אצל אותו מעביד לשנה מסוימת לפי הגבוה.

זהבה גלאון: תראה, אדוני, זה נשמע - - -

רועי פולקמן: מאוד יצירתי.

רועי פולקמן: מאוד יפה.

זהבה גלאון: זה נשמע מסובך, אבל אתם ממשלה חברתית.

זהבה גלאון: אפשר להצביע.

רועי פולקמן: מי בעד ההסתייגות?

רועי פולקמן: מי נגד?

רועי פולקמן: בעד ההסתייגות – מיעוט

רועי פולקמן: נמנעים – אין

רועי פולקמן: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: אי, אי, אי.

רועי פולקמן: כמעט, אבל זה היה יפה.

רועי פולקמן: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: שימי רביזיה.

זהבה גלאון: אה, רביזיה, נכון.

זהבה גלאון: תודה, אורלי.

רועי פולקמן: רביזיה על ההסתייגויות.

רועי פולקמן: יש עוד הסתייגויות?

<שגית אפיק: יש למיקי רוזנטל, נכון?

רועי פולקמן: בבקשה.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות שלי, באמת, אני חושב שכדאי שתקשיבו כי זה נוגע לכולכם, ואני מנסה לשכנע אתכם בכנות.

דוד ביטן: דבר.

מיקי רוזנטל: הבורסה בצרות, מספר האנשים שמשקיעים בה הולך ויורד, אני מבקש – ואני לא מבין למה האוצר מתנגד – לא להחיל את החוק הזה על המשקיעים בבורסה, אנחנו מעוניינים לעודד.

רועי פולקמן: אז לא להפחית מס הכנסה ממי שמשקיע בבורסה?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: מס היסף שלא יכלול את הרווחים בבורסה.

מיקי רוזנטל: שיישאר המס של - - -

מיקי לוי: גם ככה אין רווחים.

מיקי רוזנטל: גם ככה אין רווחים, המצב קשה.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו רוצים להציל את הבורסה הזאת, לפחות את המינימום הזה.

רועי פולקמן: התייחסות?

רועי פולקמן: זה ברור.

מיקי לוי: להפך, עוד ביקשתי להוריד את המס לארבע שנים.

רועי פולקמן: הנקודה ברורה.

מיקי רוזנטל: אני מאוד מבקש שתצביעו בעד ההסתייגות.

רועי פולקמן: ההתייחסות לעניין הזה, למס היסף.

<איליה כץ: מס יסף נועד למעשה לגבות מס מכל ההכנסות של כל פרט מהמקורות שלו.

<איליה כץ: הוא נלקח רק מאנשים עם הכנסות מאוד גבוהות ב - - - הכי גבוהים של המשק.

<איליה כץ: ולכן, בשביל לממן את ההורדה של המדרגות הנמוכות היינו צריכים להעלות שם.

<שגית אפיק: השאלה אם כהוראת שעה אי-אפשר להוריד את הבורסה מגדר זה בגלל המצב שקיים.

<איליה כץ: אם אנחנו רוצים שהחוק יישאר באותן מסגרות אנחנו צריכים לוותר על הורדת מס יסף במדרגות הנמוכות.

רועי פולקמן: זה מייצר בעיה פיסקלית שצריך לאזן.

מיקי רוזנטל: איזו בעיה פיסקלית?

רועי פולקמן: הכסף שמימן את ההפחתה.

מיקי רוזנטל: זה לא המס יסף.

<שגית אפיק: כל המס יסף הוא 140 מיליון.

מיקי רוזנטל: לא כל המס יסף, זה רק המס על הבורסה בתוך המס יסף.

מיקי רוזנטל: הרי אין עכשיו השקעות בבורסה, אין רווחים בבורסה.

מיקי רוזנטל: אם לקחו פה הרבה כסף בחשבון אז טעו.

מיקי רוזנטל: חבל, זו טעות איומה.

עודד פורר: רועי, הרי כשנולד מס היסף והובא פה לוועדה לא אנחנו היינו פה, אבל כשהוא נולד במתכונת הראשונה נכתב שהוא נולד בגלל שיש בעיה בגבייה ויש ירידה גדולה מאוד בהכנסות המדינה.

עודד פורר: אם ככה נולד מס היסף, לכאורה במצב של גידול מאוד משמעותי בהכנסות המדינה, היה צריך להוריד את מס היסף.

עודד פורר: עכשיו מה שקורה זה שיש גידול משמעותי בהכנסות המדינה ומגדילים את מס היסף.

עודד פורר: אז דווקא במתכונת הזו אני בהחלט חושב שאת ההערה של מיקי רוזנטל שווה שהאוצר ישקול בהקשר של החרגת הבורסה לניירות ערך.

עודד פורר: אנחנו יושבים פה בחקיקה אחרת כדי לחשוב איך מצילים את הבורסה, ואנחנו עושים פה חקיקה שרק תפגע בבורסה כי לאף אחד אין אינטרס להשקיע שם עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל עוד מעט הרווחים של הבורסה יהיו בעיקר של הבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם אנחנו באים עכשיו להגן על הבנקים, כי בשינוי מבנה הבורסה - - -

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: מס יסף לא שייך לבנקים, זה רק על אנשים פרטיים.

אורלי לוי אבקסיס: בשינוי מבנה הבורסה אנחנו עושים עכשיו - - -

מיקי רוזנטל: זה רק על אנשים פרטיים, זה לא מס חברות.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל קחו בחשבון שאנחנו עושים פה גם חוק של שינוי מבנה הבורסה שאומר – שוב פעם, מי בעלי הרווחים, מי בעלי הבורסה וכן הלאה, אז יכול להיות שכל שינוי פה ישפיע גם על החוק ההוא.

רועי פולקמן: אורלי, תודה.

רועי פולקמן: חברים, מכיוון שכבר התקיים הדיון, ממש משפט ואנחנו מתקדמים.

<ג'ק בלנגה: בשני משפטים על הנושא של הבורסה.

<ג'ק בלנגה: אתמול אושר כאן פרק של מיסוי חברות ארנק.

<ג'ק בלנגה: הפרק הזה יפגע מהותית מאוד בבורסה, כי המשמעות של הפרק הזה שהעודפים יחולקו מהחברות, והמון השקעות יצאו מהבורסה, וצריך לקחת את זה בחשבון בקבלת ההחלטה היום.

<ג'ק בלנגה: ואני אסביר מה שקורה בחוק של היום.

רועי פולקמן: לא, זה ברור.

רועי פולקמן: הדיון התקיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, למה?

אורלי לוי אבקסיס: שיסביר.

<ג'ק בלנגה: בחוק של היום, העלאת מס היסף היום נולדה בגלל הורדת מס החברות, היא לא קשורה למס על הבורסה.

<ג'ק בלנגה: על מנת ליצור איזון של 50% בשיעור המס עלה מס היסף, ולא הייתה כוונה לממשלה להעלות את המס על הבורסה.

אורלי לוי אבקסיס: מאיזה סכום מס היסף?

<ג'ק בלנגה: בהחלטה של המחליטים אין העלאת מס על הבורסה.

<ג'ק בלנגה: כרגע בדרך לא דרך העלו את זה בעקיפין.

<ג'ק בלנגה: לכן, החוק הזה הגיע ל-28% מס על הבורסה, זו לא הייתה הכוונה לממשלה.

<ג'ק בלנגה: לא הייתה החלטת ממשלה על זה, וכרגע מצביעים על משהו שהוא לא במסגרת החלטת ממשלה.

מיקי רוזנטל: זה גם סותר את ההיגיון.

<קריאה: מס היסף לא היה בחוק ההסדרים בהחלטת הממשלה?

<ג'ק בלנגה: הוא היה, אבל הוא - - -

רועי פולקמן: רק שאלה, חברים מהאוצר, החלק של היסף רק על הבורסה, לא שאר הדברים, מה שוויו בהכנסות המדינה?

אורלי לוי אבקסיס: הם הלכו לחפש מאיפה לקחת את הכסף?

<איליה כץ: אין לנו פה הערכה של זה, כי זה מאוד תלוי ברווחים בבורסה בשנה הספציפית.

רועי פולקמן: סדרי גודל.

מיקי רוזנטל: בסדר, אבל לקחתם איזה שיעור שהערכתם שהוא נכון, מה השיעור?

<איליה כץ: הערכנו.

<איליה כץ: על סמך ההכנסות עם מס יסף בשנים הקודמות כמה מרוויחים מאחוז מס יסף נוסף.

<איליה כץ: אני רוצה עוד פעם לחזור לטובת הוועדה, מס יסף חל רק על הכנסות מעל 53,000 שקל בחודש.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: עודד, אני רוצה לומר, כי היה כבר דיון על זה, תראו, אפשר לנהל דיון על הבורסה בנפרד.

רועי פולקמן: העיקרון הבסיסי כאן זה שממסים יותר את ההכנסות הגבוהות מאוד גם בבורסה כדי לתת הפחתה להכנסות הנמוכות והבינוניות, זה הרציונל.

עודד פורר: המיסוי על ההכנסות הגבוהות מאוד לא היה מעל 50,000 שקל.

עודד פורר: גם בדיון הקודם הם דיברו על כלל ההכנסות.

עודד פורר: זאת אומרת, מישהו שמרוויח משכורת של 30,000, 35,000 שקל ויש לו תיק ניירות ערך הוא כבר נמצא במס יסף, הוא לא שם.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אבל מי שההכנסות שלו זה 50,000 - - -

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: חברים, זו כרגע המדיניות, בואו נעלה את זה להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, הלוואי שחברי הקואליציה היו נלחמים ככה להגן על האוכלוסיות החלשות כמו שהם מגנים עכשיו על מי שמרוויח למעלה מ-50,000 שקל ומשהו בחודש.

רועי פולקמן: כל הדבר הזה זה למען האוכלוסייה.

רועי פולקמן: אורלי, כל הפעולה כאן היא להוריד מסים לאוכלוסיות החלשות ולמעמד הביניים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, רועי, כשאתם צודקים אתם צודקים, כשאתם לא בסדר אתם לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה אני אתכם.

רועי פולקמן: אבל מה זאת אומרת, זה מס הכנסה.

אורלי לוי אבקסיס: לא באה להגן על מי שמרוויח למעלה מ-50,000 ומשהו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאשר אנחנו מורידים מאחרים בקיצוץ רוחבי אז אני קצת בבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אני פה אתכם.

רחל עזריה: אורלי, בדיון על פיצוי הפיטורין אני חייבת לומר שהיה פה ויכוח ארוך של הח"כים להעלות את השכר של 50,000, ואני - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני עדיין חושבת שבפיצוי פיטורין אסור לגעת.

רחל עזריה: אני הרגשתי מאוד מאוד לא בנוח.

אורלי לוי אבקסיס: בפיצוי פיטורין אסור לגעת.

אורלי לוי אבקסיס: מס היסף קחו יותר.

אורלי לוי אבקסיס: קחו יותר, אל תגעו בפיצויים.

אורלי לוי אבקסיס: קחו את המס יסף.

רחל עזריה: אבל להעלות ל-50,000 זה בדיוק לדאוג לאוכלוסייה הזאת.

רחל עזריה: אף אחד לא בדיון אפילו על מס היסף – אחרי זה מבקשים להעלות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: את לא מבינה מה קורה פה עכשיו, החבר'ה של הקואליציה מנסים להגן על מס היסף הזה ולהוריד אותו.

רועי פולקמן: רחל, תודה.

רועי פולקמן: אורלי, תודה.

רועי פולקמן: חברים, אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

אורלי לוי אבקסיס: בפיצוי פיטורין לא צריך לגעת, זה פיצוי פיטורין.

רועי פולקמן: ביטן, עודד, אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

רועי פולקמן: בבקשה.

<ג'ק בלנגה: עוד משפט אחד.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הדיון התקיים כבר, זה לא הזמן, אני מתנצל.

<ג'ק בלנגה: רק חשוב שחברי כנסת יהיו מודעים לזה.

<ג'ק בלנגה: ההחלטה עכשיו בהצבעה מחייבת עוד כ-100,000 אנשים להגיש דוחות מס.

רועי פולקמן: בסדר, זה עלה.

אורלי לוי אבקסיס: 100,000 אנשים חזקים.

רועי פולקמן: לרובם יש רואה-חשבון.

אורלי לוי אבקסיס: חזקים שגם ככה יש להם רואה-חשבון.

רועי פולקמן: חברים, מי בעד ההסתייגות?

רועי פולקמן: מי נגד?

זהבה גלאון: יש ניצחון.

זהבה גלאון: בעד ההסתייגות – מיעוט

זהבה גלאון: נמנעים – אין

רועי פולקמן: ההסתייגות לא התקבלה.

רועי פולקמן: יש עוד הסתייגויות?

<שגית אפיק: למיקי.

<שגית אפיק: הוא ירד מזה.

רועי פולקמן: אין הסתייגויות.

רועי פולקמן: אנחנו הולכים להצביע על הסעיף.

<שגית אפיק: אתה לא יכול להצביע על הסעיף, כי הם עשו רביזיה.

אורלי לוי אבקסיס: גם על השם אפשר?

רועי פולקמן: בקיצור, תהיה הצבעה אחרי הרביזיה.

מיקי רוזנטל: אחרי שנצביע על החוק אנחנו יכולים להצביע עליו, כי יש רביזיה על ההסתייגויות.

מיקי רוזנטל: אז אני אבקש רביזיה על החוק.

רועי פולקמן: חברים, חמש דקות הפסקה, והדיון יתחדש.

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אנחנו מצביעים על החוק הקודם שקיימנו בו דיון על הפחתות המסים.

משה גפני: רבותי, אני מבקש שיהיה שקט.

משה גפני: אם לא יהיה שקט אני אוציא את האנשים.

משה גפני: אני מצביע על החוק של הפחתות המס ליחידים, הפחתות מס החברות, מס יסף.

משה גפני: היו הסתייגויות על החוק.

משה גפני: אני מבקש לומר מה ההסתייגות הראשונה.

<קריאה: לא, אבל הצבענו על ההסתייגויות.

מיקי רוזנטל: אנחנו הצבענו על ההסתייגויות.

מיקי רוזנטל: על הרביזיה שביקשתי צריך להצביע.

<קריאה: את ההסתייגויות גמרנו.

משה גפני: על הרוויזיות.

אורלי לוי אבקסיס: גם זהבה עשתה רביזיה.

<שגית אפיק: יש רביזיה על הסתייגות של זהבה שדיברה על שינוי שיעורי המס.

מיקי רוזנטל: אפשר לבקש פה שקט?

משה גפני: אני מבקש שיהיה שקט.

משה גפני: אריאל, להפסיק, אחרת נוציא אתכם.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: ירים את ידו.

מיקי רוזנטל: תרים יד.

משה גפני: תספור.

משה גפני: אני מבקש לא לדבר בהצבעה.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 7

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: שבעה בעד, תשעה נגד, הרביזיה לא התקבלה.

משה גפני: הרביזיה הבאה.

<שגית אפיק: רביזיה של קבוצת מרצ להעלאת מס היסף ל-3% ושהשיעור יהפוך ל-600,000 שקלים.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

משה גפני: הבאה.

<שגית אפיק: הסתייגות של מרצ על הפחתת מדרגות המס מהמדרגה הרביעית.

זהבה גלאון: לא, זה לא הסתייגות של מרצ, זה של כל האופוזיציה.

<שגית אפיק: של כל האופוזיציה, סליחה.

<שגית אפיק: הקראת אותן, נכון, סליחה.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: ירים את ידו.

אחמד טיבי: הסתייגות או רביזיה?

משה גפני: רביזיה.

משה גפני: על הסתייגויות הצביעו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 7

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

<שגית אפיק: רביזיה נוספת על ההסתייגות שמדברת על ניכוי הוצאות שכר לעובד.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 7

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

משה גפני: אני רוצה שהוא ינהל עכשיו את התרבות.

מיקי רוזנטל: מה עשרה?

מיקי רוזנטל: כמה חברים יש בוועדה?

מיקי רוזנטל: 17?

<שגית אפיק: רביזיה לגבי ההסתייגות שמיקי רוזנטל הציג בשם האופוזיציה.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, לא לדבר.

<שגית אפיק: הייתה רביזיה על ההסתייגות שלך?

משה גפני: ביטון, מהכיוון שלך יש דיבורים.

מיקי רוזנטל: ביקשתי רביזיה.

מיקי רוזנטל: זו רביזיה מאוד חשובה, זה על המס על הבורסה.

מיקי רוזנטל: אני אומר לכם עוד פעם, זאת טעות לא לקבל - - -

משה גפני: בסדר.

מיקי רוזנטל: בסדר, אני יודע שאתה - - -

משה גפני: אני לא גומר את החוק הזה אפילו שאני אצביע עליו.

מיקי רוזנטל: אני אבקש רביזיה על החוק כולו.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 7

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

משה גפני: מה יש עוד?

משה גפני: רבותי, אנחנו מצביעים על החוק.

מיקי רוזנטל: אנחנו נגד.

מיקי רוזנטל: האופוזיציה נגד.

<שגית אפיק: אז הסעיפים הם 89(א2) זאת תוספת שהתווספה בהקראה, פסקה (3) ל-89, פסקה (4) ופסקה (6).

<שגית אפיק: סעיף 90, 91, 92(א3) וסעיף 93 כולו, סעיף 94 ו-95.

משה גפני: מי בעד החוק?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: אני רק רוצה להקדים ולומר - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: אני מבקש לא לדבר.

משה גפני: באמת, זה לא בסדר הדבר הזה.

משה גפני: אנחנו מכבדים אתכם ואתם כאן, ואנחנו מאוד נהנים להיות פה כל כך הרבה שעות, אז גם תתחשבו בנו.

משה גפני: החוק הזה בא להפחית מסים, אני רוצה שהחברים ידעו, גם אלה שלא היו בדיון, החוק הזה עלותו גבוהה.

<קריאה: החוק הזה מה?

מיקי רוזנטל: עלותו גבוהה.

מיקי רוזנטל: בערך ארבעה מיליארד שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תגיד למי הוא מפחית מסים.

משה גפני: אבל אני לא יכול ככה.

משה גפני: אי-אפשר לקיים דיון.

מיקי רוזנטל: עולה למדינה, היא מוותרת על מסים בהיקף של כמעט ארבעה מיליארד שקלים.

משה גפני: על כל פנים, הפחתות המסים הללו הן הפחתות מסים שלפי הדעה שמביאה את הפחתות המסים גם אנחנו הבאנו הפחתות מסים בכנסת השמונה-עשרה.

משה גפני: הבאנו גם אחרי זה הפחתות מסים.

<קריאות: - - -

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: באמת, מה זה הצחוק הזה?

משה גפני: אני פשוט עכשיו אתחיל להוציא.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: הפחתות המסים האלה – גם מס החברות וגם המס על היחידים, אני לא מדבר על אלה שיש תוספת במיסוי – יגרמו לכך שיותר חברות יהיו כאן ואנשים יצאו לעבודה.

משה גפני: ההפחתה במסים היא הפחתה.

משה גפני: יש כאלה שטוענים שסכומים מהסוג הזה אם היו הולכים למקומות אחרים היה אפשר לעשות אתם הרבה יותר דברים פרודוקטיביים, על אף שאלה שני דברים שונים.

משה גפני: זה בצד של ההכנסה, זה בצד של ההוצאה, זה משהו שונה לחלוטין.

משה גפני: מיקי לוי, אתה היית סגן שר האוצר, ומנו טרכטנברג שהיה - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה גפני: אני לא מביע עמדה.

<קריאות: - - -

משה גפני: אני אצביע עם הקואליציה.

משה גפני: זה מה שהממשלה הביאה, אני אצביע בעד זה, יש בזה אלמנטים חיוביים מאוד.

משה גפני: היות שאני לא אחתום על חוק ההסדרים עד שאני לא אשב עם שר האוצר – אני אמור לשבת אתו, ואני אמור עוד לשבת פה על דיונים נוספים – נעלה את הדברים האלה, אם ניתן לעשות שינויים ניתן לעשות שינויים, אם לא ניתן לעשות שינויים החוק הזה יתקבל כמו שהוא, הוא הפחתה במס על היחידים והפחתה במס החברות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא העלאה במס על - - -

משה גפני: זה לא החוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל - - -

משה גפני: בסדר, אפשר על כל דבר להגיד את זה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - תשים לנו איזון.

משה גפני: זו הפחתה.

משה גפני: מי בעד אישור הצעת החוק?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: תספור.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 10

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: 10 בעד.

משה גפני: הצעת החוק התקבלה.

איתן ברושי: עכשיו תבינו למה לוקחים "עיר עולים", מחלקים כסף ולוקחים לכם את הכסף.

<קריאות: רביזיה.

מיקי לוי: רביזיה על כל החוק, כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: ועל כל סעיף בנפרד.

מיקי לוי: ועל כל סעיף בנפרד.

משה גפני: יש בקשה לרביזיה.

משה גפני: אני מבקש להמשיך בדיון.

משה גפני: הדיון יהיה עכשיו על הנושא של התרבות, ולאחר מכן נמשיך בסדר-היום בנושא של קרן הארנונה.

משה גפני: מיקי, אני מבקש שתנהל את העניין של התרבות.

משה גפני: אני חייב לצאת לישיבה רגע ואני חוזר.

מכלוף מיקי זוהר: <פרק י"א (הגבלת שוק ההימורים), סעיף 171(7) (העברת כספים למדינה), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016>

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, תודה רבה, בואו נתחיל את הדיון, הזמן קצר והמלאכה מרובה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: זה ההימורים, זה הגועל נפש של - - -

מיקי לוי: מיקי, על מה הדיון?

מיקי לוי: הגעתם לסיכום עם השרה?

מיקי לוי: בואו נשמע את הסיכום.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שאני אבין, עיירות הפיתוח עוד פעם ימשיכו להיות אלה שנותנים את הכסף?

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אני מבקש, יש פה הרבה אורחים, אני רוצה שהדיון הזה יגמר בצורה טובה ומהירה.

מכלוף מיקי זוהר: ויש פה גם תמימות דעים ויש הסכמות, ואני מניח שגם האופוזיציה לא תתנגד – אלא אם כן היא כן תתנגד.

אורלי לוי אבקסיס: אז תציגו לנו מה אתם - - -

מכלוף מיקי זוהר: אם יהיה שקט נציג.

מכלוף מיקי זוהר: היועצת המשפטית תציג.

<קריאה: יש הסתייגויות.

מכלוף מיקי זוהר: יש הסתייגויות?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אולי אתם רוצים למסות 90%, 80%.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כל היועצת המשפטית, כמה מילים, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע, בבקשה.

<שלומית ארליך: איתי, אתה רוצה להציג את מה ששיניתם?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, איתי, קדימה.

<איתי טמקין: החוק המקורי שבעצם מפוצל מבחינת הליך החקיקה לשני חוקים נפרדים כלל שלושה רכיבים שהובאו בפני חברי הוועדה.

<איתי טמקין: הליך ראשון דיבר על העלאת שיעור המס על פרסים והגרלות מ-30% ל-35%.

<איתי טמקין: זה היה צעד אחד.

<איתי טמקין: צעד שני דיבר על העברת כספים חונים, שהיום חונים ולא נמצאים בשימוש אצל ה"טוטו", להעביר אותם לקופת המדינה בהיקף של 250 מיליון שקל כל שנה במשך השנים 2017, 2018.

<איתי טמקין: סך הכול חצי מיליארד שקל.

<איתי טמקין: צעד שלישי דיבר – וזה לא בחקיקה, זה בצו שר אוצר – היה אמור להוריד את תקרת הפטור שנמצאת על הגרלות מ-50,000 ל-5,000 שקל.

<איתי טמקין: לאחר שיחות והסכמות שהגענו עם משרד התרבות ומשרד האוצר - - -

איתן ברושי: משרד התרבות והספורט, תדייק.

מכלוף מיקי זוהר: דרך אגב, אנשי המקצוע של משרד התרבות והספורט פה?

<קריאה: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי.

<איתי טמקין: - - לקראת הפטור לא תרד ותישאר על 50,000, וההעברות שעוברות מדי שנה למדינה, במקום 250 מיליון שקלים יגדלו ל-300 מיליון שקלים.

<איתי טמקין: היה בחקיקה עוד רכיב שתכף היועצת המשפטית תתייחס אליו, באיזה תנאים הכסף צריך לחזור ל"טוטו".

<איתי טמקין: שם חל שינוי שאומר שבריחת המזומנים המינימלית שיכולה להישאר ב"טוטו" לא תהיה 300 כמו בהצעת החוק הממשלתית, אלא תרד ל-250.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לומר לחברים ולאורחים, תראו, הנושא הזה נידון כאן אצלנו בוועדה, אני ניהלתי את הדיון בזמנו, היה דיון לא פשוט, היה המון המון רעש סביב העניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: מטרת הדיון בסופו של דבר הייתה להביא למצב של פשרה.

מכלוף מיקי זוהר: אז, ראשית, אני מברך את הצדדים שהגיעו לפשרה.

מכלוף מיקי זוהר: זאת פשרה נכונה, זאת פשרה ששומרת על הספורט הישראלי, וזאת פשרה ששומרת גם על הרשויות המקומיות שיכולות להמשיך וליהנות מאותן הכנסות גדולות באמת כדי לבנות את מערכות החינוך שלהן בתוך הערים.

מכלוף מיקי זוהר: מה אדוני רוצה לומר?

<קריאה: תתייחס לאישור המס הכולל שחל כאן.

מכלוף מיקי זוהר: עוד רגע אחד, רק אשלים את המשפט, ואז אני אוכל להתייחס.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, ראשית, אני חושב שההחלטה שלכם להעלות את המס מ-30% ל-35% היא החלטה סבירה.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי התקרה, מהרגע שהשארתם את התקרה אין לי בכלל צל של ספק שזה לא יפגע.

מיקי לוי: ומעל 50,000 לא חל שום מס.

מכלוף מיקי זוהר: כן, כמו המצב הקיים.

מכלוף מיקי זוהר: אין לי שום צל של ספק שזה לא יפגע, ולכן אני מברך גם את השרה מירי רגב שבאמת נלחמה כדי להשיג את ההישג הזה והצליחה להשיג אותו; ואתכם, אגף התקציבים על ההבנה והקשב.

<קריאה: ואת שר האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, רגע, למה אתה לוקח לי את הקרדיט?

מכלוף מיקי זוהר: שר האוצר זה האחרון אחרון חביב.

מכלוף מיקי זוהר: ושר האוצר שעושה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זה סעיף ב' הזה?

מכלוף מיקי זוהר: אם אפשר לא להפריע, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: ולשר האוצר שעושה עבודה מאוד מאוד נכונה, וכל מה שקשור למלחמה שלו בהימורים, גם החוקיים וגם הבלתי חוקיים, הרצון שלו רצון נכון, הוא רוצה להפחית את ההימורים.

מכלוף מיקי זוהר: ובהזדמנות זו אני גם קורא לשר להמשיך בדרך הזו, אולי אפילו באמצעות הקצאות כספיות משמעותיות לנושא ההסברה.

<קריאה: עשינו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לנושא ההסברה בבתי-הספר מגיל צעיר.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזו תהיה אמירה נכונה.

מכלוף מיקי זוהר: וברכות לשרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה יהיה מצוין אם תורידו מהשכונות בפריפריה החברתית את כל הפיתויים האלו - - -

מכלוף מיקי זוהר: נאמר משפט אחד ואז נתחיל בהליך הטכני.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אדוני.

<קריאה: לגרד, לגרד.

<קריאה: לפנק, לפנק.

מכלוף מיקי זוהר: ששש, לא להפריע.

<ג'ק בלנגה: חשוב להגיד ששיעור המס בפועל הוא 38% ולא 35%, כי מי שיהיה מעל 620,000 שקל ייווסף לו עוד פעם 3% מס, אז אתם מאשרים כרגע במהות לרוב הזכיות 38%.

מיקי לוי: מס היסף יתווסף - - -

<איתי טמקין: אני מבקש לענות לכבודו.

<איתי טמקין: רוב הזכיות הן זכיות שנמצאות בסכום שבין 50,000 – מדובר בטופס בודד - - -

<ג'ק בלנגה: לא, מדברים על סך כל ההכנסה של האדם, לא על הזכייה שלו.

<איתי טמקין: בוא נגיד ככה, לצערנו הרב, רוב המשתתפים שמשתתפים במשחקי מזל אינם אנשים שמגיעים לרף המס במס יסף, אני אומר את זה, לצערנו, משרד האוצר.

יצחק וקנין: זה עוד יותר גרוע מה שאתה אומר לי עכשיו.

<איתי טמקין: רוב האנשים שמשתתפים במשחקי מזל - - -

יצחק וקנין: השם ירחם עליכם, למי אתה נותן - - -

<איתי טמקין: רוב האנשים שמשתתפים במשחקי מזל היו חולמים להגיע לשיעור מס היסף, ולכן ההערה פה, אני לא חושב שתופסת קבוצה גדולה מדי של אנשים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הסעיף השני הוא יותר ממעניין.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

יצחק וקנין: - - -

מכלוף מיקי זוהר: חברים, נגמר הדיון, עכשיו עוברים להליך החקיקה.

חיים ילין: פישמן הרוויח 4.5 מיליארד שקל ולא ראיתי ששילם שקל מס.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה להוציא אנשים מהאולם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, מיקי, שיסבירו לנו למה הם צריכים לשפות את זה בחזרה.

מכלוף מיקי זוהר: מה?

אורלי לוי אבקסיס: משרד האוצר, סעיף ב' בהצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: אז עכשיו היועצת המשפטית תסביר, בבקשה.

<שלומית ארליך: אנחנו מתחילים מהנוסח הקצר, הנוסח של תיקון 89(5) ש"בסעיף 124ב, במקום 30% יבוא 35%".

<שלומית ארליך: יש הסתייגות של קבוצת מרצ, כך שבמקום 35% יבוא 40%.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, יש עוד הסתייגויות?

אורלי לוי אבקסיס: ההסתייגות שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד הסתייגות.

<קריאות: - - -

באסל גטאס: אנחנו יכולים להגיד הסתייגויות, גברתי?

באסל גטאס: רק עכשיו חילקתם לנו את הנוסח.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנוסח, אני יכולה להגיד נוסח חדש ונגיע לוועדת הכנסת.

<שלומית ארליך: זה נוסח חדש, זה היה בכחול.

אורלי לוי אבקסיס: לא ההסדר.

<שלומית ארליך: אנחנו עוד לא שם.

<שלומית ארליך: אנחנו בסעיף הקצר.

אחמד טיבי: אני מבקש הסתייגות של המשותפת ב-40%.

זהבה גלאון: לא, אתם תצטרפו אלינו, כל האופוזיציה מצטרפת אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: תרשמו גם אותי בהסתייגות.

אחמד טיבי: כל האופוזיציה.

זהבה גלאון: כל האופוזיציה, כולל אורלי לוי מצטרפת.

מנואל טרכטנברג: סליחה, יש הסתייגות נוספת של מרב מיכאלי.

אחמד טיבי: אבל אנחנו רוצים 41%, זהבה.

מכלוף מיקי זוהר: איפה סמוטריץ ופורר?

יואב קיש: פורר בחוץ.

יואב קיש: סמוטריץ חסר לי.

מיקי לוי: להפך, אתם צריכים להוריד למי שכבר מרוויח מכל המסכנים האלה, שיישאר לו יותר כסף.

מיקי לוי: אני לא מבין את המחשבה שלכם.

יואב קיש: ואיפה נורית?

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: - - -

מיקי לוי: זה נכון, אבל הם כבר ירוויחו - - -

מכלוף מיקי זוהר: איפה איציק לארי?

מכלוף מיקי זוהר: בלי איציק לארי אין הצבעה, שתדעו לכם.

מכלוף מיקי זוהר: האמת היא שלא עשית כלום.

מכלוף מיקי זוהר: בהליך החקיקה הזה איציק לארי לא התערב, אני אומר לכם.

בצלאל סמוטריץ': לפרוטוקול?

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא לפרוטוקול.

יואב קיש: מיקי, אתה יכול להצביע.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת אם זה נאמר לפרוטוקול, שהקצרן ידע מה לרשום, זה הכול.

מיקי לוי: איתי, אל תדאג, אני לא אקלקל לך.

<איתי טמקין: לא, לא לקלקל, אני רוצה להסביר לך את ההיגיון, אני אוהב גם לשכנע.

חיים ילין: מיקי, תעשה רביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לעבור להצבעה, אני מבקש שקט.

מכלוף מיקי זוהר: ששש.

יואב קיש: בלי גפני יש לנו רוב?

יואב קיש: אנחנו ארבעה אתו, אז זה בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: בלי גפני אנחנו גם רוב.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לעבור להצבעה, אני מבקש שקט, ולא להפריע בזמן ההצבעה.

מיקי רוזנטל: רגע, יש לנו הסתייגויות.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו נצביע על כולן, ואני גם מתחייב לך שנפיל את כולן.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נצביע.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות הראשונה של מרצ ואורלי לוי והרשימה המשותפת.

<שלומית ארליך: במקום 35% יבוא 40%.

מכלוף מיקי זוהר: במקום 35% יבוא 40%.

מיקי רוזנטל: והמחנה הציוני.

מכלוף מיקי זוהר: והמחנה הציוני.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: נא לספור.

<קריאה: אורלי לא יכולה להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה.

אורלי לוי אבקסיס: איפה פורר?

מכלוף מיקי זוהר: רק שלושה מהמחנה הציוני.

יואב קיש: פורר פה.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: מרב, רק שלושה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם שלושה.

<טמיר כהן: אז שירימו עוד פעם.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מיקי רוזנטל: אחמד, בעד.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: הם בנוכחות מלאה?

<טמיר כהן: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אז איך הם שבעה?

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, ההצבעה לא הושלמה, נא להצביע שוב.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: יש עתיד לא בעד.

מכלוף מיקי זוהר: שישה.

<טמיר כהן: אה, שישה.

מכלוף מיקי זוהר: שישה בעד ההסתייגות.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

יואב קיש: חסר לנו גפני.

יואב קיש: בעד ההסתייגות – 6

יואב קיש: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: תשעה נגד.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות הבאה.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע בזמן ההצבעה.

<שלומית ארליך: הסתייגות שנייה של המחנה הציוני.

<שלומית ארליך: בסעיף 85 אחרי 35% יבוא: המס בגין הכנסה מהימורים, מהגרלות או מפעילות נושאת פרסים, הנגבה בכל שנה יהיה לקרן מיוחדת לקידום הספורט בישראל.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

<איתי טמקין: הסתייגות תקציבית, שלומית.

מכלוף מיקי זוהר: הסתייגות תקציבית.

בצלאל סמוטריץ': טמקין, מה זה אומר?

<איתי טמקין: שבמליאה צריך 50 חברי כנסת כדי להעביר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: שבעה.

מכלוף מיקי זוהר: מיקי הצביע.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: בעד ההסתייגות – 7

מכלוף מיקי זוהר: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: רביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: רביזיה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

מכלוף מיקי זוהר: קדימה, ההצבעה הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות הבאה.

<שלומית ארליך: בעצם בזה סיימנו את החלק הראשון.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו עוברים לחלק השני.

אורלי לוי אבקסיס: רביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: זהבה אמרה רביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: גם את רוצה להגיש רביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: אז רביזיה גם לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

<שלומית ארליך: עכשיו אנחנו עוברים בעצם לנוסח השני שיש לכם, זה הנוסח - - -

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, אתם רוצים רוויזיות מראש קבוע על כל החוק?

מכלוף מיקי זוהר: ככה נחסוך לכם את זה.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: התשובה היא כן.

מכלוף מיקי זוהר: אז על הכול רביזיה אוטומט.

אחמד טיבי: הכול רביזיה אוטומטית.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לנוסח הארוך, זה סעיף 171 עם התוספת שהקראנו בפעם הקודמת של סעיף 6(א), שאומר שבלי לגרוע מהאמור בסעיף זה ובסעיפים 8(ג) ו-9 "שר האוצר רשאי לאשר השתתפות מתקציב המדינה מתקציבה של המועצה", זה כבר היה בדיון הקודם.

<שלומית ארליך: עכשיו בהתאם לתיקונים שהציג איתי טמקין, בפסקה (7) בסעיף 9(א) המובא בו, בסעיף קטן (א), במקום סכום של 250 מיליון שקלים יבוא 300 מיליון שקלים.

<שלומית ארליך: ובסעיף קטן (ב) שמדבר על "ככל שיתרות המזומנים יפחתו" מופיע בנוסח 300 מיליון שקלים חדשים, יהיה 250 מיליון שקלים חדשים.

<שלומית ארליך: גם לסעיפים האלה יש לנו הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': שגית, יש רק טענה שבפעם הקודמת, למרות שאנחנו חושבים שזה לא נכון, נוספה שם תוספת: לא יאוחר מ-60 ימים מהמועד שבו פחתו, הקראנו את זה פעם קודמת?

<שלומית ארליך: הקראנו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: תיקון מהותי, לא קוראים לה שגית.

<איתי טמקין: סליחה, נכון, שלומית.

<שלומית ארליך: הקראנו את זה בסעיף קטן (ב), שלא יאוחר מ-60 ימים מהמועד שבו פחתו יתרות המזומנים.

<שלומית ארליך: כאמור, הקראנו אותו.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים להסתייגויות.

<שלומית ארליך: הסתייגויות של קבוצת הרשימה המשותפת.

<שלומית ארליך: אתה רוצה לקרוא?

<שלומית ארליך: שאני אקרא?

<שלומית ארליך: בפסקה (7) הסתייגות ראשונה בסעיף 9א(א) המוצע, במקום 250 מיליון יבוא 350 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אתה נגד ההסתייגות, עודד, אגב.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

אחמד טיבי: יפה, עודד.

אחמד טיבי: בעד – 7

אחמד טיבי: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: לא התקבלה.

<שלומית ארליך: ההסתייגות השנייה בפסקה (7) בסעיף 9א, סעיפים קטנים (ב) ו-(ג) יימחקו.

מכלוף מיקי זוהר: יימחקו לחלוטין.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות החשובה הזו?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

<קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': שלומית, מה זה סעיפים (ב) ו-(ג)?

מיקי לוי: הצבעת?

מכלוף מיקי זוהר: שאלתי, מי בעד ההסתייגות?

מיקי לוי: לא שמענו, יש פה רעש.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: בעד – 7

מכלוף מיקי זוהר: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

<שלומית ארליך: והסתייגות של המחנה הציוני, כך שיבוא סעיף נוסף של פרסום ושיווק הימורים.

<שלומית ארליך: הפרסום והשיווק לא יכללו פרסומת בשבח הגרלה או הימור כשלעצמם ולא יפרסם תוך - - -

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים להסכים על זה, איציק?

מכלוף מיקי זוהר: מראש?

מכלוף מיקי זוהר: אה, לא, הוא לא רוצה.

<קריאה: אנחנו עדיין במסגרת דיונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם מצטרפת להסתייגות הזו.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

<שלומית ארליך: רגע, לא סיימתי להקריא.

<שלומית ארליך: תוכן פרסומי העלול ליצור את הרושם שהימורים או הגרלות עשויים לשפר את מצבו הכלכלי של המשתתף או את מעמדו החברתי.

<שלומית ארליך: פרסומת למוצר הגרלה או הימור יאושרו רק אם כלולים בה: א.

<שלומית ארליך: הבהרה בדבר סיכוי הזכייה בהגרלה או בהימור באופן מדויק שלא תציג סיכוי זכייה גבוהים מסיכוי הזכייה הקיימים במציאות.

<שלומית ארליך: לעניין זה, "סיכוי הזכייה", ההסתברות לזכייה בפרס המרבי שבו ניתן לזכות באמצעות השתתפות בהגרלה.

<שלומית ארליך: ב.

<שלומית ארליך: מידע אודות ההשלכות השליליות האפשריות של הימורים או הגרלות.

<שלומית ארליך: לא ישווקו מוצרי הגרלה או הימורים, אלא אם כן כללו באופן ברור בטופס ההגרלה או ההימור לפי העניין הבהרות כאמור.

<שלומית ארליך: לעניין זה, "טופס הגרלה או הימור", לרבות כרטיס הגרלה או הימור.

<שלומית ארליך: אתה יכול להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

אורלי לוי אבקסיס: למה אתם נגד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא לדבר בזמן ההצבעה, אורלי.

מכלוף מיקי זוהר: אורלי, בזמן הצבעה לא מדברים.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

<קריאות: - - -

יואב קיש: לא, פורר פה, סליחה.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: סמוטריץ, אתה מצביע היום?

מיקי רוזנטל: עזוב, חבל על הזמן, יש בחירות, נו.

מיקי לוי: לא, לא משנה אם החוק - - -

בצלאל סמוטריץ': מיקי, על זה כן.

בצלאל סמוטריץ': אל תבין מזה דברים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אני הצבעתי, נו.

בצלאל סמוטריץ': בעד – מיעוט

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות הבאה.

<שלומית ארליך: הסתייגות נוספת.

<שלומית ארליך: יתוקן חוק העונשין כך שבחוק העונשין בסעיף 291א(2) בסופו תוך שימוש - - -

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: נורית קורן, את לא מצביעה.

מכלוף מיקי זוהר: נאוה הצביעה.

נורית קורן: האוצר כבר מבטיח לי כספים אז אני לא מצביעה.

מיקי רוזנטל: משחדים אותך.

מיקי רוזנטל: בעד – מיעוט

מיקי רוזנטל: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: יוצר, אתה מוכן לא להפריע לי בהצבעות?

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות הבאה.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט, זה מפריע להצבעות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט.

<שלומית ארליך: הסתייגות אחרונה.

<שלומית ארליך: הוספת סעיף נוסף שאומר שלא תינתן זכות למכור השתתפות בהימורים לבעל תחנה כשהתחנה ממוקמת באשכול סוציו-אקונומי 1 עד 4, כולל, ולא ניתן יהיה למכור זכות השתתפות בהימורים לאחר השעה תשע בערב.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא בעד ההסתייגות, סמוטריץ.

מיקי רוזנטל: רגע, סליחה, אתה אומר לו מה להצביע?

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי לו - - - הוא חבר כנסת אוטונומי.

<קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, התבלבלתי.

בצלאל סמוטריץ': חשבתי שזאת הסתייגות אחרת, לא הקשבתי.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד ההסתייגות?

יואב קיש: קואליציה, להרים את היד.

בצלאל סמוטריץ': חשבתי שזאת ההסתייגות של - - -

זהבה גלאון: של עמונה.

בצלאל סמוטריץ': לא, של נאוה בוקר על הקצבאות.

בצלאל סמוטריץ': בעד – 7

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: נגמר.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מתכנסים פה בשעה 19:45 להצביע על כל הרוויזיות.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר שכל הרוויזיות, בעזרת השם, יופלו - -

באסל גטאס: אבל לא הצבענו על החוק, הלו.

מכלוף מיקי זוהר: - - אנחנו נצביע על החוק.

יואב קיש: אחרי הרוויזיות.

<שלומית ארליך: הכנסנו את זה בפרק אחר.

מכלוף מיקי זוהר: יש משהו אחר?

אחמד טיבי: אבל עכשיו יש נושא אחר על הקרן.

יואב קיש: זה גפני.

יואב קיש: מיקי, תגיד חמש דקות הפסקה, גפני חוזר, מדברים על "עיר עולים".

מכלוף מיקי זוהר: חמש דקות הפסקה, וכשנחזור, "עיר עולים".

בשעה 19: < <פרק ד' כולו (קרן לצמצום פערים בין רשויות מקומיות), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016>

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: בעצם אני ממשיך את הישיבה.

משה גפני: יש עוד ארבעה סעיפים שאנחנו צריכים לסיים הערב.

מיקי רוזנטל: ארבעה.

משה גפני: ארבעה סעיפים.

משה גפני: מה אמרתי?

<טמיר כהן: ארבעה נושאים.

משה גפני: ארבעה נושאים.

מיקי רוזנטל: והם?

משה גפני: הנושא של קרן הארנונה, הנושא של פיצוי פיטורין, עכשיו מגיעים הדברים הקשים, עד עכשיו עוד - - -

רחל עזריה: בדיוק אמרת, זה רוצה לומר, קטן עלינו, קטן עלינו.

משה גפני: אני לא אמרתי אף פעם קטן, שום דבר הוא לא קטן עלינו.

רחל עזריה: ואתה אומר שזה קשה.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אפשר פה לדבר בוועדה הזאת?

משה גפני: בצלאל, זה לא בסדר, מה אתה מקהיל קהילות ברבים?

משה גפני: יש את הנושא של קרן הארנונה, יש את הנושא של פיצוי פיטורין, יש את הנושא של עידוד השקעות הון, ואת המס על דירה שלישית.

יצחק וקנין: ויש את ההסתייגות שלי.

משה גפני: כן.

משה גפני: יש לך הסתייגות, זה ברור.

מכלוף מיקי זוהר: מה עם ההסתייגות שלנו?

משה גפני: יש כמה הסתייגויות, אחת מהן זאת ההסתייגות של חבר הכנסת וקנין שנצטרך להחליט בעניין הזה.

איתן ברושי: חוק הגליל.

משה גפני: ולכן, אני מקווה שנסיים את הדברים כמה שיותר מהר ולא נאלץ לקיים - - -

מיקי רוזנטל: רגע, אמרת ארנונה, אמרת מס הכנסה, אמרת ארבעה נושאים, מה עוד?

משה גפני: אמרתי ארבעה.

מיקי רוזנטל: ארבעה, מס הכנסה, ארנונה.

משה גפני: אמרתי את קרן הארנונה, פיצוי פיטורין, את עידוד השקעות הון ודירה שלישית.

מיקי רוזנטל: היום?

משה גפני: הכול היום.

מיקי רוזנטל: יש הסכמות?

משה גפני: לא.

מיקי רוזנטל: אה, אוקיי, אז הולכים לבחירות אתה מתכוון.

מיקי רוזנטל: עכשיו אני מבין את הרקע.

אורלי לוי אבקסיס: מה, לא? לא דנים בזה?

מיקי רוזנטל: לא, יש פיצוץ.

משה גפני: אני מבקש לחזור לעניין הזה, להציג את הנושא של קרן הארנונה.

מיקי לוי: אבל לא אמרת איזה ארבעה.

מיקי רוזנטל: הוא אמר.

<טמיר כהן: הוא אמר את כולם.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: הנושא של פיצוי פיטורין, הנושא של עידוד השקעות הון, שעל זה אני יושב אתו עוד מעט, ומס על דירה שלישית.

מיקי לוי: איזה צורה זאת?

מיקי לוי: מחדלים בחוקים כאלה כבדים.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הצעת החוק של קרן הארנונה, הצעת החוק כפי שהובאה בקריאה ראשונה, כפי שהצביעו עליה בממשלה.

משה גפני: דרך אגב, אני רוצה להגיד שבממשלה כל השרים הצביעו בעד החוק.

משה גפני: לא רק שכל השרים הצביעו בעד החוק, זה הגיע לכאן לקריאה ראשונה ובכנסת כולם הצביעו בעד החוק הזה.

זהבה גלאון: לא, זה לא נכון.

משה גפני: כולל אני.

משה גפני: לא אהבתי הרבה דברים שם בחוק, אבל הצבענו.

משה גפני: החוק הזה עבר לכאן, לוועדת הכספים.

משה גפני: כאשר בחוק שהגיע לשולחן הוועדה מדובר על כך שמתבטל המושג של "עיר עולים", בג"ץ אמר את הדברים.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אני מבקש לא להפריע, אלו באמת נושאים רגישים עם הרבה אמוציות.

משה גפני: קודם שנדע עם מה אנחנו מתמודדים.

משה גפני: החוק שמונח על שולחן הוועדה הוא חוק שאומר: מתבטל המושג של "עיר עולים".

משה גפני: המושג של "עיר עולים" הוא אחד המושגים המעוותים האנכרוניסטים שנמצאים בחקיקה הישראלית.

משה גפני: הוא מעוות מכל היבט שאתה מסתכל עליו.

משה גפני: א', יש שם יישובים שהם עיר עולים, עולים אין שם.

רחל עזריה: אין עולים.

משה גפני: היו עולים בשנות החמישים.

משה גפני: והדבר השני, עיר העולים לא מקבלת כסף מהמדינה, מענק איזון, היא מקבלת אפשרות לגבות ארנונה ממתקן ממשלתי.

רחל עזריה: אם יש.

משה גפני: אני יודע.

רחל עזריה: סליחה.

משה גפני: ממתקן.

משה גפני: אם יש ביישוב הזה מתקן הוא יקבל ארנונה.

משה גפני: אם אין ביישוב הזה מתקן, גם אם בשנות החמישים עולים, הוא לא מקבל.

איתן ברושי: ולא מאה אחוז.

ואז בג"ץ אמר: עכשיו אני רוצה להגיד עוד משהו.

ואז בג"ץ אמר: אנחנו לא יכולים לעשות חוק שהחוק באבחת חרב יפסיק תקציב של רשות מקומית, אפילו שאין לה עולים, בבת-אחת, אפילו אם היא רשות חזקה.

ואז בג"ץ אמר: בוודאי אם היא רשות חלשה.

<קריאות: - - -

משה גפני: אם אפשר, רבותי אנשי האוצר, גם ככה קשה לי.

משה גפני: אי-אפשר באבחת חרב להפסיק בן-אדם או רשות מקומית שמקבלת 50,000 שקל במשך עשרות שנים, פתאום באים: שנה הבאה אין לך אותם.

משה גפני: גם את זה אי-אפשר לעשות.

משה גפני: ואז אמרה הממשלה: יש חלק שלוקחים מהרשויות מכיוון שפותחים את הכול מחדש, אין עכשיו עולים של שנות החמישים, על זה לא נותנים כסף, לא כורתים את הענף הזה בבת-אחת.

משה גפני: הולכים במשהו הדרגתי, ומוסיפים 200 מיליון – אני אומר 200 מיליון, זה לא 200 מיליון, זה יכול להיות פחות, זה יכול להיות יותר – ועושים קרן, שזה 500 מיליון.

משה גפני: מתחשבים בעובדה שיש יישובים שיש בהם עולים חדשים, מתחשבים במצב הסוציו-אקונומי שלהן מ-1 עד 5, כפי שאמרתי בבוקר, ועם הכסף הזה עושים את העבודה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: - - -

אמרו, בצדק: אנחנו מנסים במשך כל היום להגיע למצב שבו תהיה איזושהי ודאות שהרשויות לא יפגעו, ואני לא אומר שרמת-השרון לא.

אמרו, בצדק: אל תגידו את זה יותר.

אמרו, בצדק: רמת-השרון גם הורגלה שנים רבות לקבל כסף.

אמרו, בצדק: נכון שהיא בסוציו-אקונומי 9, אבל אנחנו מדברים בעיקר על ה-1 עד 5.

אמרו, בצדק: הגענו למצב שבו יש לנו את הרשימה של הרשויות שמהן לוקחים את הכסף עם מתווה שבו יש קריטריונים שנותנים כסף חדש, נקרא לזה ככה, לרשויות האלה.

אמרו, בצדק: על-פי החלוקה הזאת מתברר – אין לנו את התוכנית המלאה, אנחנו לא מקבלים את זה, עד לרגע זה לא קיבלנו – אין את התוכנית המלאה מה יקרה עם הרשויות האלה בסוף הדרך.

אמרו, בצדק: בסוף הדרך זה בעוד שש שנים.

אמרו, בצדק: יתרה מזאת, מה יקרה בסוף הדרך, יגידו ראשי הרשויות: נגמר העניין, לא נקבל יותר כלום.

אמרו, בצדק: ואז – דוד ביטן פה?

אמרו, בצדק: – ואז הייתה הצעה לגבי הנושא של ההמשך, שנכניס בחוק שרשאים ראש הממשלה, שר הפנים ושר האוצר, להמשיך את זה לעוד שש שנים כדי שהתוכנית הזאת לא תיעצר.

אמרו, בצדק: אבל זה לא פותר את הבעיה, זה מקטין את ממדי החשש של מה שיהיה בהמשך.

אמרו, בצדק: המציאות הזאת שבה נסיים את הערב הזה מבלי שאנחנו עושים איזשהו חוק היא דבר קשה מכל בחינה אפשרית.

דוד ביטן: עכשיו אתה דן בארנונה?

משה גפני: בארנונה, בטח.

משה גפני: הזכרתי אותך.

דוד ביטן: לא דיברנו עדיין.

דוד ביטן: צריכים לדבר, אין בעיה, אבל לא גמרנו.

מיקי רוזנטל: רגע, מתי אתם יוצאים להפסקה דיונית עוד פעם?

מיקי רוזנטל: תשחררו אותנו לפני, תבואו מחר.

זהבה גלאון: חבר הכנסת ביטן, רוצה לעדכן אותנו במשהו?

דוד ביטן: כשאתה תהיה שר הפנים ושר האוצר אני אדבר אתך.

מיקי רוזנטל: עוד מעט, עוד מעט, זה קרוב.

משה גפני: ביטן, שב.

דוד ביטן: אין לי כיסא, איפה אני אשב?

משה גפני: לא, הדבר הזה לא יכול להימשך.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: כל הח"כים פה, מעניין.

דוד ביטן: יוסי, אני רואה שאתה עובר מוועדה לוועדה.

יוסי יונה: אתה רואה.

מיקי לוי: קיש, מה יש לך להגיד עכשיו על הכניסה הדרמטית של ביטן?

יואב קיש: אני אגיד לך מה יש לי להגיד, מאוד פשוט, נפצל את זה ונדון על זה בוועדה.

משה גפני: רגע, יואב, לא קיבלת רשות דיבור.

יואב קיש: הוא שאל אותי שאלה.

איתן ברושי: אז תציע את זה עכשיו, למה בסוף הערב?

<קריאות: - - -

יואב קיש: קרן הארנונה יפוצל מעכשיו.

איתן ברושי: אז תציע את זה.

משה גפני: יואב, לא קיבלת רשות דיבור.

יואב קיש: סליחה.

איתן ברושי: שום בג"ץ.

משה גפני: אני מבקש לסדר מקום לביטן, בגלל שיואב קיש עכשיו מעלה כל מיני רעיונות לא טובים כשהוא רואה שלחבר שלו אין מקום לשבת.

<קריאות: - - -

זהבה גלאון: למה שאני אוציא להם את הערמונים מהאש?

מיקי רוזנטל: וקנין, אתם רוצים לפתוח אתנו במשא-ומתן קואליציוני?

מיקי רוזנטל: בוא נצא החוצה, פה לא נחתוך את זה, בוא נחתוך את זה פה.

משה גפני: רבותי, אני אומר לכם, אין בעיה, הכול בסדר, אסור לנו לצאת מהלילה הזה מבלי שיש חוק.

משה גפני: אפשר לצאת, אפשר לדחות, אפשר לעשות הכול.

משה גפני: אני מכיר את המערכת.

משה גפני: מכיר אותה לא בגלל שאני חכם, בגלל שיש לי ניסיון אתה.

חיים ילין: 27 תקציבים, תגיד.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: זה לא נוגע לתקציב.

משה גפני: המשמעות של העניין תהיה שאין 200 מיליון שקלים של האוצר, יש לחצים על האוצר על דברים אחרים.

משה גפני: אין את ה-300 מיליון האלה שייקחו ולא ייקחו ובסוף גם יהיה בג"ץ.

משה גפני: הוא יפסול את העניין בגלל שהוא יראה שאנחנו לא מסוגלים לעשות כלום.

משה גפני: אני מבקש למנוע את המציאות הזאת שבה נידרדר למצב שאין חוק ויש רשות אחת מבין הרשויות שתחשוש מהעובדה הזאת שכתוצאה מאיזשהו חוק שהתקבל תהיה פגועה מבחינה תקציבית.

משה גפני: אפשר להגיע למצב הזה.

משה גפני: אנחנו בוחנים איך ניתן לא לעשות את זה.

איתן ברושי: רשויות יעזרו אחת לשנייה לעבור חודש.

משה גפני: לא חודש.

משה גפני: אני מדבר על שש שנים.

איתן ברושי: לא צריך לפחד מהבג"ץ.

משה גפני: הכול בסדר.

איתן ברושי: הבג"ץ יותר חכם ממה שאתם חושבים, הוא לא מטומטם.

משה גפני: איתן.

איתן ברושי: אי-אפשר להשתמש באיום הזה.

משה גפני: אין איום.

משה גפני: אני לא מאיים.

איתן ברושי: הוא לא איום הבג"ץ, זה יתרון.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: ואז אני מציע לשים בחוק סעיף – אני מדבר אתך – שהכסף מיועד, בין היתר, לתקן עיוותים, או לא עיוותים, אלא לתקן.

משה גפני: ניסחנו איזה משפט שבו ההקצאה בשיקול דעת השרים יהיה לצורך תיקון עיוותים בתקציבם של רשויות מקומיות, ובנושא הסיוע שאנחנו עוזרים להם על מנת שלא ייפגעו.

משה גפני: זאת אומרת, תהיה קריאה כיוון לפחות בחוק – כאשר יש את הקריטריונים שעליהם דיברתם או את הנושאים שעליהם דיברתם שהרשויות המקומיות – שראשי הרשויות יראו את התהליך כולו על אף שלא יראו את התוצאה הסופית, יהיה פחות חשש שהנושאים ייפגעו.

משה גפני: זה מה שעומד על סדר-היום.

משה גפני: דוד ביטן, איפה?

אחמד טיבי: יצא להניק.

מיקי רוזנטל: הוא יצא להניק.

משה גפני: מרדכי, בבקשה.

מיקי לוי: זה גם נושא חדש?

משה גפני: עוד לא נושא חדש בגלל שכמה אני יכול.

משה גפני: מרדכי כהן, ואחריו ידבר דוד ביטן.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

בצלאל סמוטריץ': - - -

משה גפני: בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': גפני, נו, ברצינות.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, לא להפריע, אני פשוט אוציא חברים.

משה גפני: אני מבקש לא לדבר.

משה גפני: די, מספיק.

<מרדכי כהן: בהמשך לדבריו של יושב-ראש הוועדה, אני רק מבקש לחדד כמה דברים בנוסחת ההחזרה, כפי שראיתם אותה, אותה טבלה, ולומר שהטבלה היא טבלה פשוטה.

<מרדכי כהן: היא אומרת שככל שיש לרשות תלות באותו תקציב שהיא קיבלה בגין היותה עיר עולים, כך הפריסה שלה למשך יותר שנים, שש שנים, והמדרגות שלה הן מדרגות יותר ממותנות בכדי שהפגיעה בה לא תהיה קשה.

<מרדכי כהן: הוסיף היו"ר בהסכמת שר פנים, שר אוצר, ובהסכמת ראש ממשלה, שבכדי להמשיך ולסייע לאותן רשויות יהיה אפשר למתוח את התקופה מעבר לשש שנים.

<מרדכי כהן: עכשיו לגבי ההקצאה, שעל זה היה הדיון המעמיק, כי בנוסחת ההחזרה הדברים מאוד ברורים, כל רשות יודעת בדיוק מה מצבה באותן שנים.

<מרדכי כהן: ומכיוון שאנחנו מתבססים על הנתונים היום, זה לא דבר שמשתנה כל שנה, כל רשות יודעת מהיום בתום השש שנים מה יהיה מצבה.

<מרדכי כהן: לגבי ההקצאה, היות שאתם חברי הכנסת פניתם ואמרתם שאתם לא מסתפקים בתבחינים, זה לא עושה שכל, חזרנו ותיקנו, ואמרנו שנקצה 50% כפי הנוסח שמופיע פה.

<מרדכי כהן: והיות שהיו דיונים הבוקר עם דוד ביטן וגפני, ונאמר שם ש-50% זה לא הדבר שיבטיח את המשקל הכבד לאותן רשויות מוחלשות, אז אמרנו שאפשר למתוח את זה גם ל-60%.

<מרדכי כהן: מה זה אומר?

<מרדכי כהן: זה אומר שבעצם נוסחת ההקצאה כל שנה תעלה, ובתום שש השנים היא תעמוד על 500 מיליון שקל.

<מרדכי כהן: התקציב הזה על-פי אותם תבחינים שהוצגו פה, בסופו של דבר שר הפנים יוגבל באופן הבא: לא משנה איך יורכבו הפרמטרים, 60% מהתקציב כל שנה ילך לאותן רשויות חלשות.

<מרדכי כהן: איך קבענו מהן אותן רשויות חלשות כדי לא לסבך את העניין?

<מרדכי כהן: אמרנו שזה יהיה סוציו 5-1 על-פי בקשת חברי הכנסת בוועדת הכספים, פריפריאליות 5-1, שזה הופך את זה מובהק לאותן רשויות חלשות בפריפריה, והכנסנו - - -

רועי פולקמן: גם 5-1 סוציו וגם פריפריה?

<מרדכי כהן: כן.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: שזה חבל איילות, אילת וכאלה?

<ג'ק בלנגה: מרדכי, אבל זה מינימום?

<ג'ק בלנגה: נכון?

<ג'ק בלנגה: ה-60% זה המינימום.

<מרדכי כהן: אני אסביר.

חיים ילין: עזוב מה שרשום.

חיים ילין: כולם יקבלו.

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: מי ה-60 האלה?

<מרדכי כהן: אני אסביר, רק תיתנו לי.

משה גפני: רבותי.

<מרדכי כהן: 60% מהתקציב ילך לאותן רשויות פריפריאליות סוציו 5-1, והוספנו גם את העניין של עולים, כי מזה התחיל כל הדיון.

<קריאה: - - -

<מרדכי כהן: תן לי לסיים.

משה גפני: לא להפריע באמצע.

משה גפני: באמת, אי-אפשר ככה.

<מרדכי כהן: ואמרנו בנוסף, למה קבענו לפחות 60%, כי אפשרנו בעצם להכניס את אותם פרמטרים שאתם רואים עכשיו בכדי לתקן את אותה מציאות.

<מרדכי כהן: זה אומר שיהיו פרמטרים נוספים שגם הם כולם מוטים לטובת הרשויות החלשות, אז לפחות 60% ילך לטובת אותן רשויות.

<מרדכי כהן: ייתכן מאוד שיותר, כי כל הפרמטרים הם פרמטרים שמבחינים רשות חלשה, כגון: תמהיל ארנונה.

<מרדכי כהן: זאת אומרת, ככל שרשות נשענת על הכנסה ממגורים ולא ממסחר, שירותים ותעשייה, זה יאפשר לה ליהנות מאותו קרן.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא כתוב.

<מרדכי כהן: שנייה, אורלי, אני אעבור אתכם על התבחינים.

דוד ביטן: לא כתוב כלום, קיבלנו דף.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נכנס בתוך זה.

<מרדכי כהן: אני אקריא.

<מרדכי כהן: אתם רוצים שאני אקריא?

משה גפני: רגע, תגיד את התוכנית, אחרי זה נראה מה עושים.

איתן ברושי: אנחנו רוצים לקבל את הדף, אנחנו צריכים לדעת על מה אנחנו מצביעים.

איתן ברושי: גפני, אבל אי-אפשר למרוח אותנו.

איתן ברושי: פעם שנייה שחוזרים על דברים שהם לא מדויקים, ומישהו יכול להאמין לזה?

משה גפני: בסדר.

מנואל טרכטנברג: אבל מעבר לזה, מה עם ה-40% האחרים?

מנואל טרכטנברג: לפי מה זה ייקבע?

<מרדכי כהן: אז אני אומר, יש פה רשימה - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

איתן ברושי: הרשימה משאירה חופש גדול כרגע.

<מרדכי כהן: הרשימה תהיה בתוך החוק.

מנואל טרכטנברג: בתוך החוק.

<מרדכי כהן: רשימת תבחינים בתוך החוק.

מיקי לוי: כולל התבחינים בתוך החוק?

<מרדכי כהן: רשימת תבחינים בתוך החוק.

מנואל טרכטנברג: אבל השר עדיין רשאי בתוך התבחינים האלה לעשות מה שהוא רוצה.

יוסי יונה: לשקול.

<מרדכי כהן: לא, השר לא רשאי לעשות מה שהוא רוצה.

<מרדכי כהן: השר רשאי לקחת מאותם תבחינים - - -

חיים ילין: אתמול אמרו לנו שהתבחינים לא יכולים להיכנס לחוק, עכשיו כן אפשר להכניס אותם.

משה גפני: רבותי, אי-אפשר כך.

<מרדכי כהן: גם זה לא נאמר.

<מרדכי כהן: דיברנו על מספרים.

מיקי לוי: נכון, המספרים לא יכולים להיכנס לחוק.

<מרדכי כהן: אמרנו שמספרים לא נכנסים לחקיקה ראשית.

<מרדכי כהן: אני רק אשלים.

<מרדכי כהן: אותם 40% הנותרים יהיו מאותם תבחינים.

<מרדכי כהן: הוסיף יושב-ראש הוועדה, שגם זה לא שכנע אתכם, ואתם רוצים להבטיח תוספת נוספת שאומרת: ובלבד שאותם תבחינים ואותם 40%, המכוונות שלהם תהיה לתקן את אותם עיוותים שנוצרו בגין פגיעה בערי עולים או בגין אותן רשויות חלשות שחוששות שבסופו של דבר על-פי המתווה שנקבע הן עלולות להיות במצב קשה.

<מרדכי כהן: גם את זה הסכמנו, וגם זה תוקן.

<מרדכי כהן: זאת אומרת, מהבוקר נכנסו כמה שינויים.

<מרדכי כהן: אחד, שנקבע 60%; שתיים, יש רשימת תבחינים; שלוש, שאפשר יהיה להאריך מעבר לשש שנים בהסכמת השרים; וארבע, שזה יוקצה לתיקון עיוותים לטובת אותן רשויות חלשות.

<מרדכי כהן: אני חושב לא רק שזה בהיר, אמרתי היום בבוקר, אני מוכן לקחת דוגמאות קונקרטיות של רשויות ולהראות שנכון, אני אומר את זה פה בצורה ברורה, ישנן רשויות חזקות - - -

<קריאה: תראה את כולן, אין חזקות.

<קריאה: אין פה חזקות, אל תמכרו חזקות, פה זה רק חלשות.

<קריאה: רמת-השרון תהרוג את - - -

<מרדכי כהן: אני סיימתי את ההסבר שלי.

משה גפני: לא להפריע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דוד ביטן, בבקשה.

באסל גטאס: מה, עכשיו מקיימים דיון?

דוד ביטן: לא יודע.

דוד ביטן: מה אתה שואל אותי?

דוד ביטן: רק ביקשתי זכות דיבור.

באסל גטאס: לא, אני שואל את גפני.

באסל גטאס: יהיה דיון פתוח?

משה גפני: דיון, כן.

באסל גטאס: על כל הנושא?

משה גפני: לא על כל הנושא, רק על הסעיף הזה.

<קריאות: - - -

משה גפני: לא לדבר עכשיו בדיון על דירה שלישית.

משה גפני: בבקשה.

זהבה גלאון: יש פירוט של התבחינים בדיוק במספרים?

זהבה גלאון: סליחה, דוד, רק שאלת הבהרה.

זהבה גלאון: יש פירוט של הקריטריונים?

זהבה גלאון: מספרים בדיוק?

משה גפני: כן, ברור, הוא אמר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אין להם משקולת.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם משקל.

אורלי לוי אבקסיס: מה המשקל שלהם?

<קריאות: - - -

זהבה גלאון: אני שואלת.

זהבה גלאון: לא מספיק לי שתכתוב לי נניח פריפריה או מרחק, מה האחוז?

זהבה גלאון: מה האחוזים?

זהבה גלאון: יש לנו חלוקה לאחוזים בכל דבר, בכל תבחין כזה?

זהבה גלאון: מה המשקולות שאתם נותנים?

זהבה גלאון: אנחנו יכולים לראות?

דוד ביטן: אגיד לך למה אי-אפשר לעשות משקולות, מהסיבה הפשוטה, כי זה אחד או יותר.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם אדם הוא רק אחד, אז הוא כבר יכול לקבל, ואז לפי - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: זאת קופה קטנה שאתה יכול לבחור למי לתת.

דוד ביטן: ואז לפי השיטה של הפנים זה בשיקול דעת השר.

דוד ביטן: אגיד לכם דבר כזה, אעשה את זה קל, אנחנו בליכוד – אני אומר את זה פוליטי, נכון?

דוד ביטן: – לא נסכים לחוק הזה בשום מקרה, אלא אם כן ישכנעו אותנו שהפגיעה ברשויות לא קיימת או שהיא מאוד מאוד פחותה.

דוד ביטן: בבוקר שוחחנו אתך, ביקשנו ממך לקבל את ההקצאה בפועל, אמרת בסדר, ולא באת עם כלום.

דוד ביטן: קודם כול בוא נתחיל עם זה.

<מרדכי כהן: זה לא נכון, דוד.

דוד ביטן: אתה מביא לנו דף אחד ואפילו אין לנו נוסח של חוק.

<מרדכי כהן: זה לא נכון, אמרתי שתקבלו פירוט.

דוד ביטן: אבל ביקשתי את זה בבוקר, מה אתה אומר לי מה ביקשתי.

<מרדכי כהן: אמרתי שתקבלו פירוט מסודר בנוסחת ההחזרה.

<מרדכי כהן: אמרתי שלגבי ההקצאה אנחנו נקבע משקל.

משה גפני: מרדכי, אני אאפשר לך להשיב.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך שנוסחת ההחזרה היא פחות בעייתית.

דוד ביטן: נוסחת ההקצאה היא הבעייתית, לא נוסחת ההחזרה, כי נוסחת ההחזרה פשוטה, אתה נותן 50% וזהו.

דוד ביטן: נוסחת ההקצאה שהיא בשיקול דעת - - -

מיקי לוי: הוא מדבר על החלוקה של ה-60%.

<מרדכי כהן: לפחות תדייק, דוד.

דוד ביטן: אני מדייק.

דוד ביטן: הייתי, היו אתי עוד אנשים.

דוד ביטן: ביקשתי אקסל של כל עיר ועיר, אמרת: אין בעיה, אני מביא לך.

דוד ביטן: האוצר היה, אמרו: אין בעיה, מביאים לך.

דוד ביטן: משום מה, כנראה קיבלתם הנחיה לא להביא את זה.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

<מרדכי כהן: לא.

דוד ביטן: לכן אנחנו לא נסכים.

איתן ברושי: אפשר להצביע על פיצול במקום למשוך את כל הערב?

דוד ביטן: אתה אוהב פיצולים, אני רואה.

<קריאות: - - -

<מרדכי כהן: ואז מה?

<מרדכי כהן: הרשויות יפסידו 350 מיליון שקל?

איתן ברושי: לא יפסידו.

<מרדכי כהן: יפסידו.

<מרדכי כהן: איתן, זאת הבשורה שאתה רוצה לבשר?

<מרדכי כהן: 350 מיליון שקל שילכו לאיבוד?

<מרדכי כהן: אז תודיע להם את זה.

<מרדכי כהן: תודיע להם שהרשויות יאבדו 350 מיליון שקל.

<מרדכי כהן: קצת אחריות.

אורלי לוי אבקסיס: איתן, אל תאחד אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אל תעזור להם.

איתן ברושי: לא עוזר לאף אחד.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: לא, הוא אוהב פיצולים.

<מרדכי כהן: דוד, אבל צריך גם להסביר את זה שזאת המשמעות.

דוד ביטן: יכול להיות, אבל משרד הפנים, גם אם אנחנו נפסיד - - -

משה גפני: רבותי, מה זה?

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה להם בלגן בקואליציה, למה אנחנו נעזור להם?

אורלי לוי אבקסיס: בסוף הם יתאחדו.

חיים ילין: מה אתה חושב, שאתה מנהל, ברושי?

חיים ילין: אתה לא מנהל כלום.

חיים ילין: בחייאת, כולם בורג קטן פה.

דוד ביטן: אפשר להמשיך?

מכלוף מיקי זוהר: - - -

משה גפני: כן.

משה גפני: מיקי זוהר, זה ממש מפריע.

משה גפני: זה שאתה חבר של ביבס זה בסדר, אבל אתה לא צריך להפריע לו באמצע.

<חיים ביבס: הוא מנסה לשכנע אותי לעזור לך.

<חיים ביבס: מה אתה רוצה?

<חיים ביבס: אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: מיקי, הבעיה הראשונה שעלתה, ואת זה פתרנו עם השר, היא שאחרי השש שנים, מה קורה עם זה?

דוד ביטן: אז הוסכם עם השר שנוכל להאריך את התקופה – השרים, פנים, אוצר וראש הממשלה יוכלו להאריך את התקופה נגיד עד שש שנים לפי ההחלטה שלהם.

באסל גטאס: כולל שאתה תהיה ראש הממשלה.

<אילן שוחט: מה זה אומר להאריך שש שנים?

<אילן שוחט: נקבל את הכסף הזה שש שנים קדימה עוד פעם?

<אילן שוחט: לא מבין מה זה להאריך.

<אילן שוחט: מה יאריכו שש שנים?

<קריאה: כי השנה השישית היא הכי גרועה.

דוד ביטן: תנו רגע לסיים.

<אילן שוחט: השנה השישית היא אפס.

אורלי לוי אבקסיס: זאת הקצאה שאנחנו אפילו לא יודעים איך היא תתבצע, אותה תהיה אפשרות להאריך לשש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: עיר העולים בטלה, לא יכולים להאריך אותה, רק את ההקצאה שאנחנו לא יודעים מה המשקולות שלה, מה הקריטריונים שלה.

משה גפני: אורלי.

משה גפני: אורלי, אבל הוא באמצע.

אורלי לוי אבקסיס: וגם יוסיפו עוד - - -

משה גפני: אבל הוא באמצע.

דוד ביטן: אורלי אוהבת לדבר.

דוד ביטן: אורלי, כשמפריעים לך את כועסת.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוזרת לך, ביטן.

דוד ביטן: יפה.

דוד ביטן: זה דבר ראשון, פתרנו.

דוד ביטן: בעיה שנייה שיש, ואת זה אנחנו רוצים לפתור, זה הרי קודם כול נתחיל מזה שהתקציב הזה בזמנו היה קשור לעולים, שכחו שהוא קשור לעולים.

<מרדכי כהן: רק חלק ממנו.

דוד ביטן: חלק ממנו, בסדר.

דוד ביטן: שכחו שהוא קשור לעולים, ועכשיו בעצם לוקחים את הכסף ומחלקים אותו שוב פעם לפי כל מיני קריטריונים.

דוד ביטן: אז חלק אומנם הוסיפו פה לרשויות מקומיות, לפחות 10% לתושבים שעלו לישראל ב-15 השנים שקדמו לשנת הכספים, אנחנו מחלקים את כספי הקרן.

דוד ביטן: היינו רוצים שזה יעלה ל-20%.

מכלוף מיקי זוהר: - - -

דוד ביטן: אבל אי-אפשר אני מנסה.

דוד ביטן: תגיד לי, מיקי, מה, אתה לא יכול רגע להפסיק עם זה?

דוד ביטן: מה, אני מדבר אתו, ואתה גם מדבר אתו.

אורלי לוי אבקסיס: מה, 20% עולים בעירייה?

<מרדכי כהן: דוד, סליחה, את המשפט האחרון לא שמעתי.

דוד ביטן: אנחנו רוצים שהנושא הזה של העולים, שחלק מהתקציב ילך לערים שקולטות עלייה בפועל, לא במסגרת כללית, אלא בנוסחת ההקצאה זה ילך.

דוד ביטן: קודם כול 20% מהכסף ילך באופן חד וחלק לפי כמות העולים.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, אצל מי הוא עובד?

אורלי לוי אבקסיס: אצל ישראל ביתנו?

דוד ביטן: לפי כמות העולים שהם קולטים וקלטו.

באסל גטאס: גם אם הם סוציו-אקונומי עשר?

משה גפני: בדיוק, נכון, זאת הבעיה.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: גם בעשר.

דוד ביטן: כן, גם בעשר.

<קריאה: גם בסוציו-אקונומי עשר קליטת עלייה עולה כסף.

<קריאה: לקלוט עולים מאתיופיה, גם בנתניה, זה הרבה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: רק אתם פראיירים.

<אילן שוחט: הם מוליכים אותנו על הנוסחה הזאת.

<אילן שוחט: יש נוסחה אחרת, יש דרך אחרת.

<אילן שוחט: הם מכניסים אותך למוח שלהם, שתחשוב אחרת.

<מרדכי כהן: דוד, רק לחדד שיש סתירה במה שאתה אומר, אני רק רוצה להסביר למה.

<מרדכי כהן: אם אנחנו מקצים על-פי מה שדרשתם להגדיל ולקבוע מסגרת - - -

<אילן שוחט: - - -

<מרדכי כהן: רגע, אילן, שנייה.

<מרדכי כהן: אין פה ויכוח, רק כדי להסביר את הנקודה, דוד.

<אילן שוחט: אפילו התינוק בוכה.

<מרדכי כהן: דוד, ברגע שאתה קובע את מה שאמרת עכשיו אתה מושך תקציב מרשויות חלשות, ולכן אמרנו ש-60% ילך לעולים, סוציו ופריפריה.

דוד ביטן: צריך לסגור את הבעיה הזאת עם האוצר.

<אילן שוחט: למה לא לתת לרשויות כסף על מבני ציבור שקיימים שם, 100% מ-1 עד 5, אל תלכו ימינה, אל תלכו שמאלה, זה יוצא אותו כסף, הכי טוב לבג"ץ, ואתם לא עושים אותנו מסכנים.

רחל עזריה: ומה עם רשות שאין לה מתקן?

<אילן שוחט: אז אין לה מתקן.

<אילן שוחט: מי שיש לו ישלם, מי שאין לו לא ישלם.

רחל עזריה: זה נקרא צדק חלוקתי?

דוד ביטן: ראש עיריית צפת, אתה יכול לתת לי לדבר?

דוד ביטן: באת להפריע?

דוד ביטן: מה העניין?

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע, בבקשה.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: תנו לי רגע לדבר, מה אתה מפריע כל הזמן?

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: תקבל זכות דיבור, תדבר.

דוד ביטן: מה, באת להפריע?

מכלוף מיקי זוהר: שקט.

מכלוף מיקי זוהר: מאיר, לא להפריע.

דוד ביטן: דבר שלישי, אנחנו צריכים לוודא שהעיריות, כל הערים בעצם לא נפגעות.

דוד ביטן: הרי בינינו, בעצם לכל ערי הפיתוח בפריפריה זה היה במקום שתיתנו יותר מימון לעיריות שבגירעון, כיוון שכבר יש להן את זה בתקציב לאורך שנים.

דוד ביטן: אם עכשיו למשל זה לא היה, הייתם מוסיפים מימון לאותן ערים.

דוד ביטן: מה עשיתם עכשיו בגלל בג"ץ?

דוד ביטן: מה הקשר לבג"ץ?

<קריאה: זה לא נכון לבג"ץ.

דוד ביטן: אתם יכולים להגדיל את התקציבים ולתת להם.

<קריאה: זה לא נכון, זה לא קשור לבג"ץ.

דוד ביטן: מה הקשר לבג"ץ?

דוד ביטן: בג"ץ מדבר על העניין הזה.

דוד ביטן: תנו את התקציב הזה באופן אחר, העיקר שהן לא יפגעו.

דוד ביטן: אנחנו לא נסכים שהן יפגעו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: יואב קיש מילה ואחרי זה – ביבס, ואנחנו עוד צריכים לעבור לרוויזיות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים להצביע, אבל אנחנו נמשיך את הדיון אחר כך.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב להצביע על הרוויזיות.

יואב קיש: אז אני אעשה את זה כשגפני יכנס.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי שגפני יכנס, בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לחזור לדיון הקודם בנושא הימורים בספורט, להצביע על הרוויזיות ועל החוק, ואחר כך נמשיך עוד פעם את "עיר עולים".

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להצביע, לא לצאת, גיוס, כן.

זהבה גלאון: תגיד לי, זה רציני עכשיו שאתה מפסיק את הדיון?

מיקי לוי: כל ארבע דקות הם משנים נושא.

זהבה גלאון: חבר הכנסת זוהר, מה יש לכם?

זהבה גלאון: זה רציני מה שאתה עושה עכשיו?

זהבה גלאון: אתה מפסיק את הדיון, אתה מצביע, חוזר, מה זה?

מיקי רוזנטל: הוא ראש הישיבה עכשיו.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להצביע על הרוויזיות, חוזרים להצבעות הקודמות.

מכלוף מיקי זוהר: עצרנו את הישיבה הקודמת, חוזרים לישיבה בנושא מיסוי והגרלות.

יואב קיש: בצלאל, הצבעות, אל תלך.

מכלוף מיקי זוהר: חברי הקואליציה מתבקשים להישאר באולם.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להתחיל בהצבעות.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להצביע עכשיו על הרוויזיות, אני מבקש לשמור על השקט בזמן ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<שלומית ארליך: הרביזיה הראשונה הייתה על ההסתייגות של קבוצת מרצ, של אורלי לוי, של הרשימה המשותפת והמחנה הציוני, במקום 35% יבוא 40%.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

זהבה גלאון: בעד, בעד, חברים.

זהבה גלאון: מנו, מה קורה?

זהבה גלאון: באסל.

זהבה גלאון: טיבי, יאללה.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

יואב קיש: הקואליציה נגד.

יואב קיש: בעד – 5

יואב קיש: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה השנייה.

<שלומית ארליך: הרביזיה השנייה של המחנה הציוני וחברת הכנסת אורלי לוי על המס שנגבה בגין הכנסה בכל שנה יהיה לקרן מיוחדת.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

זהבה גלאון: בעד, האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: איפה וקנין?

יואב קיש: בלי וקנין אנחנו שמונה.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: להרים את היד כמו שצריך.

יואב קיש: בלי וקנין אנחנו שמונה, נו.

יואב קיש: הקואליציה נגד.

מיקי רוזנטל: תהיו קואליציה גאה.

מיקי רוזנטל: לא כזה ככה.

מיקי רוזנטל: בעד – 7

מיקי רוזנטל: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: איפה וקנין?

יואב קיש: אנחנו שמונה בלי וקנין.

יואב קיש: הוא לא ידע שמצביעים.

זהבה גלאון: סמוטריץ פה.

זהבה גלאון: יש לך את סמוטריץ.

אחמד טיבי: וקנין יצא כי אתם משפילים את שר הפנים.

<שלומית ארליך: הרביזיה הבאה של קבוצת הרשימה המשותפת, במקום 250 מיליון יבוא 350 מיליון.

<קריאה: להפך.

<קריאה: באים בשביל לקדם.

אחמד טיבי: לא, אני רואה השפלה פה.

מכלוף מיקי זוהר: ששש.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע.

מכלוף מיקי זוהר: נאוה, לא ללכת.

<קריאה: מה עם הסתייגות דיבור?

<שלומית ארליך: כשיש מהותיות אי-אפשר רשות דיבור.

<שלומית ארליך: יש לך מהותיות.

מיקי רוזנטל: אם ההסתייגות שלה נדחית, אז היא יכולה לדבר במליאה.

מכלוף מיקי זוהר: קדימה, תקריאי את הרביזיה.

<שלומית ארליך: רביזיה על הסתייגות של קבוצת הרשימה המשותפת, במקום 250 מיליון יבוא 350 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – 6

מכלוף מיקי זוהר: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: 6 בעד, 7 נגד.

מכלוף מיקי זוהר: איפה ההצבעות שלי?

מכלוף מיקי זוהר: מי חסר לי?

יואב קיש: חסרה לך נאוה שהתקזזה עם באסל ווקנין.

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה הבאה.

<שלומית ארליך: רביזיה של קבוצת הרשימה המשותפת שסעיפים קטנים (ב) ו-(ג) יימחקו.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: בשם מי את מצביעה, אורלי?

זהבה גלאון: אחמד, באסל, מה קורה?

יואב קיש: אורלי, פורר פה.

יואב קיש: אל תעשי לנו תקלים.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

יואב קיש: נגד, קואליציה.

יואב קיש: בעד – מיעוט

יואב קיש: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה לא התקבלה.

<שלומית ארליך: רביזיה של הוספת סעיף פרסום ושיווק הימורים.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

יואב קיש: קואליציה, להרים, להצביע.

יואב קיש: בעד – מיעוט

יואב קיש: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

<שלומית ארליך: רביזיה של הוספת תיקון לחוק העונשין.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

מכלוף מיקי זוהר: עוד רביזיה, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: קדימה.

מכלוף מיקי זוהר: ששש, לא להפריע בבקשה בזמן ההצבעות, אני מבקש.

<שלומית ארליך: רביזיה שלא ניתן למכור השתתפות בהימורים לאחר השעה תשע בערב.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

יואב קיש: נגד.

מיקי לוי: מה, אתם רוצים שיהמרו עד חצות?

מיקי לוי: אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: בעד – מיעוט

מיקי לוי: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה לא התקבלה.

<שלומית ארליך: אז הרוויזיות הוסרו.

<שלומית ארליך: נצביע על הסעיף.

מכלוף מיקי זוהר: הרוויזיות הוסרו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יכולים להצביע על הסעיפים.

<שלומית ארליך: הסעיף הראשון, סעיפים 89(5) ו-91.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מצביעים על סעיפי החוק.

מכלוף מיקי זוהר: סעיפים 89(5) ו-91.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הסעיפים?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

יואב קיש: בעד, קואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: בעד, קואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד הסעיפים?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

מכלוף מיקי זוהר: למה אתם נגד?

מיקי רוזנטל: כי זה הגיוני.

מיקי רוזנטל: בעד – 8

מיקי רוזנטל: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: 8 בעד, 5 נגד.

מכלוף מיקי זוהר: סעיף נוסף.

<שלומית ארליך: הסעיף השני.

<שלומית ארליך: אנחנו מצביעים על סעיף 171 עם התוספת שהקראנו, ופסקה (7).

מכלוף מיקי זוהר: סעיף 171 ופסקה (7).

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הסעיף?

מכלוף מיקי זוהר: ירים את ידו.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: קואליציה.

אחמד טיבי: סעיף לא טוב.

מיקי רוזנטל: אנחנו במשא-ומתן עם ש"ס.

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

זהבה גלאון: תגיד לי, באסל, אתה ישן היום?

זהבה גלאון: ומה עם אחמד?

זהבה גלאון: בעד – רוב

זהבה גלאון: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: החוק אושר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מברך את כל החברים, את השרה, את שר האוצר, את שרת התרבות והספורט, את איתי טמקין ואת איציק לארי.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מיקי לוי: רביזיה על כל החוק.

מיקי לוי: יואב, אדוני היושב-ראש, תהיה הצבעה על "עיר עולים" היום?

יואב קיש: אני אגיד לך על מה אני רוצה שתהיה הצבעה.

<קריאות: - - -

יואב קיש: אני מבקש שקט, אנחנו חוזרים לדיון.

יואב קיש: חברים, חוזרים לדיון.

יואב קיש: איפה הסדרנים שלנו?

יואב קיש: חברים, אני מבקש שקט.

יואב קיש: לא ננהל את הדיון הזה ברעש.

יואב קיש: אני מבין, ארז, אתה רוצה גם לדבר?

<ארז קמיניץ: כן.

<קריאה: מי זה הבן-אדם מהאוצר שהמציא את הנוסחה הזאת?

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לעניין.

יואב קיש: בעצם הייתי גם הבא ברשימת הדוברים, אז אתייחס עכשיו.

יואב קיש: אבל איפה המנכ"ל של המשרד?

יואב קיש: הוא עם גפני שם?

מיקי לוי: אדוני, ראש העיר צפת רוצה להתייחס.

יואב קיש: אני רוצה שגם המנכ"ל יגיע.

יואב קיש: הלכו לקרוא למנכ"ל כי חשוב שהוא יהיה.

יואב קיש: וקנין, סיימנו את ההצבעות, יש רביזיה בשמונה וחצי, אני מבקש שתגיע לרביזיה אם תוכל.

יואב קיש: אנחנו בדיון על "עיר עולים" אם אתה רוצה להיות.

יצחק וקנין: אני יודע.

יואב קיש: אעבור לרשימת הדוברים, חברי הכנסת, אתם רוצים לחכות למנכ"ל גם כן?

יואב קיש: אז ניתן לראשי הרשויות לדבר.

<קריאה: המנכ"ל פה, אדוני.

מיקי לוי: תן לראשי הרשויות להתחיל, אנחנו מכבדים אותם.

מיקי רוזנטל: כן, הם מחכים פה מהבוקר, תן להם לדבר.

מיקי לוי: הם באו מהבוקר, אנחנו מוותרים על זכותנו.

יואב קיש: אז נדבר עם ראשי הרשויות.

<קריאה: אחד מדבר, מספיק.

<קריאה: חיים.

יואב קיש: אנחנו עוברים לרשות דיבור, בבקשה, תצטרף אלינו.

יואב קיש: אני נותן לחיים ביבס.

יואב קיש: חיים, תתחיל, בבקשה.

<חיים ביבס: חברים, לצערי, אנחנו יושבים פה היום עם כל חברי הכנסת ולא משנה מאיזו מפלגה, מגשימים את החלום הרטוב מזה שנים רבות של אנשי האוצר, של פקידי האוצר, לבוא ולהלאים את קרן הארנונה.

<חיים ביבס: בתקציב הקודם הנושא הזה עלה ואנחנו היינו אלה שבסופו של דבר הוצאנו אותו החוצה משום העובדה שהפגיעה היא פגיעה קשה ברשויות.

<חיים ביבס: מדובר פה, דרך אגב, מוכרים לכם כולם שרמת-השרון זו הרשות היחידה שנמצאת שם, כל השאר אלו רשויות חלשות.

<חיים ביבס: אלו רשויות פריפריאליות, ערי פיתוח, רשויות שנמצאות בנגב הרחוק שהחליטו לחסל אותן, בעצם לחסל את ההתיישבות שם, בוא נגיד את זה בצורה מאוד ברורה.

<קריאה: הרוב זה מהנגב.

<חיים ביבס: הסיכום היה בממשלה אחרי שבאו, אחרי שזה נפל בפעם הקודמת – איפה אריאל יוצר?

<חיים ביבס: יש שני אנשים, הייתי מציע שתכניסו אותו לפה - - -

יואב קיש: מהאוצר, אפשר להביא את אריאל?

יואב קיש: איפה הוא?

<חיים ביבס: שיבוא לפה, שישב, שישמע.

איתן ברושי: הם יודעים את הכול, מה אתה רוצה?

יואב קיש: את מי עוד חוץ מאריאל אתה רוצה?

<חיים ביבס: אריאל יוצר היה הבן-אדם היחיד שהיינו ביחד בבית-המשפט, שלא יספרו סיפורים.

<חיים ביבס: אף אחד שלא יספר סיפורים, בית-המשפט אמר אחד משני דברים, אמר: רבותי, תזכרו, גם למדינה וגם לנו, אני יודע לבטל את "ערי עולים" לגמרי, אבל אני גם יודע לקחת את כל מדינת ישראל ולחייב את הממשלה כמו כל אחד אחר שישלם 100%.

<חיים ביבס: שלא תטעו, אין פה מצב שיהיה רק חד-צדדי, רק לקחת.

<מרדכי כהן: אגב, זה הדבר הנכון לעשות, 100% בכל הארץ.

<קריאות: - - -

<חיים ביבס: שנייה, רבותי.

איתן ברושי: כל מכולת משלמת - - -

מיקי רוזנטל: למה המדינה לא משלמת - - -

יואב קיש: חבר'ה, ארז יתייחס אחר כך.

יואב קיש: ביבס, ארז גם יתייחס, אבל, מיקי, בוא ננהל את הדיון כמו שצריך.

יואב קיש: רועי, סליחה.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: ביבס, כסף זה כסף, זה לא משנה אם זו ארנונה או תוספת אחרת.

איתן ברושי: קיבלת כרגע הנחות במס.

<קריאה: נאה דורש, נאה מקיים.

יואב קיש: רועי, עודד, חברי הכנסת, נעשה דיון שקט ונקשיב לכל אחד, וגם אתם תדברו.

יואב קיש: ביבס, אחריך ידבר ארז המשנה שיתייחס גם לנושא המשפטי שאתה מעלה פה.

יואב קיש: בבקשה.

<חיים ביבס: בסדר גמור.

<חיים ביבס: בעצם בתקציב האחרון באו האוצר, סוף כל סוף הגיעו עם הצעה שאנחנו יודעים לחיות אתה, הדלתא היא 270 מיליון שקל.

<חיים ביבס: ועל זה באו בתוספתי ב-230 מיליון שקל, שהמשמעות שלה – חבל שיוצר לא פה.

יואב קיש: קראו לו.

אתי, אמר: בצד שני, ב-230 מיליון היו צריכים להציג קריטריונים ברורים.

אתי, אמר: ביקשנו לראות את כל הדברים ועד כה לא ראינו דבר וחצי דבר.

אתי, אמר: סיפרו לנו סיפורים, כל מה שאתם רואים פה, כל הקריטריונים זה הכול בלוף.

אתי, אמר: למה?

אתי, אמר: בשלושת הסעיפים שיש רשויות מקומיות 5-1 מדד פריפריאלי, רשויות מקומיות 10% מתושביהם עולים, כל זה ביחד זה ה-198 רשויות שמקבלות מענק איזון.

אתי, אמר: שלא תטעו בדבר נוסף, שכל הדבר הזה למה הוא בנוי על שש שנים?

אתי, אמר: כי בשש שנים רוצים לסיים את הכול על מנת שזה יהיה חלק ממה שנקרא, מאיחוד נוסחת האיזון ולא יהיו יותר "ערי עולים" ולא תהיה קרן - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת איחוד נוסחת האיזון?

<חיים ביבס: חבר'ה, לא תהיה יותר קרן, זה בלוף.

<חיים ביבס: מה שיקרה בעוד שש שנים, הם ימחקו, מחקו את החלק שלהם, האוצר יצא החוצה, ובזה תם הסיפור.

<חיים ביבס: לא יהיה יותר, כולם יקבלו 35%, 45%, 55%, זה לא משנה איפה אתה נמצא וכמה ולמה, זה הרעיון, וזו התכלית מתחילת הדרך.

<חיים ביבס: עכשיו ביקשנו רק דבר אחד, קחו את ה-270, תקבעו אותם לרשויות שנמצאות - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, חיים, תסביר לנו על מה זה עם האיזון, מה קורה בשש השנים.

<חיים ביבס: הרי מה הם אומרים, שש שנים אנחנו עדיין אתכם, שמונה ועשר לא יודעים.

<חיים ביבס: מה ההבדל בין שש, בין שנתיים לשלוש לארבע לשש לשמונה ולעשר?

<חיים ביבס: מה ההבדל?

<חיים ביבס: אין הבדל.

<חיים ביבס: הרי גם בעוד שש שנים יכול להיות שאתם לא תהיו.

<חיים ביבס: אם היו אומרים משהו, אתה יודע שלצורך העניין אנחנו בונים נוסחה שהיא רק לתום הקדנציה - - -

יואב קיש: אבל אמרו שתהיה אפשרות להאריך, שמעת פה את זה.

הייתי אומר: עכשיו אנחנו מסתכלים על הדבר הזה, מה ביקשנו?

הייתי אומר: ביקשנו דבר אחד, קריטריונים ולהראות לנו טבלה של ההחזר לאותן רשויות.

הייתי אומר: לדוגמה, דימונה, כשאני לוקח את דימונה ואני מסתכל שהיא נמצאת ב-34 מיליון, ב-2018 הורידו אותה ל-32, ב-2019 – 30, 2020 – 29, 2021, 2022, ב-2022 ל-10 מיליון.

<קריאה: אחר כך אפס.

<חיים ביבס: זה עוד דימונה, יחסית.

<חיים ביבס: קחו את באר-שבע, מ-65 מיליון ל-19 מיליון שקל.

<חיים ביבס: לקחו רשות שהייתה מפורקת, הרים אותה ראש הרשות, עכשיו אומרים: בואו נפרק אותה חזרה.

<חיים ביבס: למה?

<חיים ביבס: כי זאת השיטה.

<חיים ביבס: כולם חלשים, כולם סמוכים על הידיים של משרד האוצר והפנים.

<חיים ביבס: כולם חזקים, לא טוב לנו, אין לנו שליטה עליהם.

<חיים ביבס: בסוף מה שאנחנו רואים פה זה דבר אחד.

יואב קיש: חיים, נא לסיים.

<חיים ביבס: אני מסיים.

<חיים ביבס: ביקשנו רק דבר אחד, רבותי, קחו את ה-270 – דרך אגב, זה גם לא 270, המדינה לא באמת מביאה 270.

מיקי רוזנטל: 110.

<חיים ביבס: מה שקרה, רימו את כולם.

<חיים ביבס: אמרו 270, הפך להיות 390.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, מאיפה הגיע?

<חיים ביבס: זאת אומרת, המדינה מביאה 110, אבל גם את זה היא לא מביאה.

<חיים ביבס: למה?

<חיים ביבס: כי סגרנו שלושה מיליארד ו-100 מיליון מענקי איזון והורידו את ה-4.5% – זה 198 מיליון בצד השני.

<חיים ביבס: זאת אומרת, אנחנו גם מביאים כסף מהבית, זאת המשמעות, אבל לאף אחד אין אומץ להגיד את זה פה.

יואב קיש: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו, על מי אתם עובדים?

<חיים ביבס: פוגעים ברשויות בלי לשים לב, וביקשנו רק דבר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הורידו במענקי איזון?

יואב קיש: אורלי, לא להפריע.

<חיים ביבס: רבותי, אם אתם מאמינים אנחנו מבקשים רק דבר אחד, קחו את זה, קחו עכשיו, תציגו לכולם את נוסחת ההחזר כולל ה-230, נוסחת ההקצאה וההחזרה ביחד, ואז כולם ידעו מה המצב האמיתי.

יואב קיש: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, כמה מענקי האיזון?

יואב קיש: אורלי, הוא לא צריך שתעזרי לו.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת שאלה שנבין על מה מדובר.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הורידו ממענקי האיזון?

<חיים ביבס: 4.5%, זה 198 מיליון שקל.

אורלי לוי אבקסיס: ואללה.

יואב קיש: ארז, בבקשה, אני מבקש שגם תתייחס לנושאים של הבג"ץ ומה שדובר על הסיכומים.

<ארז קמיניץ: שלום לכולם, אני מבקש להתייחס עקרונית ואחר כך גם לנקודות פרטניות שלו כאן.

<ארז קמיניץ: בכל מה שקשור ל"ערי עולים" התבטא כבוד השופט רובינשטיין בעניין הזה - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

יואב קיש: ששש, אורלי, זה מפריע.

אחמד טיבי: חבר'ה, בואו נשמע.

<ארז קמיניץ: - - בהערה שהיא הערה חריפה לממשלה.

<ארז קמיניץ: הוא אמר שהתיק כבר נושא שבע שנים עמו, היינו, עולה לכיתה א'.

<ארז קמיניץ: במילים אחרות, סבלנותו של בית-המשפט העליון בקבלתו או באי קבלתו את המונח ואת המושג של – אני מסכים עם היושב-ראש שאבד עליו הכלח – "ערי עולים" הולכת ופוקעת.

<ארז קמיניץ: ואני חושב שלקח זמן לא מועט, היה לנו קשה מאוד כמשרד משפטים להעביר – יושב פה לצדי המנכ"ל, והוא יודע עד כמה ניסינו להבהיר למשרדי הממשלה, גם לאוצר, וגם לפנים, שהם חייבים לשנס מותניים ולנסות לייצר קריטריונים למונח "ערי עולים" על מנת שהכסף הזה יועבר בשוויוניות לכל הרשויות המקומיות.

<ארז קמיניץ: ניסו גם במשרד הפנים, גם במשרד האוצר לייצר קריטריונים שוויוניים, לא ניתן.

<ארז קמיניץ: חברים, לא ניתן.

<ארז קמיניץ: הם הגיעו ליועץ המשפטי לממשלה הקודם עם הצעות מהצעות שונות, פשוט לא ניתן להחיות את המושג הזה.

<ארז קמיניץ: מבחינת היועץ המשפטי לממשלה הקודם והנוכחי חייבים לבטל אותו כי הוא מייצר חוסר שוויוניות אינהרנטית.

עודד פורר: איזה מושג?

<ארז קמיניץ: "ערי עולים".

<ארז קמיניץ: הוא מייצר חוסר שוויוניות אינהרנטית.

עודד פורר: למה?

<ארז קמיניץ: הסביר את זה היושב-ראש, ואני מנסה - - -

עודד פורר: למה הנושא של עולים מייצר חוסר שוויון?

חיים ילין: במתכונת הקיימת.

עודד פורר: מתכונת, לא המושג "עיר עולים".

<ארז קמיניץ: אמרתי המונח.

איתן ברושי: אבל הוויכוח הוא על הפתרון, לא על הבעיה.

עודד פורר: המונח "עיר עולים" לא מייצר אי-שוויון.

עודד פורר: אם הממשלה מחליטה - - -

<קריאות: - - -

איתן ברושי: אין לכם פתרון.

יואב קיש: איתן, איתן, תן לו לענות.

יואב קיש: הוא עונה, תן לו לענות.

איתן ברושי: הוא לא עונה.

יואב קיש: אחרי זה תתייחס.

איתן ברושי: לא שמעת תשובה.

יואב קיש: תן לו לדבר.

<ארז קמיניץ: אני יכול ללכת, זה בסדר, אני לא - - -

איתן ברושי: אתה לא מאיים עלינו.

<ארז קמיניץ: זה לא עניין של לאיים.

יואב קיש: איתן, אני מבקש לתת לו לסיים את דבריו.

איתן ברושי: כמה פעמים אפשר לחזור על זה?

יואב קיש: הוא לא חזר, הוא פעם ראשונה פה מדבר.

יואב קיש: גם לי לא קל לשמוע כל דבר, אבל אני מקשיב ונותן את הכבוד לדוברים.

<ארז קמיניץ: ולכן, הואיל וגם אני מבין שהדיון פה מורכב מאוד, אני מבין שאם הדיון יפוצל אז חוק לא יהיה.

<ארז קמיניץ: אני מבין את הדברים.

יואב קיש: על זה השאלה, אני רוצה שתתייחס לזה.

יואב קיש: למה אתה חושב שאם זה יפוצל לא יהיה חוק?

<ארז קמיניץ: זו הערכה שלי כעובד ציבור ב-16 שנה האחרונות ועבר גם הוא כמה אירועים כאלה.

<ארז קמיניץ: אני יודע כמה היה קשה בממשלה להעביר את הצורך לייצר חקיקה שכזו, שלוקחת – אני מסכים עם חברי ביבס – לוקחת מערים קיימות נתח משמעותי מההכנסה שלהן ומעבירה, ועושה צדק חלוקתי בעצם.

<ארז קמיניץ: והתוצאה היא תוצאה קשה לאותן ערים שלא כולן יקבלו בדיוק, או בחלקן גם לא יקבלו לא רק לא בדיוק, לא יקבלו הרבה ממה שהן מקבלות היום לטובת ערים חלשות יותר.

<ארז קמיניץ: אבל זאת תוצאה צודקת, זו התוצאה שצריכה להיות על רקע העובדה שהמושג "ערי עולים" אבד עליו הכלח, הוא לא יכול לייצג יותר שום חלוקה צודקת.

<אילן שוחט: תיקח גם לקיבוצים את השטחים שלהם שהיו בקום המדינה.

<ארז קמיניץ: יכול להיות, יכול להיות, לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה ב-20 השנים - - -

<אילן שוחט: על אותו משקל, על מה קמו הקיבוצים?

יואב קיש: אילן, אילן.

<אילן שוחט: לא, חבר'ה, קלטנו בשנות החמישים - - -

יואב קיש: אני אתן לך לדבר.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: אל תפריע עכשיו.

<ארז קמיניץ: אני תכף מסיים.

<אילן שוחט: אני רוצה בבקשה להגיב.

יואב קיש: הוא יסיים, אתה תדבר, ואני אשמור על הזכות שלך לדבר שלא יפריעו לך.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר – והייתה התייחסות פה למה שקורה בבג"ץ – בית-המשפט העליון, בג"ץ מצפה מהרשות המבצעת, בוודאי מהרשות המחוקקת, לטפל בנושא הזה.

<ארז קמיניץ: הוא מצפה ממנה להגיע לפתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אם תבקשו הארכה של זמן, מה הסיכויים?

זהבה גלאון: מה זה?

זהבה גלאון: עמונה?

<ארז קמיניץ: אני רוצה להגיד משהו, בעקבות ההתבטאויות החריפות של בית-המשפט, אנא טפלו – הרי אנחנו שש שנים בבית-המשפט - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם עשו את זה גם עם הטבות המס והלכנו והבאנו משהו טוב.

<ארז קמיניץ: בסדר, אבל ביקשנו וביקשנו וביקשנו, ובפעם האחרונה בבקשה האחרונה הבהרנו שהרשות המחוקקת נדרשת לעניין והולכת, ופניה לפתרון.

<ארז קמיניץ: האמנו בפתרון, הרשות המבצעת, אנחנו כממשלה מביאים את הפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: האמנת בפתרון - - -

יואב קיש: אורלי, אורלי, אני מקשיב לו.

אורלי לוי אבקסיס: אין פה פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: איזה פתרון יש?

<ארז קמיניץ: פתרון שיהיה בו - - -

יואב קיש: יש לי את אותן שאלות, תני לי רגע לשמוע אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מה הקריטריונים?

אורלי לוי אבקסיס: מה המשקולות שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: זה פתרון משפטי - - -

יואב קיש: אורלי.

<ארז קמיניץ: פתרון כפי שאנחנו רואים בצורה כזאת או אחרת, בוודאי המחוקק סוברני להחליט לשנות את הפתרון בצורה כזאת או בצורה אחרת.

<ארז קמיניץ: הצגנו לפני הכנסת פתרון שאנחנו חושבים שהוא מייצר שוויוניות, שהוא מייצר צדק חלוקתי נכון, עם ניסיון כמה שיותר למנוע את הפגיעה, ויש פגיעה קשה ברשויות הקיימות, אני מבין את זה.

אורלי לוי אבקסיס: איזה צדק אם אין פה משקולות?

<ארז קמיניץ: עכשיו בסופו של דבר אם הכנסת רוצה לשנות שתשנה.

<ארז קמיניץ: הנקודה שאני רוצה להבהיר היא שבית-המשפט העליון רוצה חקיקה, הוא לא רוצה להחליט בעצמו.

יואב קיש: אריאל מהאוצר, שיגיע לפה עכשיו.

<ארז קמיניץ: ההערכה שלי שונה מההערכה של מר ביבס, היא שונה.

<ארז קמיניץ: אני חושב שבית-משפט עליון לא ימהר לקבוע שכולם הם "ערי עולים" ולתת 100% לכולם.

<ארז קמיניץ: ההערכה שלי היא דווקא הפוכה, אבל אני חושב שזה פחות משנה.

<ארז קמיניץ: אני חושב שמי שצריך להחליט איך צריך להתחלק הכסף זה אתם, אתם הרשות המחוקקת, לא בג"ץ צריך להחליט בעניין הזה.

<ארז קמיניץ: אני חושב שגם הוא לא רוצה.

<ארז קמיניץ: הוא רוצה שאתם תעשו את זה.

<ארז קמיניץ: ואני חושב שהגיעה השעה שאתם תעשו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם נכון - - -

יואב קיש: ארז, אני רוצה שתענו לי על שאלה אחת מאוד פשוטה.

יואב קיש: אני אומר ככה, ואני רוצה, מרדכי, שגם אתה תענה לי, המצב הוא כזה, יש פגיעה – וזה לא ברמת-השרון, בסדר?

יואב קיש: את רמת-השרון והפגיעה שם אני שם בצד – יש פגיעה בערים חלשות בתקצוב הזה, עלתה השאלה, ואמר את זה גם ביטן, איך אתם מחלקים.

יואב קיש: אמרנו את זה בבוקר, אמרתם שתביאו תשובה, לא קיבלנו תשובה, קיבלנו כל מיני הצהרות כוונות נקרא לזה, שגם חלקן אולי יכנסו לחוק בצורה כזו או אחרת.

יואב קיש: אני מבין את הבעיה שלכם בלהחליט עכשיו איך זה יראה.

יואב קיש: אני שואל שאלה מאוד פשוטה, הרי אין פה משמעות תקציבית אם אנחנו מפצלים את זה מהחוק.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לנקודה שאמרת שאם נפצל זה לא יעבור.

יואב קיש: אין משמעות תקציבית אם נפצל, וזה יחכה בהליך חקיקה רגיל בוועדת הכספים, שבו נשמע את כולם בצורה מסודרת, שבו נשמע את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מדברת, ונוכל להתייחס ונשמע את הבעיות שלכם.

יואב קיש: אתה אומר לי שזה לא יעבור.

יואב קיש: אני אומר לך שזה חייב לעבור מהסיבה שבסופו של דבר, ובזה אני מסכים אתך, בג"ץ בסוף יתערב.

יואב קיש: אני אומר לך שאם פה נהיה בינואר אחרי קריאה ראשונה בהליך חקיקה בדבר הזה זה הדבר הנכון לעשות.

יואב קיש: אני לא רואה סיבה ללכת למתווה לא ברור, שגוי, עם הרבה סימני שאלה, עם הרבה חורים.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: בגלל שרוצים לגמור כי זה נושא קשה.

יואב קיש: כן, זה נושא קשה.

יואב קיש: כן, יש לנו רשויות חלשות שצריך למצוא להן פתרון.

יואב קיש: למה לעשות את זה בשעתיים עכשיו בדיון?

יואב קיש: אני רוצה שתסביר לי אתה, מרדכי, למה לא לפצל את זה ולפתור את זה אחר כך?

יואב קיש: בבקשה, מרדכי.

<מרדכי כהן: ראשית, ברגע שהנושא לא ייפתר עכשיו צריך להבין את המשמעות.

<מרדכי כהן: בהסכם פנים אוצר בתקציב שאושר בממשלה הכסף התוספתי מיועד למתווה הזה.

<מרדכי כהן: אין את הכסף הזה.

יואב קיש: אז המשמעות שלא יהיה תוספתי אבל לא ייפגע הקיים.

<חיים ביבס: חבר'ה, זה לא נכון.

<חיים ביבס: נו, למה סתם?

<חיים ביבס: מה זה התוספתי?

<מרדכי כהן: חיים, הקשבתי לך קשב רב למרות שהיו דברים שאמרת - - -

<חיים ביבס: אבל זה לא נכון.

יואב קיש: הוא אומר שאם אין קרן ארנונה - - -

<חיים ביבס: זה מה שעבר, זה לא נכון.

יואב קיש: אז לאן ילך התוספתי?

<חיים ביבס: מה שעבר בממשלה זה אותו דבר בדיוק.

<חיים ביבס: היינו כבר בסרט הזה של פיצול.

<מרדכי כהן: לא, לא, לא.

<חיים ביבס: כן, כן, כן.

<מרדכי כהן: זה לא נכון.

יואב קיש: מה שהוא אומר, חיים, סליחה, את הנקודה הזו שווה להבהיר.

<מרדכי כהן: בסופו של דבר זה הסכם פנים אוצר, ואני אסביר.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: את הנקודה הזו שווה להבהיר.

יואב קיש: אומר פה המנכ"ל - - -

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

יואב קיש: אורלי, זה מפריע, נו, כמה פעמים?

יואב קיש: אומר פה המנכ"ל משהו משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: כולם מדברים, אתה פונה אלי.

יואב קיש: אומר פה המנכ"ל משהו משמעותי, הוא אומר שאם לא נשנה את החוק התוספתי לא יגיע לרשויות.

<חיים ביבס: זה לא נכון.

<מרדכי כהן: חד וחלק.

<מרדכי כהן: אני אומר יותר מזה, בהסכם - - -

<חיים ביבס: אני אומר לך, הסברתי גם למה אין באמת תוספתי.

<מרדכי כהן: אבל אתה לא יכול להסביר הסכם פנים אוצר חתום שאומר בצורה מפורשת שתקציב תוספתי עד ל-500 מיליון שקל יהיה בגין הפתרון של העניין הזה.

<מרדכי כהן: לכן לא משנה מה תאמר, חיים, ניתן את הכסף הזה.

<חיים ביבס: בגין הפתרון, בסדר גמור.

<חיים ביבס: הפתרון יכול להיות בכלל מפוצל, זה לא קשור לפיצול החוק.

<מרדכי כהן: רגע, לא.

<מרדכי כהן: לא.

יואב קיש: לא יהיה את הכסף התוספתי.

<מרדכי כהן: אתה לא מקשיב, אנחנו - - -

יואב קיש: לא תהיה פגיעה ב"עיר עולים".

אורלי לוי אבקסיס: למה אי-אפשר לצבוע את הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: שימו את הכסף ברזרבה, מה הבעיה?

אורלי לוי אבקסיס: מה לא יהיה כסף?

אורלי לוי אבקסיס: כמה כספים יש לכם ברזרבות?

אורלי לוי אבקסיס: בוא תגיד, כמה כספים יש בתקציב המדינה ברזרבות.

יואב קיש: אורלי.

יואב קיש: מה שיקרה, לאוצר יהיה עוד כסף כי הוא לא שם אותו, והוא לא יהיה במסגרת הזאת.

<חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, אני חייב הערה.

יואב קיש: רק תן למרדכי.

<חיים ביבס: אנחנו, רק שתדע, מוכנים היום גם ללכת לבג"ץ חזרה.

יואב קיש: בבקשה, מרדכי.

יואב קיש: תן למרדכי להתייחס.

<מרדכי כהן: שלוש נקודות, ובנקודה אחת חיים הפתיע אותי במה שהוא אמר על מענק האיזון, כי התערבבו פה שני נושאים.

<מרדכי כהן: הנה, אני אומר את זה בצורה מפורשת, המאבק לביטול הפלט של 4.5% הוא מאבק של משרד הפנים, אין פה שום דיל.

<מרדכי כהן: ביטלנו ב-2016 פלט של 2% על מענק האיזון יחד עם חברי ועדת הכספים.

<חיים ביבס: ראשי רשויות - -

<מרדכי כהן: תן לי להשלים, חיים.

<חיים ביבס: - - שמאשרים תקציב, והם קיבלו מכתב ממך שאומר להם: חבר'ה, תורידו 4.5%, נו, מה?

<חיים ביבס: לא ממך?

<מרדכי כהן: חיים, אתה רוצה להקשיב?

<חיים ביבס: לא ממני הם קיבלו מכתב.

<מרדכי כהן: אבל אתה רוצה להקשיב?

יואב קיש: חיים, שנייה.

יואב קיש: כן.

<מרדכי כהן: ברצינות.

<מרדכי כהן: בדיוק באותה מידה, זו אותה ממשלה שהחליטה על 2% פלט ב-2016.

<מרדכי כהן: הנה, סיימנו את 2016, יש פלט של 2%?

<מרדכי כהן: אין.

<מרדכי כהן: אותו דבר לגבי 4.5%, על אף שהממשלה החליטה, עדיין לא ויתרנו על המרכיב הזה, זה לא קשור בכלל לסיפור.

<חיים ביבס: אבל זה לא נכון.

<מרדכי כהן: רגע.

<מרדכי כהן: נקודה שנייה למענק האיזון.

<חיים ביבס: כשאתה מוציא הנחיה להכין תקציב פחות 4.5%, המשמעות שזה לא יהיה בתקציב וזה לא ימומש גם ב-2017.

<מרדכי כהן: ברור, כי כרגע זה עדיין לא נסגר, אבל גם 2% היה ובוטל.

<מרדכי כהן: נקודה שנייה לגבי מענק האיזון.

<מרדכי כהן: דווקא אנחנו מאוד לא רוצים להקל על האוצר, כי מה המשמעות לקחת את הקרן הזו ולדבר בקריטריונים ידועים?

<מרדכי כהן: נניח הקריטריונים של מענק האיזון, האוצר יאמר בדיוק מה שחיים ביבס חושש ממנו, תם ונשלם הסיפור של מענק מודל מלא.

<מרדכי כהן: הנה, הקרן ממילא מקצה באמצעות נוסחת מענק האיזון, אז פתרנו את הבעיה.

<מרדכי כהן: לכן התעקשנו, יש מענק איזון, זה סיפור אחד.

<מרדכי כהן: יש קרן, זה סיפור אחר.

<מרדכי כהן: אנחנו נקבע קריטריונים חדשים לקרן, ולכן זה מופיע בצורה הזו.

יואב קיש: מרדכי, נאוה תמשיך את ניהול הישיבה.

יואב קיש: אני הולך לראות שם אצל היושב-ראש - - -

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר הערה, אדוני, אנחנו לא סטטיסטים שלכם, תסגרו את העניינים שלכם ביניכם, בושה - - -

יואב קיש: רוצה לסגור את הישיבה?

זהבה גלאון: כן, תסגור את הישיבה.

יואב קיש: אז אני סוגר את הישיבה.

יואב קיש: אני מקבל את זה.

יואב קיש: אנחנו מכנסים אותה עוד רבע שעה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: היא לא רוצה.

יואב קיש: אתם לא רוצים?

יואב קיש: לא נדבר.

יואב קיש: את רוצה?

נאוה בוקר: תן להם לדבר.

נאוה בוקר: מה זה?

נאוה בוקר: תפתח את הישיבה, תן להם לדבר.

זהבה גלאון: אני רוצה שתגיעו להסדר עם ראשי הרשויות שיושבים כאן.

יואב קיש: בסדר, לא נסגור את הישיבה.

יואב קיש: תנו לנאוה, היא תנהל את זה והיא תדבר אתך ותסגור.

זהבה גלאון: אנחנו הלכנו.

נאוה בוקר: מי ברשות דיבור?

מיקי רוזנטל: ההחלטות לא מתקבלות פה.

אורלי לוי אבקסיס: יהיו הצבעות היום או לא יהיו הצבעות?

זהבה גלאון: לא יהיו הצבעות.

זהבה גלאון: תסגרו את העניינים אתם מולם, איזו בושה.

נאוה בוקר: מי אחרי מרדכי?

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיים ילין פה?

נאוה בוקר: לא.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: אני מוותר.

נאוה בוקר: מוותר.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסי יונה מוותר?

יוסי יונה: אדחה את זה לאחר שיהיה דיון.

נאוה בוקר: מוותר.

נאוה בוקר: אז אין טעם לנהל את הישיבה.

נאוה בוקר: חברים, עוד מישהו רוצה לדבר?

נאוה בוקר: אם לא, אני נועלת את הישיבה.

אחמד טיבי: אני מציע לך להתפטר.

נאוה בוקר: הישיבה נעולה.

בשעה 20: >

משה גפני: אני מחדש את ישיבת הוועדה.

משה גפני: כמה רוויזיות היו?

<שלומית ארליך: שתיים.

רועי פולקמן: שתי רוויזיות על החוק.

<שלומית ארליך: על שני החוקים.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אתם רוצים לנהל את הישיבה, תנהלו את הישיבה.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לא להרעיש.

משה גפני: בקשת רביזיה על סעיף 89(5).

<קריאות: - - -

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: ירים את ידו.

יואב קיש: רגע, יש לך רוב?

מיקי רוזנטל: על הטבות המס, אחמד.

משה גפני: מי נגד?

יואב קיש: ביטן, תרים.

<קריאות: - - -

משה גפני: מה החגיגה פה?

משה גפני: בעד – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: שקט.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר ככה.

משה גפני: על סעיף 171(7) הוגשה בקשה לרביזיה.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

יואב קיש: ביטן, נגד.

יואב קיש: בעד – מיעוט

יואב קיש: נמנעים – אין

משה גפני: 8 נגד.

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

יואב קיש: מילא אתה מדבר חזק, אבל אתה גם לא שומע.

משה גפני: אנחנו ממשיכים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לברך על החוק הזה את שרת התרבות והספורט מירי רגב ואת שר האוצר משה כחלון על עבודה נפלאה שהם עשו, ואני חושב שהחוק הזה בסופו של דבר הוא סביר והוגן לטובת כל הצדדים.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מודה ליושב-ראש הוועדה - -

משה גפני: שנתן לך לנהל את הישיבות.

מכלוף מיקי זוהר: - - שנתן בי אמון לנהל את הישיבות, ובלבד שלא ידון בנושא הימורים.

רחל עזריה: ונמסור לעם ישראל שתמיד עדיף לא להמר.

מיקי רוזנטל: אדוני, אפשר לבקש שלא יעמדו פה, זה בלתי אפשרי.

משה גפני: רבותי, אני מבקש להפסיק לעמוד פה.

משה גפני: אם אפשר ללכת לצדדים, זה באמת ממש מפריע.

משה גפני: לסגור את הדלתות, דוד.

מיקי רוזנטל: בקיצור, אין בחירות.

יצחק וקנין: לא כל כך מהר ילכו לבחירות, רק הכיסא אגדל ממך.

יצחק וקנין: אם זה היה בעוד שנתיים אני מסכים אתך לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, אבל לא יצרו משקולות.

משה גפני: רבותי, אני מבקש להציע, לאחר התייעצויות שקיימנו בין חברי הכנסת, חברי הוועדה לבין ראשי הרשויות שההגדרה של קרן הארנונה נוגעת להם ולאחר שהייתה הסכמה עם משרדי הממשלה יהיו כמה פרטים, אבקש אחרי זה לנסח את זה יותר ברור בהחלטה.

משה גפני: הסכמנו כדלהלן: הדבר הראשון, אנחנו נקבע את מה שאמרתי שבו כאשר יהיה סיום של הנושא הזה יהיה אפשר להאריך את זה על-ידי ראש הממשלה, שר הפנים ושר האוצר.

משה גפני: במציאות שעליה אנחנו מדברים יש חשש, לדעתי לא מוצדק, שבו בשנים הראשונות עלול להיות מצב שבו רשויות ייפגעו.

משה גפני: ההערכה של כולנו, של חברי הכנסת שלא יקרה דבר כזה.

משה גפני: אבל ראשי הרשויות אמרו:

משה גפני: חשש – תכף נדבר על ההמשך – אבל קודם כול היה חשש שייפגעו באופן כזה שייגרם להם נזק ואז הסכמנו למצב שבו 75%, לא 50% כפי שהוצג כאן, אלא 75% ילכו לתיקון עיוותים.

משה גפני: כלומר, רשות מקומית שתיפגע יתווסף לה תקציב כדי לתקן את העיוות, כאשר ייווסף לשנתיים הראשונות כסף תוספתי כדי לממש את ההחלטה הזאת, 35 מיליון ב-2017.

באסל גטאס: כמה?

מיקי רוזנטל: 35 מיליון.

באסל גטאס: מיליון?

משה גפני: 35 מיליון בשנת 2017 תוספת.

משה גפני: אנחנו מדברים על קרן של חצי מיליארד שקל, יהיו 35 מיליון נוספים ב-2017 אם יקרה דבר כזה - - -

אוסאמה סעדי: זה על ה-500 מיליון.

משה גפני: על ה-500, אם יקרה דבר כזה יתווסף הכסף הזה, ואותו דבר ב-2018.

מנואל טרכטנברג: בתיקון עיוותים הכוונה היא לאובדן הכנסות?

דוד ביטן: לא, קודם כול התקציב יהיה עוד 35 מיליון.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להבין את המושג תיקון עיוותים.

מיקי רוזנטל: אובדן הכנסות.

מנואל טרכטנברג: אובדן הכנסות כתוצאה מהשינוי?

יואב קיש: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מצלמים מצב?

מנואל טרכטנברג: זאת המשמעות?

משה גפני: אם את רוצה לדעת את עמדתי, אין צילום מצב.

משה גפני: יש מצב הרבה יותר טוב.

משה גפני: העובדה היא שיהיו רשויות מקומיות שעד היום לא קיבלו כלום ומתגלגלות עם תקציב בלתי אפשרי, הם יקבלו תוספת, הרבה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: מי מחליט כמה ולפי מה?

משה גפני: יש קריטריונים.

זהבה גלאון: אדוני, ואם יהיו רשויות שגם אחרי התוספות תיפגענה?

משה גפני: יש יותר כסף במערכת הזאת ממה שהיה לפני החוק, אחרי החוק יהיה יותר כסף, יקבלו את זה הרשויות החלשות.

משה גפני: יש את הנושא של קליטת עלייה.

משה גפני: אנחנו מבטלים את הנושא של "עיר עולים", יש קריטריון לקליטת עלייה, אני מציע שזה יעמוד על 15% בעיר שקולטת עלייה.

<קריאה: הסיכום עם יושב-ראש הקואליציה היה 20%.

<יאיר רביבו: אתה אמור להוסיף 5 שנים כדי לתפוס את העלייה הרוסית.

<יאיר רביבו: מה זה 15 שנה?

<יאיר רביבו: מי עלה לארץ ב-15 שנה האחרונות?

<קריאה: 15%.

<קריאות: - - -

<יאיר רביבו: אבל כתוב שם 15 שנה שעלו לארץ.

<יאיר רביבו: מי עלה לארץ ב-15 שנה האלו?

<יאיר רביבו: הצרפתים והאמריקנים.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: יאיר, תגיד לי, אתה חושב שאני חבר עיריית לוד.

<יאיר רביבו: לא, תרשום - - -

משה גפני: מה זה תרשום?

משה גפני: אני בעל הבית פה.

משה גפני: כשאני בא אליך לעירייה תגיד לי תרשום.

משה גפני: פה אתה אומר לי תרשום?

<יאיר רביבו: מי עלה לארץ ב-15 שנה האחרונות?

<קריאות: - - -

דוד ביטן: עד 15 שנה.

דוד ביטן: עד.

<יאיר רביבו: מי עלה?

דוד ביטן: עד.

<יאיר רביבו: עד?

<יאיר רביבו: זה עוד יותר גרוע.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שאני אבין, רק הרוסים נחשבים עולים?

<יאיר רביבו: לא, 25 שנה.

אורלי לוי אבקסיס: כי אתה מבטל עכשיו את אלה מצד אחד - - -

<מרדכי כהן: יאיר, 330,000 איש עלו.

רחל עזריה: ירושלים קלטה עלייה.

<קריאות: - - -

רחל עזריה: ירושלים קולטת עלייה.

עודד פורר: גם בלוד יש עולים.

עודד פורר: גם בלוד הגיעו עולים ב-15 שנה אחרונות.

עודד פורר: יש את העלייה של שנת 1990.

רחל עזריה: בטח שכן.

<יאיר רביבו: אבל למה לא לעשות - - -

עודד פורר: כי אתה לא יכול לתת תוספת לעולים חדשים על 25 שנה אחורה במקרה הזה.

<יאיר רביבו: למה לא?

עודד פורר: כי אנחנו רוצים לעודד עלייה חדשה.

<קריאות: - - -

משה גפני: אני המחוקק.

<יאיר רביבו: בוא תגיד לי כמה יישובים - - -

עודד פורר: אתה מקבל פר-ראש.

<יאיר רביבו: 10% מיישובה.

עודד פורר: לא 10% מיישובה.

<קריאות: - - -

עודד פורר: הרב גפני, זה לא 10% מיישובה.

<בני ביטון: זה מעוות.

<בני ביטון: איזה דבר זה?

<בני ביטון: בוא הנה, יאיר צודק, מי נקלט לפני 15 שנה?

<יאיר רביבו: אף אחד.

<בני ביטון: על מה אתם מדברים בכלל?

<בני ביטון: שטויות.

<יאיר רביבו: ולא רק על זה, 10% מהיישוב.

<בני ביטון: מה אתם מדברים שטויות?

<יאיר רביבו: בני, 10% מהיישוב.

<בני ביטון: אף אחד לא נקלט.

<בני ביטון: אף אחד לא יגיע, גם נתניה לא תגיע.

<יאיר רביבו: אתה יודע כמה זה 10% מהיישוב?

עודד פורר: זה לא יהיה 10% מהיישוב, זה לא הסיכום.

<בני ביטון: מה, אתם משוגעים?

<בני ביטון: נפוצץ את הכול.

<בני ביטון: תצביעו ותלכו לבג"ץ.

<בני ביטון: שלא יבלבלו את המוח.

<קריאות: - - -

עודד פורר: זה לא 10% מהיישוב, זה מה שכתוב במסמך שלכם.

<בני ביטון: אני לא רוצה.

<בני ביטון: שיפוצצו את זה, שלא יבלבלו לי את המוח פה.

עודד פורר: כתוב שזה 10% - - -

<קריאות: - - -

<בני ביטון: ביטן, הנה, אני אומר לך, לך לבג"ץ, לך לבג"ץ, לא רוצים את החוק הזה.

משה גפני: רבותי, בני.

משה גפני: בני, על מה עכשיו הייתה ההתעצבנות?

<בני ביטון: לא רוצה.

<בני ביטון: 15 שנה על עולים.

<בני ביטון: אין עיר במדינת ישראל.

משה גפני: אני לא אמרתי את זה.

<בני ביטון: אמרת את זה.

משה גפני: הייתה טעות.

<בני ביטון: זה מה שרשום בקריטריונים.

משה גפני: טעות.

משה גפני: לא אמרתי את זה.

<קריאות: - - -

משה גפני: בני, אני למדתי בישיבה, אז לפעמים אני טועה בעברית שלי, לא כמוכם, אתם למדתם באוניברסיטה.

<בני ביטון: אה, אתה אלוף.

<בני ביטון: אתה אלוף אתה.

<קריאה: אם אתה לוקח על עצמך טעות של אחרים שהם כתבו את המספר.

משה גפני: תאמין לי, עם הטעויות של אחרים תכף אני אגיד לך מה אני עושה.

<קריאות: - - -

משה גפני: לא מדובר על 15 שנה.

<קריאה: והקופה תישאר אצלם.

<בני ביטון: ברור, ואללה הקופה אצלכם.

<קריאה: תשלמו פר-ראש, רביבו.

<יאיר רביבו: ברור, לא מבינים.

<קריאות: - - -

משה גפני: זה טעות.

משה גפני: זה לא יהיה.

<קריאה: עודד, זה פר-ראש.

<קריאות: - - -

<בני ביטון: אדוני היושב-ראש, הקריטריון של עולים לא רלוונטי מכיוון שהוא התבטל בבג"ץ, צריך ללכת על מה שאמרת מלכתחילה.

משה גפני: בסדר, דיברתי על האחוזים.

<קריאות: - - -

<חיים ביבס: אין חוק, הוא מת החוק.

עודד פורר: עכשיו עושים חוק, מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא עושים חוק עלייה, עושים חוק קרן צמצום פערים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא האנשים היחידים במדינה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: די כבר, מספיק.

עודד פורר: עיר קולטת עלייה, אולי התבלבלת, אבל גם בחוק שלך זה מופיע, אז כדאי שתקראי גם מה את כותבת.

אורלי לוי אבקסיס: הרי הסיבה שבגללה עזבתי זה בגלל שאכפת לכם רק מהעלייה הרוסית.

אורלי לוי אבקסיס: פה אתם פולטים את האתיופים, כי מ-1989 מה עם העלייה הקודמת של האתיופים?

עודד פורר: תמשיכי להגיד שקרים.

עודד פורר: אולי תמשיכי להגיד שקרים, אבל ב-15 שנה האחרונות מה שהגיע אלו עולים מאתיופיה.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, אתם נורמליים?

אורלי לוי אבקסיס: אתה כמנכ"ל משרד הקליטה לא מימשת תקציבים של אתיופים.

אורלי לוי אבקסיס: אני הוכחתי את זה לך בספר.

עודד פורר: זה עולים מאתיופיה, ושוב ראית שאת לא קוראת נכון.

אורלי לוי אבקסיס: הוכחתי לך בספר בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך משהו.

עודד פורר: תקראי נכון, ולא למדת.

עודד פורר: אבל תקציב מחויב זה תקציב ביצוע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה כמנכ"ל משרד קליטה לא עשית מיצוי של תקציבים לאתיופים.

עודד פורר: זה שתגידי שקרים לא ילך.

עודד פורר: לך ילך לך השקרים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: תתביישו לכם.

עודד פורר: לא ילך לך.

אורלי לוי אבקסיס: זה בספר התקציב האבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אלו נתונים של האוצר.

עודד פורר: אבל לא ילך לך, זה לא בספר התקציב האבוד.

עודד פורר: זו טעות שהראיתי לך.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד אלף פעמים לא, אני אגיד לך אלף פעמים - - -

עודד פורר: כי את לא יודעת לקרוא תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת לקרוא תקציב?

עודד פורר: תלמדי לקרוא תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: לך תלמד לנהל משרד.

עודד פורר: תלמדי לקרוא תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: לך תלמד לנהל משרד.

עודד פורר: תלמדי לקרוא תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד שלכם הכי בעייתי מכל המשרדים בתחום תקציבים.

עודד פורר: תלמדי לקרוא תקציב, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: למדתי אותו.

עודד פורר: כשתלמדי לקרוא תקציב אני אנהל אתך שיחה.

אורלי לוי אבקסיס: למדתי והבנתי איפה הייתי.

עודד פורר: כשתלמדי מה ההבדל בין עודפים מחויבים לעודפים נדבר אתך.

אורלי לוי אבקסיס: למדתי וגם אני יודעת, אנחנו לא משרתים שלכם, נקודה.

משה גפני: אורלי.

עודד פורר: כשתלמדי תקציב אני אדבר אתך.

אורלי לוי אבקסיס: עיירות הפיתוח לא ישלמו רק על עלייה רוסית.

משה גפני: אורלי.

משה גפני: עודד, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: יש עליות נוספות חלשות ביותר.

משה גפני: אורלי, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: באמת, מה זה?

משה גפני: עודד, מספיק.

משה גפני: דוד, בבקשה.

דוד ביטן: ישראל ביתנו היום – טוב, בסדר.

עודד פורר: מזל שהליכוד רגוע.

בצלאל סמוטריץ': לאורלי יש חמש מפלגות כבר, היא עוד לא החליטה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הולכת לבד.

אורלי לוי אבקסיס: אני הולכת לבד.

רחל עזריה: בשביל מה זה היה טוב?

רחל עזריה: די, אנחנו רוצים לטפל בסיפור האמיתי, חאלס.

יצחק וקנין: יש לכם לילה ארוך.

יצחק וקנין: יש לנו לילה ארוך, חבר'ה.

אורלי לוי אבקסיס: הם דואגים לעמונה ולא לדימונה.

<קריאות: - - -

משה גפני: אורלי, די.

רחל עזריה: נטפל ברשויות המקומיות.

<שלמה ללוש: יש מעלה-אפרים ויהודה ושומרון שאף אחד לא זוכר אותם.

משה גפני: אדוני, אני מבקש להפסיק.

משה גפני: די.

משה גפני: מי שלא רוצה, מי שלא מוצא חן בעיניו.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': מי אתה?

<בני ביטון: ראש מועצת מעלה-אפרים.

בצלאל סמוטריץ': ולכן מה?

משה גפני: בני.

משה גפני: דוד, בבקשה.

רחל עזריה: מעלה-אפרים הם המצביעים.

משה גפני: אני לא עובר לליכוד.

<קריאה: למה?

<קריאה: אנחנו כן רוצים?

<בני ביטון: למה?

<בני ביטון: אבל הם רוצים אותך בחמישייה הפותחת.

<קריאה: נקבל אתכם.

משה גפני: דוד.

דוד ביטן: בהמשך למה שהיושב-ראש גפני אמר, אני רוצה להדגיש שנוסחת ההחזרה עולה ל-75%.

אורלי לוי אבקסיס: ואז נקלוט את האתיופים.

<קריאה: די, הבנו.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: העוזרים, רוצים להסביר לה בדיוק את הכול, אז תצאו החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: גם אתה רוצה לשמוע את זה.

דוד ביטן: אני רוצה, אבל אחרי שנדבר.

<קריאה: הקצאה.

<קריאה: לא החזרה, הקצאה.

דוד ביטן: לא, החזרה אולי של 75%.

אורלי לוי אבקסיס: ביטן, אתה גם רוצה לשמוע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: האתיופים לא נחשבים עולים.

אורלי לוי אבקסיס: לפי ההגדרה של משרד הקליטה האתיופים לא נחשבים עולים.

דוד ביטן: מה אתם מדברים?

דוד ביטן: ההחזרה עולה ל-75%.

דוד ביטן: מה זה הקצאה?

<קריאה: ההקצאה, ההקצאה, דוד.

משה גפני: יש בשיקול הדעת.

דוד ביטן: יש החזרה ויש הקצאה.

דוד ביטן: ההקצאה הייתה 60%, נכון?

דוד ביטן: לא ההחזרה הייתה 60%.

<קריאה: ההקצאה הייתה 60%, העליתם אותה ל-75%.

משה גפני: ההקצאה 75%.

משה גפני: בהקצאה העלינו ל-75%.

דוד ביטן: אז זה יותר גרוע, מה?

יוסי יונה: מה יותר גרוע?

משה גפני: 75% זה תיקון עיוותים.

אורלי לוי אבקסיס: 75% למה?

יואב קיש: מהכסף של ההקצאה 75% הולך - - -

יוסי יונה: מהקרן.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: מה שצריך להדגיש, רבותי - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זה עולים?

משה גפני: בוא, הנה, אני לא מבין אותך, היא מדברת בלי רשות ואתה מנהל אתה דיאלוג.

דוד ביטן: מי מדבר?

משה גפני: כאילו אתם נמצאים פה באיזה בית-קפה.

דוד ביטן: מה זה הישיבה הזו?

משה גפני: אתה לא יכול לענות לה, אסור.

<מרדכי כהן: לא עונה לה.

דוד ביטן: אתה עונה לה אז היא ממשיכה.

משה גפני: אסור.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו פה צריך לשאול את השאלות המהותיות.

משה גפני: לא, לא.

דוד ביטן: בסדר, תנו לנו לדבר.

דוד ביטן: אתם לא יודעים מה סיכמנו בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, אני יוזמת של החוק.

דוד ביטן: את לא יוזמת, את הצטרפת לחוק של הממשלה.

דוד ביטן: את לא יוזמת.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אנחנו עבדנו על החוק הזה ממתי?

דוד ביטן: כן, מה שאת שומעת.

דוד ביטן: את הצטרפת זה הכול, מה את יוזמת?

אורלי לוי אבקסיס: משנה שעברה.

אורלי לוי אבקסיס: מלפני שנה, עוד לפני שבנו את תקציב ההסדרים.

דוד ביטן: באמת, מה זה הדבר הזה כל פעם את יוזמת.

דוד ביטן: את לא יוזמת, אוקיי?

משה גפני: אורלי, זה רציני?

דוד ביטן: זה חוק של חוק - - -

משה גפני: אורלי, זה רציני מה שאת עושה עכשיו?

דוד ביטן: את הצטרפת.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה.

משה גפני: אבל אם זה חשוב לה אנחנו לא מחוקקים את זה.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: לא נותנת לאף אחד לדבר, איזה דבר זה.

אורלי לוי אבקסיס: תעוותו את זה על הדרך.

דוד ביטן: לא, לא נעוות.

דוד ביטן: זה חוק של הממשלה, וביקשתם להצטרף, זה הכול, זה היה בדיוק העניין.

משה גפני: נכון, ומזה - - -

דוד ביטן: תפסיקו לעוות את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: העברנו חוק במליאה.

דוד ביטן: העברתם טרומי והצטרפתם לפה, זה הכול.

דוד ביטן: מה?

אורלי לוי אבקסיס: נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה הייתם עושים עם חוק כזה שתמכתם בו?

דוד ביטן: שום דבר לא היינו עושים, מה?

דוד ביטן: הוא ביקש להצטרף, אמרנו לו בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה חוק שעבר בתמיכת המליאה.

דוד ביטן: אל תעשו מזה עניין כזה גדול.

משה גפני: מה את רוצה עכשיו?

דוד ביטן: את רוצה לתת לי לדבר או לא?

משה גפני: אורלי, את רוצה להדליק משואה בגלל שזה החוק שלך?

משה גפני: אני אסדר לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתהיה לי שליטה על התוכן שלו כי זה חוק שלי.

משה גפני: לא, אין שליטה.

אורלי לוי אבקסיס: ושלא יהפכו אותו - - - את המפלגות בקואליציה.

<קריאה: אם הוועדה תמליץ לעניין המשואה אני אצטרף.

משה גפני: אתה מצטרף?

משה גפני: בבקשה, דוד.

מיקי רוזנטל: אבל בתנאי שהיא תקריא את הטקסט ברוסית.

מיקי רוזנטל: מכיר אתכם.

משה גפני: דוד.

דוד ביטן: במקום שש שנים שהיום החוק מתכוון לשש שנים, אבל - - -

<קריאה: אני מבין שיש לכם בעיה עם השפה הזאת, אבל מה לעשות, יש 1.5 מיליון דוברי רוסית בישראל.

נאוה בוקר: די, לא חייבים להגיב על כל דבר.

רחל עזריה: די, נו.

מיקי רוזנטל: - - - אהובים, חאלס, בוא נתקדם כבר.

אורלי לוי אבקסיס: גם האתיופים.

משה גפני: ממש לא רצינית ההתנהלות הזאת, באמת.

נאוה בוקר: ממש, ומה עם התימנים?

נאוה בוקר: יש גם עליות מתימן.

משה גפני: אנחנו מדברים על דבר גורלי לרשויות, בעיקר לרשויות החלשות.

זהבה גלאון: עוד מחפשים אותם.

משה גפני: אז כל הזמן מדברים על בדיחות?

דוד ביטן: במקום שש שנים העסק יעבור לשמונה שנים.

דוד ביטן: אפשרות ההארכה של השרים לעשר שנים.

דוד ביטן: כהן, אנחנו מדברים על 5-1, נכון?

<מרדכי כהן: כן.

דוד ביטן: לגבי 5-1, במקום שהחלוקה תהיה שיורד 100% בשנה ראשונה, 95% בשנייה, 90% בשלישית, 85% ברביעית, ואחר כך זה יורד באופן תלול.

דוד ביטן: נעשה שבשנה החמישית 80%, ובשנה שישית 75%, ואחר כך תהיה ירידה תלולה.

<קריאה: רק תכניס מדד פריפריאלי אחד.

דוד ביטן: רגע, עוד לא התייחסתי למדדים, נו, באמת.

דוד ביטן: זה לגבי הקריטריונים של ההקצאה, של ההפחתה.

<קריאות: - - -

<חיים ביבס: שנייה, חברים, תנו לו לסיים את ההצעה, אחר כך.

משה גפני: תמשיך, דוד.

דוד ביטן: דבר נוסף, אפשר יהיה להוסיף שנתיים, זה מה שסיכמתי, ואז נראה מה עושים עם השנתיים האלה.

זהבה גלאון: אבל מה קורה אחרי שמונה שנים לרשויות שאין להן יכולת החזר והן רחוקות והן מנותקות והן בסוף העולם?

דוד ביטן: אז אני אסביר לך.

דוד ביטן: היום רשויות מקבלות בדרך כלל, בעיקר ערי פיתוח, גם יש ערים חזקות כמו רמת-השרון, הוד-השרון, לגביהן יש בכלל ירידה תלולה.

דוד ביטן: אחרת כל מה שיורד להן עובר לחלוקה השנייה.

משה גפני: אבל גם בהן לא פוגעים באופן דרסטי.

דוד ביטן: לא פוגעים במכה אחת, אבל אצלם הירידה יותר תלולה, ואז זה עובר, מתחלק בעצם לעיירות הפיתוח, וגם לערבים וגם לכולם, לאלה שזקוקים לזה.

דוד ביטן: כל העיקרון הוא שהכסף לא מתחמק, אלא הוא עובר לקרן ואז הקרן מחלקת לפי המדדים שקבעו – הנושא של מדד חברתי, הנושא של מדד פריפריאלי, הנושא של עולים, וכו'.

דוד ביטן: ואז בעצם הם מקבלים את הכסף הזה בחזרה, אומנם לא מה שיש היום, עשרות רשויות שמקבלות את העולים, אלא כמעט כל הרשויות בישראל שעובדות על 5-1 וכל הדברים האלה.

זהבה גלאון: אבל מה עם המשקולות?

זהבה גלאון: לפי איזה משקולות?

זהבה גלאון: מה זה חשוב המדדים?

זהבה גלאון: מה עם המשקולות?

דוד ביטן: אני אסביר.

דוד ביטן: חצי מיליארד שקל - - -

באסל גטאס: דוד, בשנה הראשונה - - -

משה גפני: רגע, תנו לו לסיים, זהבה.

משה גפני: באסל, דקה, תן לו לסיים.

באסל גטאס: לא דיברתי כל הערב, תן לי.

באסל גטאס: דוד, אם ההפחתה לשיטתך 90% בשנה הראשונה מביאה כסף לרשויות של 50 מיליון, אז כמה הקרן?

זהבה גלאון: לקרן.

דוד ביטן: הקרן היא חצי מיליארד.

דוד ביטן: הכול, הכול.

באסל גטאס: הכול מההתחלה היא חצי מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

דוד ביטן: אה, לא.

דוד ביטן: לא הקרן שמחלקת לכולם.

דוד ביטן: יש חצי מיליארד בקופה.

מנואל טרכטנברג: בסוף הדרך.

באסל גטאס: כמה מחלקים בשנה הראשונה?

אורלי לוי אבקסיס: אחרי סוף תקופה, אחרי שמונה שנים.

דוד ביטן: יש חצי מיליארד בקופה, נכון?

<קריאה: להסביר?

דוד ביטן: תסביר שיהיה ברור.

<קריאות: - - -

משה גפני: לא, לא יהיה דיון כזה.

משה גפני: עודד, אני מבקש שלא יהיה דיון כזה.

עודד פורר: בוא, הנה, אני לא מדבר בדיון הזה, אתה כל הזמן צועק עלי, מה קרה לך?

משה גפני: אני לא צועק עליך, להפך.

משה גפני: אני מבקש.

מנואל טרכטנברג: - - -

משה גפני: רגע, מנו.

משה גפני: מי שירצה רשות דיבור יקבל, יש לנו את כל הלילה.

משה גפני: אני רק מבקש - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה גפני: אורלי, אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: דוד, לא לענות.

דוד ביטן: הוא יסביר.

משה גפני: בסדר, אני מבקש.

דוד ביטן: רק בקשה קטנה יש לי לגבי האתיופים, שמעתי את הנושא של האתיופים.

יוסי יונה: העולים מאתיופיה.

דוד ביטן: העולים מאתיופיה, בסדר.

דוד ביטן: צריך לדעתי רק לגבי העולים מאתיופיה להחריג ולתת להם – מי שיש לו עולים מאתיופיה זה נספר מראש.

מיקי רוזנטל: כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

דוד ביטן: לא משנה כמה שנים הוא יושב.

דוד ביטן: זה לא מפריע, אין הרבה עולים מאתיופיה.

עודד פורר: מזל שסיכמנו מראש.

עודד פורר: זה מה שסיכמנו מראש, דוד.

עודד פורר: זה מה שסוכם.

יוסי יונה: הערה לעניין של העולים.

<קריאות: - - -

משה גפני: אני נותן לך, אבל תן לי רגע להגיד.

באסל גטאס: יש לנו כמה עולים מאתיופיה בכמה יישובים ערביים.

דוד ביטן: זה יוצר איזשהו הסדר.

משה גפני: דוד, מספיק.

משה גפני: אני נותן, יש לי בקשות דיבור, תקבלו.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד - - -

<בני ביטון: הרב גפני, לנו יש גם 3,000 מהקהילה העברית, גם תכניס אותם, הם דומים לאתיופים, אותו דבר.

איתן ברושי: הכושים העבריים.

<קריאה: אני יש לי חצי עיר טוניסאים.

<מרדכי כהן: לא נחשב.

משה גפני: מוטי, תרשום, חצי מהעיר טוניסאים.

<מרדכי כהן: זה לא נחשב.

<קריאה: לי יש עלייה בדואית מרהט.

מיקי רוזנטל: למישהו יש דחלילים בגינה גם?

משה גפני: אני מבקש לפני שאני מאפשר, יוסי, אתה מקבל.

משה גפני: עודד, ביקשת?

זהבה גלאון: אבל אני שאלתי שאלה.

משה גפני: זהבה, אני אאפשר.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד שבפנינו עומדת הכרעה, אני אומר לפני אלה שמתבטאים בעניין הזה.

<קריאות: - - -

משה גפני: למה מדברים שם?

משה גפני: אני פשוט אוציא אנשים.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: באמת.

משה גפני: אנחנו יכולים לעשות את הדבר הקל ביותר, מה זה העסק שלי?

משה גפני: למה אני צריך להסתכן עם החלטות מהסוג הזה?

משה גפני: אני מצביע נגד, תעשו מה שאתם רוצים, הכול בסדר.

משה גפני: אני צריך בדיוק את הנוסחה עם המשקולות, עם הכול מושלם, ואני מצביע נגד, לא רוצה את החוק הזה.

משה גפני: אני רק רוצה שכולם ידעו, עם כל הכבוד, אני נמצא פה הרבה מאוד שנים, יש מצבים שבהם אתה צריך לקבל הכרעה.

משה גפני: ומה שעומד בפנינו זה אחד משתיים: או לא לעשות את הדבר המושלם, זה באמת לא דבר מושלם, אני מודה; או שאתה לא עושה מכיוון שזה לא מושלם וצריך משקולות, ולך תדע מה יהיה וכל הדברים האלה.

משה גפני: ואני יוצא איש נחמד מאוד, אני בא לבית-הכנסת אחרי התפילה, אני אומר לחבר'ה: הלכתי נגד הממשלה, אני לא אתן שיפגעו בדימונה, לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: אחרי התפילה אני אומר את זה.

רחל עזריה: בדימונה.

<בני ביטון: בדימונה.

רחל עזריה: בטח.

משה גפני: ואחרי זה אין חוק בגלל שהקול שלי הוא הקול המכריע.

משה גפני: אין חוק.

משה גפני: יש סיכון, לא בטוח, אבל יש סיכון שכתוצאה מזה שאין חוק הממשלה לא מוסיפה 200 מיליון, ולא את ה-70 מיליון שעליהם דיברנו, לא עושים את החוק.

הפנים יגיד: אני לא רוצה להיות האיש המושלם, אני רוצה להיות האיש שעושה את המעשה הנכון לעת הזאת.

הפנים יגיד: כל הדיבורים מסביב הם דיבורים יפים, גם צודקים, זה עומד על לשון המאזניים.

הפנים יגיד: אני מבקש אם אפשר לקצר.

באסל גטאס: אבל, אדוני היושב-ראש, מרדכי אמור לענות על השאלה שלי.

משה גפני: בסדר, הוא יענה, יש לנו את כל הזמן שבעולם.

זהבה גלאון: גם על השאלה שלי.

משה גפני: הבאתי תפילין, אין לי בעיה, אני אתפלל פה שחרית.

באסל גטאס: שאלתי כמה מחלקים.

דוד ביטן: הנה, הוא יסביר.

באסל גטאס: אבל, אדוני, אכפת לי מאוד שאתה – שוב אני אחזור על השאלה, כי אתה אדם מאוד חכם ונבון.

משה גפני: זה לא קשור.

באסל גטאס: ואתה בטח לא תרצה שאף אחד ימרח אותנו.

דוד ביטן: אבל הוא יסביר.

באסל גטאס: ההחלטה הייתה להקים קרן של חצי מיליארד שקל.

משה גפני: בסדר.

באסל גטאס: אני שואל, בטבלת ההפחתות הקיימת עכשיו, כפי שהקריא אותה ביטן, כמה כסף יעמוד לרשות הקרן בשנה הראשונה?

משה גפני: תרשום את השאלה, אתה תענה לכולם.

משה גפני: בבקשה, יוסי.

יוסי יונה: הערה לעניין של העלייה.

יוסי יונה: מאוד מאוד פשוט.

יוסי יונה: על-פי ההגדרה של משרד הקליטה, ואתה היית מנכ"ל משרד הקליטה בזמנו, ההגדרה הייתה 1989 ומעלה זה נחשב כעולה.

יוסי יונה: כל מה שאורלי אומרת, ובצדק רב, כדי שלא - - -

<מרדכי כהן: לא, זאת לא ההגדרה.

יוסי יונה: רגע, תדבר אחר כך, בבקשה.

יוסי יונה: כל מה שאורלי אומרת, ובצדק רב, אם הקריטריון של עלייה נכנס פנימה הבה ונוריד אותו ל-85% משום שאז הייתה עליית משה ואחר כך שלמה, כדי שגם - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אני חיה בשלום לגמרי עם מה שאמר ביטן לגבי הקריטריון של עולים חלשים, מה לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: העולים מהעדה האתיופית זקוקים לקצת יותר שירותים מהעיר המקומית, ולכן הם נדרשים להוציא יותר כסף.

<מרדכי כהן: אנחנו הסכמנו על 15 שנה.

יוסי יונה: אני מסכים אתך.

אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה, רעננה שיש לה עולים מארצות-הברית לא צריכה להוציא להם כסף.

יוסי יונה: רגע, בסדר.

יוסי יונה: לא סיימתי, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: לכן צריך לעשות דיפרנציאליות בסוג העלייה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, לא סיימתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא חייב שנים.

<מרדכי כהן: אני אוכל להתייחס ולהציג, הרב גפני, את ההסכמות בעניין הזה?

אורלי לוי אבקסיס: - - - אני אחיה עם זה בשקט.

<מרדכי כהן: הרב גפני, אני אוכל להציג את ההסכמות בעניין הזה?

יוסי יונה: רק רגע.

<מרדכי כהן: אני אוכל להציג את ההסכמות בעניין הזה, אז יהיו פחות שאלות.

יוסי יונה: רק לסיים את ההערה הזאת.

משה גפני: בבקשה.

יוסי יונה: ועל כך יש להוסיף – וזה תבחין נוסף, שעל פניו מקובל גם על משרד הפנים – שבתוך העליות יש מה שנקרא עליות מארצות מצוקה למול עליות מארצות רווחה.

יוסי יונה: זה גם יהיה תבחין נוסף, זה מאוד מאוד פשוט.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: זהבה גלאון.

יואב קיש: יש לי משפט אחד, לא נאום.

משה גפני: תבקש ממנה אז תוכל להגיד משפט.

משה גפני: יואב קיש, משפט.

יואב קיש: אני רק רוצה להגיד שנלך למתווה הזה כמו שאמר הרב גפני בהסכמת ראשי הרשויות שלנו, שהם אלה שבאמת נפגעים במיידית מהעניין הזה, ודאגנו לפחות במתווה שהציג ביטן שזה לא יקרה.

יואב קיש: אני רוצה רק להגיד עוד דבר אחד – גם שאלתי את מרדכי, גם דחינו את זה, שיהיה ברור, וגם לפרוטוקול – שהקריטריונים שייקבעו הם לפי הקיימים כיום ולא מה שייקבע בעתיד.

יואב קיש: זאת אומרת, 5-1 ייקבע לפי מה שנמצא לנו היום בקריטריונים של הערים.

יואב קיש: אני אומר את זה לפרוטוקול.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: זהבה גלאון.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם הם עלו במצב הכלכלי?

יואב קיש: גם אם הם יעלו זה לא ישפיע.

<מרדכי כהן: זאת אומרת, מה שאמר חבר הכנסת יואב קיש, שנוסחת ההחזרה לא מתעדכנת, לפי נתוני 2016 זה מה שקובע את השנים.

יואב קיש: בדיוק.

<קריאה: גם אם הרשות עולה?

יואב קיש: כן, שמעת.

יואב קיש: לא מתעדכנת.

דוד ביטן: אם הוא עלה ב-2016 עדיין יהיה לפי 2015.

דוד ביטן: 1 בינואר 2016.

<מרדכי כהן: בדיוק.

<מרדכי כהן: כי זה מתפרסם ב-2016.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: זהו, גפני, זה מה שהיה חשוב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: זהבה.

דוד ביטן: - - -

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – ביטן, תרשה לי.

זהבה גלאון: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: דוד, זהבה מדברת, באמת, לא נגמור את העניין הזה?

משה גפני: יש לנו אחרי זה את הנושא של מיסוי על דירה שלישית.

מנואל טרכטנברג: אה, זה חשוב.

יצחק וקנין: קטן עלינו.

מיקי רוזנטל: נעשה מזה 2.5, כרגיל.

משה גפני: זהבה, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, שמעתי את הנאום חוצב הלהבות שלך - - -

<קריאות: - - -

זהבה גלאון: לא יהיה שקט?

זהבה גלאון: נו, מה יהיה?

משה גפני: מיקי, באמת?

משה גפני: בבקשה.

זהבה גלאון: ואני מודה שאני ממש במבוכה שאתה מבקש מאתנו להצביע על עיוור ולא לדעת איך זה משפיע.

משה גפני: לא, אני לא.

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: ההצעה שמובאת פה משופרת לעומת ההצעה הקודמת, אי-אפשר להתווכח על זה, אבל עדיין תוספות בלבד זה לא עבודה רצינית, בכל הכבוד.

זהבה גלאון: ואתה מבקש מאתנו להצביע על עיוור.

זהבה גלאון: ובעצם אתם אומרים לנו: לכל רשות יהיה יותר כסף.

זהבה גלאון: איך אנחנו יכולים בכלל לסמוך – אני אומרת את זה מהפוזיציה שלי, אם כשראינו עכשיו איך הקואליציה הזאת עובדת, איך הגעתם להסכמות עכשיו, על כל ההתנהלות הזאת שלכם, איך בכלל אפשר לסמוך עליכם?

זהבה גלאון: מה אנחנו יודעים מה יהיה.

זהבה גלאון: ולכן, אתם צריכים להגיד משקולות, לא רק שקיפות, אתם צריכים להגיד משקולות.

זהבה גלאון: אני מודה שהנתונים שנתת לא מספיקים לנו, אולי זה הספיק לאורלי, היא הייתה מבסוטית מביטן, לנו זה לא מספיק.

זהבה גלאון: אני אומרת מה קורה, אדוני היושב-ראש, מה קורה, אני חוזרת, אם עוד שמונה שנים הוספתם את השנתיים האלה, רשויות רחוקות - - -

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: עד שמונה שנים המשיח יבוא.

זהבה גלאון: לא יודעת.

זהבה גלאון: המשיח יבוא, כבר הבטחת לי את זה אלף פעם מאז שאני מכירה אותך.

משה גפני: לא הבטחתי לך על עוד שמונה שנים.

רחל עזריה: הבטחת לי, זה ענק.

מיקי רוזנטל: אבל גם לפני שמונה שנים אמרת שהמשיח יבוא.

משה גפני: הוא לא בא בגלל שרבנו.

<קריאה: והמשיח יבוא בוודאות מהפריפריה.

איתן ברושי: גפני, בינתיים הגיע החמור.

רחל עזריה: היזהרו בבני עניים כי מהם תצא תורה.

אורלי לוי אבקסיס: רק שפעם הבאה ירצו להרוג אותו בדרך.

משה גפני: זהבה, סליחה, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה שתי תשובות, אחת על המשקולות; והשנייה, מה עושים עם רשויות רחוקות.

משה גפני: מרדכי, תרשום, אני אבקש שתשמע.

<מרדכי כהן: לכול אתייחס.

זהבה גלאון: מה עושים עם רשויות רחוקות שאחרי שמונה שנים לא תהיה להן יכולת החזר, הן רחוקות, מה הן יעשו.

זהבה גלאון: אחר כך מי ישב כאן במקומך?

דוד ביטן: יש מענקי איזון, מה הבעיה.

זהבה גלאון: בסדר.

זהבה גלאון: אחר כך הם יתחילו לחפש איפה מענקי האיזון.

משה גפני: זהבה, השאלה ברורה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איתן ברושי ביקש.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, מעבר לשאלה העקרונית, גפני, אני רוצה להעיר שיש משהו בהמשך לדברים של זהבה.

איתן ברושי: יש יישובים, וחלקם הם מועצות אזוריות או כפרים של ערבים ששאלת הפריפריה לא מספיק ברורה עבורם.

איתן ברושי: הפיזור שלהם, המרחקים שלהם, הריחוק שלהם ממרכזי אוכלוסייה כמו המועצות שנמצאות כאן בערבה המרכזית הדרומית או באזורים אחרים, הם לא באים לידי ביטוי מספיק בנקודה שאומרים פריפריאליים.

איתן ברושי: דבר שני, אני חושב שצריך להגיד בהחלטה, מרדכי, שאין קיצוצי פלט.

איתן ברושי: דיברנו על זה פעם קודמת.

איתן ברושי: לא יכול להיות שיעשו על זה פלט.

איתן ברושי: כבר עושים בקרוב פלט, יעשו פלט.

איתן ברושי: צריך לומר שמחריגים את זה בחוק.

איתן ברושי: לא עם שר הפנים, שאין פלט על העניין, אחרת כבר ביום הראשון זה יהיה פחות.

<בני ביטון: צודק מאה אחוז.

זהבה גלאון: הערה חשובה מאוד.

מיקי רוזנטל: זו הערה מאוד חשובה.

משה גפני: תודה רבה.

<חיים ביבס: כבוד הרב, אני בנושא הזה רק רוצה לומר שאני חושב שאתה צריך לקיים דיון דחוף - -

משה גפני: אתה לא יכול לומר.

<חיים ביבס: - - בנושא הזה של הקיצוצים.

משה גפני: לא, ביבס, אתה לא יכול לומר, יש פה חברי כנסת.

<חיים ביבס: אמרתי.

משה גפני: אתה לא יכול לדבר אלא אם כן עברת פריימריז בליכוד או נבחרת ברשימה שראש הרשימה בוחר אותך.

<חיים ביבס: או שוריינתי.

משה גפני: או עברת את מועצת גדולי התורה.

<חיים ביבס: את זה אני מעדיף.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אתה לא יכול לדבר פה סתם ככה.

משה גפני: באסל, בבקשה.

באסל גטאס: אני חושש, אדוני, יש פתגם בערבית שאומר (אומר דברים בשפה הערבית.

באסל גטאס: ).

באסל גטאס: יעני, אנחנו בסופו של דבר יוצאים כשכל מה שלוקחים מאותם יישובים מחזירים לאותם יישובים.

יוסי יונה: או, עכשיו הבנת.

<קריאות: - - -

<קריאה: זה לא נכון.

באסל גטאס: רגע.

באסל גטאס: ולמה החשש הזה קיים?

באסל גטאס: כי בסופו של דבר החוק הזה הלך לכיוון הקל ביותר.

באסל גטאס: הקל ביותר זה שלקח אותה עוגה ומנסה לחלק אותה מחדש, ותמיד ייפגעו האנשים, ביניהם באמת חלשים.

באסל גטאס: החכמה הייתה, דוד ביטן והממשלה הקיימת, זה היה להגדיל את העוגה.

<מרדכי כהן: הגדילו את העוגה.

באסל גטאס: במקום שיהיה 350 או 300 מאותה ארנונה ממשלתית, ועוד - - -

דוד ביטן: הגדלנו.

באסל גטאס: זה לא סכום באמת.

באסל גטאס: אתה יודע שהארנונה הממשלתית - - -

אורלי לוי אבקסיס: את מה שהם הורידו מהאיזון החזירו.

משה גפני: אבל הגדלנו.

דוד ביטן: הגדלנו גם בחצי מיליארד.

באסל גטאס: לא, הגדלת רק ב-200.

באסל גטאס: מה אתה?

באסל גטאס: אתה לא מבין.

באסל גטאס: רק ב-200 הגדלתם, בחייך.

דוד ביטן: נו, מה?

דוד ביטן: לא היה 200.

באסל גטאס: אבל סה"כ כל הארנונה הממשלתית הקיימת, דוד ביטן, הארנונה הפוטנציאלית היא 800 מיליון, נכון?

באסל גטאס: יש 800 מיליון.

באסל גטאס: אם היינו עכשיו מפנים את כל הארנונה הממשלתית לקרן הזו - - -

<קריאה: 770 מיליון שקל.

באסל גטאס: 800, אפילו 900 מיליון, הבעיה הייתה נפתרת.

באסל גטאס: לא הייתה בעיה של משאבים קטנים שצריך לחלק אותם מחדש.

דוד ביטן: זה מה שהוא אמר.

באסל גטאס: אבל מה שקורה היום עם כל המשחק הזה שאתם עושים בקריטריונים, מידת הפגיעה של היישובים וכו' וכו' וכו', הכסף יחזור לאותו מקור עם עוד 100, 150 מיליון שקל שאני לא יודע.

זהבה גלאון: אז למה שלא תיתנו רשימה למי זה מגיע, על מי זה משפיע.

משה גפני: תודה רבה.

באסל גטאס: אני חושב שהנפגע העיקרי מהארנונה הממשלתית הלא מחולקת באופן צודק אלו היישובים הערביים ויישובי פריפריה אחרים שאין בהם מתקני ממשלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד פורר, אם אפשר בקצרה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: שני נושאים, וחשוב לי דווקא ש – איפה מרדכי?

עודד פורר: – חשוב לי שמנכ"ל משרד הפנים ישמע.

זהבה גלאון: הוא לא קיבל כי הם ערבים, אין עולים.

זהבה גלאון: אין להם עולים.

<מרדכי כהן: זה לא נכון, הוא סוציו-אקונומי 5-1.

<מרדכי כהן: כל הרשויות הערביות מקבלות.

זהבה גלאון: הוא אמר שלא.

<מרדכי כהן: לא, אבל חבר'ה, זה לא נכון, נו.

<מרדכי כהן: בנוסחה הם מגיעים, יש להם 230 מיליון משם הם מקבלים.

מנואל טרכטנברג: הרבה כסף.

עודד פורר: מרדכי, חשוב לי שתקשיב כדי שתתקן אולי אם אני טועה לגבי מה שסיכמנו.

עודד פורר: הרב גפני.

משה גפני: בבקשה, עודד.

עודד פורר: לפי מה שאני מבין הסיכום שלנו הוא כזה, מעבר לנוסחת ההחזרה, ישנה נוסחת ההחזרה, שם אני כן מבקש לקחת בחשבון כאילו הוא במדד סוציו-אקונומי 5-1 מי שהוא במדד פריפריאלי 1.

עודד פורר: כי מדד פריפריאלי 1 זה מעט מאוד, זה אנשים שנמצאים מרוחקים מאוד, שבעצם גם עם המצב הסוציו-אקונומי גבוה הם נמצאים במצב נחשל, והם צריכים את הפיצוי הזה.

עודד פורר: לגבי הנושא של "עיר עולים", אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה?

אורלי לוי אבקסיס: איזה מין צמצום פערים?

משה גפני: אני לא מסכים, אי-אפשר ככה.

משה גפני: בבקשה, תאמר את דבריך.

עודד פורר: לגבי הנושא של "עיר עולים", 15% מהתקציב - - -

<קריאה: לא, לא, תשמע, אני חייב להסביר רגע.

משה גפני: לא, אתה לא מסביר.

עודד פורר: אתה תסביר אחר כך.

משה גפני: בבקשה.

עודד פורר: לך יש משפחה של עולים מצרפת, משפחה אחת, תקבל על זה את התקציב.

עודד פורר: 15% מתקציב הקרן החדש, בסופו של דבר זה 15% מתקציב הקרן לצמצום פערים ייועד לטובת קליטת עלייה שישולם פר-ראש.

משה גפני: במקום שיש עולים שהעירייה קולטת.

עודד פורר: ובכל מקום שיש בו עולה עד 15 שנה בארץ יקבלו פר-ראש.

עודד פורר: בתוך ה-15% האלה יינתן שיקול לשר הפנים להכריז על עולים שעלו ממדינות רווחה כעולים שאותם סופרים גם מיום שהם נולדו ולא 15 - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זה מדינות רווחה?

עודד פורר: שר הפנים יגדיר.

זהבה גלאון: כמו ששר החקלאות שולח את העולים מצרפת לשטחים, עכשיו כולם יהפכו להיות "עיר עולים" בשטחים, מה עכשיו?

עודד פורר: חברים, יש מדינות רווחה שעולים מהם מכל מיני מקומות, גם מאתיופיה.

זהבה גלאון: מה?

זהבה גלאון: מדינות רווחה מצרפת, אורי אריאל שולח אותם לגור באפרת, באני יודעת איפה.

משה גפני: די, בסדר.

עודד פורר: אם שר הפנים יגדיר את צרפת כמדינת רווחה הוא יצטרך לבוא לפה להסביר למה, הוא יוכל להגדיר.

זהבה גלאון: את מבינה מה.

משה גפני: היא לא נותנת, אני הולך להצביע.

משה גפני: עודד.

עודד פורר: שר הפנים יגדיר מדינת רווחה שמשם ייחשב עולה מהיום שהוא עלה בהקשר הזה כמו שמבוצע במקרים אחרים.

<קריאה: פר-ראש, תדגיש.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: הוא יוכל לתת מקדם לאותו עולה.

עודד פורר: יודגש, מרדכי, מה שרשום אצלכם בנייר שהעברתם לנו, שרשויות מקומיות שלפחות 10% מתושביהם עולים – זה לא קריטריון בקריטריונים שעליהם דיברנו – התשלום יבוצע פר-ראש עולה 15 שנה בארץ.

משה גפני: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, האתיופים בחוץ.

<מרדכי כהן: אורלי, אני אתייחס לזה.

משה גפני: אתה עוד הפעם עונה לה?

משה גפני: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה אומר?

משה גפני: השתלטת על הדיון לגמרי.

עודד פורר: בטח שהאתיופים בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: גפני, אני שואלת שאלות ענייניות.

משה גפני: אבל אסור לך לשאול בלי רשות ממני.

עודד פורר: האתיופים בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: כולם פה שואלים.

משה גפני: זה לא כולם.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה גפני: את צודקת.

עודד פורר: היא לא מבינה את זה, היא לא מבינה הרבה דברים.

זהבה גלאון: למה אתה אומר לה שהיא לא מבינה כל הזמן?

זהבה גלאון: די.

אורלי לוי אבקסיס: מי אתה שתגיד מה אני מבינה?

אורלי לוי אבקסיס: מה אתם מבינים שם חוץ מהוראות של הבוס שלך?

אורלי לוי אבקסיס: עוד כשאני הייתי היו קצת דיונים בסיעה, קצת מלחמות, עכשיו כולכם שם גמדים, לא יהיה מי שירעיד את הספים.

משה גפני: אני קורא לך לסדר פעם שלישית.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה, אלא אם כן באמת את מפסיקה.

משה גפני: באמת, אי-אפשר ככה.

עודד פורר: אחרי המשואה.

אורלי לוי אבקסיס: אז שלא יגיד לי כל רגע שאני לא מבינה.

עודד פורר: אחרי המשואה, כי היא ענקית.

עודד פורר: כולם גמדים, היא ענקית, אחרי המשואה אולי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה התנצלות - - -

משה גפני: אורלי, את אומרת.

משה גפני: הוא לא אומר.

משה גפני: אוסאמה סעדי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הבג"ץ שדיבר עליו היושב-ראש - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - כבר תבינו את זה, עבר זמנכם בדיוק כמו החוק הזה.

עודד פורר: כדאי שתבדקי מי הציבור שהכניס אותך לכנסת.

זהבה גלאון: די.

אורלי לוי אבקסיס: נכנסתי בעצמי.

אורלי לוי אבקסיס: את המנדט שלי הבאתי בעצמי, ונראה בבחירות הבאות מה יהיה.

עודד פורר: בבקשה, קדימה.

אורלי לוי אבקסיס: נראה, נראה.

אורלי לוי אבקסיס: אני במקומכם הייתי קצת נלחצת.

יצחק וקנין: יאללה, תן לה צ'ק וגמרנו.

יצחק וקנין: יאללה.

משה גפני: אוסאמה סעדי, בבקשה.

משה גפני: אם מישהו יפריע עכשיו אני מוציא אותו.

זהבה גלאון: די, מה קורה לך, וקנין?

משה גפני: באמת, מה זה?

אורלי לוי אבקסיס: אני הבאתי יותר מהמנדט שלי.

אורלי לוי אבקסיס: יש מצב שאני הבאתי - - -

יצחק וקנין: מה זה?

בצלאל סמוטריץ': אפשר להפסיק עם הקרקס הזה?

בצלאל סמוטריץ': גפני, נו, ברצינות.

משה גפני: אוסאמה סעדי, ואחרי זה – בצלאל סמוטריץ.

זהבה גלאון: הוא מדבר אליה לא יפה.

משה גפני: ואנחנו הולכים להצבעה לאחר שמרדכי ישיב.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני מכיר את הבג"ץ גם של נתניה וגם של באר-טוביה, באמת איך שאמר המשנה ליועץ המשפטי, סיכוי גדול שהבג"ץ – אם אנחנו לא נגיע לחוק הזה – יבטל את העניין הזה של "עיר עולים".

אוסאמה סעדי: כי אני מסתכל ברשימה ופניתי עם חברי אחמד טיבי ובאסל גטאס גם לחיים ביבס, שהוא כאן על תקן של מייצג את כל הרשויות, הוא לא רק מייצג את ראשי הליכוד, יש עוד 70 ויותר ראשי רשויות ערביות שהן באמת חלשות ביותר.

<קריאה: 76.

אוסאמה סעדי: 76, כן.

אוסאמה סעדי: ולכן אני אומר, אנחנו מברכים על הקמת הקרן, אבל איך שאנחנו רואים את זה, אנחנו לא רוצים לקחת מפה ולהחזיר.

אוסאמה סעדי: חובה שהמדינה והאוצר באמת יוסיפו את הכסף הזה.

אוסאמה סעדי: כמובן שיש פה מברכים על התוספת הזאת של 35 מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: אבל אני חוזר ואומר, אם בשנה הראשונה ובשנה השנייה ובשנה השלישית מחזירים 95% ו-90% ו-85%, מאיפה יבואו ה-500 מיליון לחלק לכל הרשויות?

משה גפני: פשוט לגמרי, זה מגיע מהזה.

אוסאמה סעדי: אז הם לא שמים 500 מיליון בשנה הראשונה.

זהבה גלאון: ממה שזה פשוט?

משה גפני: בצלאל סמוטריץ, אם אפשר בקצרה.

משה גפני: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ממש ממש בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': עלה כאן ספק בדיונים הקרובים האם הרשויות ביהודה ושומרון נמצאות בתוך המתווה.

<קריאה: לא.

<יאיר רביבו: מ-5-1.

<קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': יאיר, תן קצת, בוא נאמר, אני לא העיפרון הכי מחודד בקלמר, אבל לא הצד של המחק.

בצלאל סמוטריץ': היה ניסוח בחוק שדיבר על רשויות בתחום המדינה, ואז הייתה חוות דעת משפטית במשרד המשפטים שכיוון שכתוב שמדובר על רשויות בתחום מדינת ישראל אז איו"ש לא נמצאת בתחום מדינת ישראל עדיין, לצערנו, אנחנו נתקן את זה בהקדם.

בצלאל סמוטריץ': הובטח לי שהעניין מטופל.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אתה לא מקשיב, זה נושא נורא נורא חשוב.

זהבה גלאון: מה עוד אתה רוצה?

זהבה גלאון: עמונה סידרנו לך.

זהבה גלאון: אבל מה עוד אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': גפני, זה נורא נורא חשוב.

משה גפני: די, זהבה.

משה גפני: היה סיכום שבדיון הזה לא תוזכר יותר עמונה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הסיכום הוא שהכסף הולך לאיו"ש?

זהבה גלאון: אנחנו רוצים להבין לאן הולך הכסף.

<קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה אמרת שתוציא את מי שיפריע עכשיו, נכון?

<קריאה: אזרחי ישראל איפה שהם יושבים.

<קריאה: בכל מקום שבו יש אזרחי ישראל.

משה גפני: כן, אמרתי לך שאני הססן.

משה גפני: בצלאל, בוא תשלים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, לא הקשבת.

בצלאל סמוטריץ': היה ספק בדיון הקודם בגלל שאלת ניסוח, כשדובר על רשויות בתחום מדינת ישראל, שהרשויות באיו"ש מחוץ לעניין.

בצלאל סמוטריץ': הובטח שהעניין יתוקן.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת איך והאם תוקן, שתאמר היועצת המשפטית לוועדה.

משה גפני: אני לא יודע אם מבחינה חוקית אתם יכולים, זה כולל גם את יהודה ושומרון, אם אנחנו יכולים.

<קריאה: רגע, מה, זאת אומרת שעולים באריאל לא יקבלו כסף?

בצלאל סמוטריץ': לא, אין אם אנחנו יכולים, אין דבר כזה.

<קריאה: זה לא קשור לעולים בכלל.

משה גפני: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': מה בסדר?

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לדעת את הנוסח, אחרת היא לא תקבל.

משה גפני: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: גפני, הבנת?

<קריאות: - - -

<בני ביטון: בצלאל, תגיד, כל 255 הרשויות במדינת ישראל – יש 255 רשויות - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל יש בעיה בנוסח, ואמרו שיתקנו את הנוסח.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת האם תיקנו את הנוסח ואיך תיקנו.

אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, שאני אבין, כל הסיפור הוא כדי להביא את הכסף לאיו"ש?

משה גפני: שגית, בבקשה, היועצת המשפטית, תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: לקחת מדימונה להעביר לאיו"ש?

משה גפני: ששש, אורלי.

משה גפני: תשובה.

<קריאה: לא מעבירים כלום, בחיים לא נתנו לאיו"ש.

אורלי לוי אבקסיס: שאלתי עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: לא נתנו לאיו"ש, אבל עכשיו את הכסף הזה תנו לאיו"ש.

בצלאל סמוטריץ': רק שייאמר לפרוטוקול, איו"ש צריכה לקבל בדיוק כמו כל אחד אחר, לא יותר.

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אם יש לכם חוקים משלכם, למה גם בחוקים האחרים?

משה גפני: בצלאל, שאלת שאלה, היועצת המשפטית נותנת תשובה.

זהבה גלאון: עוד שאלה.

זהבה גלאון: אז אני שואלת שאלה.

משה גפני: עוד מעט, חכי.

משה גפני: בבקשה, נאוה בוקר.

משה גפני: היישובים ביהודה ושומרון יהיו בפנים.

<קריאה: חבר'ה, נאוה לא דיברה היום, תנו לה את הכבוד.

משה גפני: נאוה בוקר, בבקשה.

נאוה בוקר: אני חושבת שבגלל שבאמת אנחנו לא יודעים הרי מה תהיה התוצאה ומה תהיה רמת הפגיעה ברשויות האלה, אז אולי ראוי שכל שנתיים נבחן את המצב מחדש, נעלה את זה לדיון שוב בוועדה.

נאוה בוקר: כל שנתיים לעשות הערכה מחודשת שזה יהיה בחוק.

משה גפני: זה לא יכול להיות בחוק.

נאוה בוקר: למה?

משה גפני: אני אגיד לך מדוע.

משה גפני: משרדי הממשלה מתנהלים, בין היתר מתנהל גם משרדי הפנים, רוצים, לא רוצים, זו תמונת המצב.

משה גפני: מחלק משרד הפנים לרשויות החלשות מיליארדים, שעבדנו הרבה על מנת להגדיל את זה, במענקי האיזון, ברזרבות שר, במענקי פיתוח, בהרבה מאוד דברים.

אורלי לוי אבקסיס: שיורידו אותם.

משה גפני: יש נוסחה.

משה גפני: עכשיו זכותך כחברת כנסת – לאחר שאת שומעת תלונות שיש העדפה של עיר אחת לעומת עיר אחרת או שהנוסחה לא טובה, היום הכול פתוח ומפוקח על-ידי היועצים המשפטיים – את דורשת דיון כאן בוועדה ואת דורשת דיון במליאה.

נאוה בוקר: הבנתי.

משה גפני: את יכולה לבקש את זה לא כל שנתיים, את יכולה לבקש את זה כל שנה, הם צריכים לבוא לכאן ולתת את מלוא הדיווח.

נאוה בוקר: לתת תשובות.

משה גפני: מרדכי כהן, אני מבקש תשובות אם יש לך.

זהבה גלאון: אז למה שלא נקבל רשימה מי מקבל כמה?

זהבה גלאון: אני שואלת.

משה גפני: בסדר, שאלת.

זהבה גלאון: למה שלא נקבל רשימה מי מקבל כמה?

משה גפני: הם לא רוצים לתת, מה לעשות.

זהבה גלאון: אז מה אתה רוצה?

זהבה גלאון: שנצביע על עיוור?

זהבה גלאון: אני לא מבינה.

משה גפני: אני אומר לך שלא יקרה שום דבר אם תצביעי בעד.

זהבה גלאון: ממש שמעתי על האחריות שלכם.

משה גפני: אחרת יהיה רע.

משה גפני: מרדכי, בבקשה, תשובות.

<מרדכי כהן: לגבי השאלה הראשונה – ממתי מוקצים הכספים, זה מאוד ברור, מכיוון שהסביר את זה גם יושב-ראש הוועדה.

<מרדכי כהן: הקרן נכנסת לפעולה כבר בשנה הראשונה, רק שבשנה הראשונה היא לא מחלקת 500, אלא היא מחלקת כ-150 בשנה הראשונה, אחר כך זה עולה ל-186.

משה גפני: איפה החברים?

משה גפני: אני מצביע עכשיו.

משה גפני: תהיינה שתי הצבעות.

זהבה גלאון: יש לי שתי הסתייגויות.

<חיים ביבס: אבל הרב גפני דאג לעוד 35 מיליון, הוא אמר.

<מרדכי כהן: בסדר, חיים, אני אתייחס.

<חיים ביבס: תכניס את מה שהרב אמר.

<מרדכי כהן: אם תיתנו לי אני אכניס הכול.

<קריאות: - - -

משה גפני: הלאה.

<קריאה: תנו לו לדבר.

יצחק וקנין: אתם לא נותנים לו לדבר.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני אומר לכם, אפשר להשתגע פה, אף אחד פה לא יכול לדבר.

<מרדכי כהן: מ-2017 בנוסף לנוסחת ההחזרה הקרן מקצה, בשיא שלה היא מחלקת 500 מיליון שקל, זה אחד.

<מרדכי כהן: שתיים, לגבי השאלה שעלתה לגבי עולים, יש צדק בטענה, אפשר לדבר לא על 15 שנים אחרונות, ללכת כמה שנים קדימה כדי לא לפגוע ביוצאי אתיופיה, זה גם אינטרס שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר להכניס אותם - - -

<מרדכי כהן: זה לא תופס, זה לא עוזר לך.

משה גפני: אם חברי הקואליציה לא באים עכשיו אני סוגר את הישיבה.

משה גפני: בבקשה, מרדכי.

<מרדכי כהן: מה שאת רוצה זה זה.

<חיים ביבס: מה זאת אומרת כמה שנים קדימה?

<מרדכי כהן: הרי החוק לא אומר משנה כזאת וכזאת, הוא אומר שאנחנו מתחילים לספור x שנים אחורה ממתי זה נחשב עולה, אז אפשר לקחת עוד כמה שנים אחורה בכדי להכניס את יוצאי אתיופיה.

<חיים ביבס: אה, אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, שנייה.

משה גפני: לא, אין שנייה.

משה גפני: לא.

<מרדכי כהן: לא, אני לא יכול.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה המצב הסוציו-אקונומי של העולים.

משה גפני: מרדכי, מספיק.

משה גפני: רבותי, לא ראיתי שאנחנו מתקרבים לחצות.

משה גפני: תהיינה שתי הצבעות, הצבעה אחת שאני עושה עכשיו, האם הדיבורים והנושאים שהעלינו, והתוכניות – מנו, תקשיב לי.

איתן ברושי: נאוה, מצביעים, בואו תשבו.

זהבה גלאון: לא מצביעים, יש לי מאה הסתייגויות.

איתן ברושי: רגע, אבל תני לו לדבר.

זהבה גלאון: אבל הוא לא יכול להצביע בלי שאני מורידה את ההסתייגויות.

איתן ברושי: בסדר, אבל תקשיבו לו.

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, פולקמן, אתה הבנת מה קורה?

רועי פולקמן: חצי.

רועי פולקמן: הייתי בדיון אחר.

אורלי לוי אבקסיס: הבנת למה מצביעים?

משה גפני: אורלי, את מפריעה לי כל הערב.

משה גפני: אנחנו מדברים על העיקרון - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: מה שנראה לי, שאתם מאוד פוחדים מחברי המרכז, מאוד.

זהבה גלאון: אדוני, אני אין לי חברי מרכז.

משה גפני: אין לך חברי מרכז?

משה גפני: אני אראה לך – טוב, לא חשוב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ולכן, אנחנו עושים - - -

זהבה גלאון: אתם משנים את גבולות הפריפריה.

זהבה גלאון: מעבר לקו הירוק זה - - -

משה גפני: די.

זהבה גלאון: לא די, תתייחס למה שאמרנו.

זהבה גלאון: עכשיו אתם משנים את גבולות הפריפריה.

משה גפני: אנחנו לא עושים שום דבר.

זהבה גלאון: ומעבר לקו הירוק נכנס פריפריה, ועכשיו אתם מטפחים את ההתנחלויות.

משה גפני: לא, לא.

זהבה גלאון: כן.

בצלאל סמוטריץ': תגידי, מה את רוצה?

זהבה גלאון: סמוטריץ, שבת שלום.

משה גפני: אני מבקש להגיד לכם - - -

זהבה גלאון: עלינו עליכם, מה אתם חושבים?

זהבה גלאון: יאללה.

אורלי לוי אבקסיס: תיצרו קופה אחרת, למה מהקופה הזו?

משה גפני: אני מבקש להגיד לך, זהבה גלאון.

זהבה גלאון: זאת אני.

משה גפני: בחוק של הטבות המס לא הכנסתי את יהודה ושומרון בתור כלל, אבל מכיוון שחברון עמדה בקריטריונים וקריית-ארבע עמדה בקריטריונים היא נכנסה לתוך זה, היא לא הייתה קודם.

זהבה גלאון: אבל פה הם משנים את זה.

משה גפני: לא משנים כלום, זה יהיה מה שיהיה ומגיע לו יקבל.

משה גפני: אני מבקש להצביע עכשיו על העיקרון של מה שדיברנו, ואני אבקש - - -

<קריאה: למה שטייבה תקבל - - -

זהבה גלאון: מה קשורה טייבה עכשיו לאפרת?

<קריאות: - - -

משה גפני: זה לא בסדר מה שאתם עושים.

אורלי לוי אבקסיס: איך מצביעים על העיקרון?

זהבה גלאון: אדוני.

משה גפני: אני מבקש להצביע - - -

איתן ברושי: רוצים התייעצות, גפני.

באסל גטאס: התייעצות סיעתית.

זהבה גלאון: אדוני, התייעצות סיעתית, ויש הסתייגויות, אז בוא נתחיל לדבר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש להצביע האם על הרעיון הזה יש רוב בוועדת הכספים.

משה גפני: אם יש רוב בוועדת הכספים, אני אבקש לנסח את ההחלטה שנצביע עליה פעם נוספת, ואז נדון בהסתייגויות.

משה גפני: קודם כול אני רוצה לדעת האם הכנסת בוועדת הכספים - - -

יוסי יונה: לא, אדוני היושב-ראש, לפני כל ההצבעה אנחנו רוצים התייעצות סיעתית.

באסל גטאס: רוצים התייעצות, גפני.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים התייעצות והבהרות.

משה גפני: אני אתן לכם גם התייעצות סיעתית אחרי זה, הרי החוק לא - - -

יוסי יונה: לא, לפני ההצבעה.

זהבה גלאון: לא אחרי זה.

משה גפני: בבקשה, חמש דקות התייעצות ואחרי זה הצבעה.

משה גפני: רבותיי, אני אבקש להקריא.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, גם בהטבות המס לפריפריה להכניס סוציו-אקונומי 7.

<קריאה: מאיפה זה צץ עכשיו - - - מאיפה זה צץ?

מיקי רוזנטל: יאללה, משבר חדש.

אורלי לוי אבקסיס: יש לזה השלכות רוחב.

אורלי לוי אבקסיס: שגית, אם 7 נחשב לחלש, אז להכניס גם בהטבות המס לפריפריה 7.

משה גפני: רבותי, אני מבקש להקריא.

משה גפני: לא, לא להפריע, רבותי.

משה גפני: בבקשה.

<שיר שפר: "הקרן" – הקרן שהוקמה לפי סעיף 25.

<שיר שפר: "רשות מקומית" – עירייה או מועצה מקומית, לרבות רשות מקומית ביהודה ושומרון.

<שיר שפר: 25.

<שיר שפר: קרן לצמצום פערים בין הרשויות המקומיות מוקמת בזה קרן במשרד הפנים שמטרתה צמצום פערים בין הרשויות המקומיות.

<שיר שפר: "

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא שומעים, אנחנו לא שומעים.

<שיר שפר: "תקציב הקרן ייקבע בתכנית נפרדת בסעיף תקציב במשרד הפנים בחוק התקציב השנתי ויעודכן מידי שנה ב-60% משיעור העדכון כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב, התשנ"ג-1992).

<שיר שפר: בסעיף זה "תכנית" ו"סעיף תקציב" כהגדרתם בחוק תקציב שנתי כמשמעותי בחוק יסודות התקציב התשמ"א-1985".

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא שומעים, אנחנו ממש לא שומעים.

משה גפני: הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא שומעים טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אם הכנסתם שינויים, איך נדע?

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שתוך כדי הכניסו עוד תיקונים, אנחנו רוצים לשמוע מה הם.

<שיר שפר: "חלוקת כספי הקרן" - - -

אורלי לוי אבקסיס: האם זה הנוסח האחרון שעומד מולנו או שהיו עוד שינויים?

משה גפני: כן, יש תיקונים.

<שגית אפיק: אם יש שינויים, נגיד אותם תוך כדי.

אורלי לוי אבקסיס: אז כל שינוי שפה, אדוני היושב ראש, להכניס גם להטבות המס לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: עם מעלים פה את ההגדרה של רשות חלשה, להעלות את ההגדרה של רשות חלשה גם בהטבות המס לפריפריה.

משה גפני: טוב, הלאה.

<שיר שפר: "תקציב הקרן במלואו - - -

דוד ביטן: מה זה שייך?

אורלי לוי אבקסיס: בטח שזה שייך.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה רשות חלשה?

דוד ביטן: אנחנו בחוק אחר.

משה גפני: לא להפריע, היא מציעה להכניס את זה, זאת הסתייגות, אנחנו נצביע על זה.

משה גפני: הלאה.

<שיר שפר: "תקציב הקרן לא יוקצה בכל שנת כספים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא שומעים כלום.

<שיר שפר: "תקציב הקרן במלואו יוקצה בכל שנת כספים לרשויות מקומיות בהתאם לכללי חלוקה שיקבע שר האוצר ושר הפנים בהתחשב בין השאר באלה: 1.

<שיר שפר: הדירוג החברתי כלכלי של הרשות המקומית בהתאם למדד החברתי כלכלי וחכן הדירוג החברתי כלכלי - - -

משה גפני: אנחנו בסעיף 27.

אוסאמה סעדי: מה עם סעיף 24.

אוסאמה סעדי: יש לנו הסתייגות על זה, עוד לא שמענו על זה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש להקריא מחדש, יש לנו הסתייגויות.

זהבה גלאון: לא שמענו כלום.

זהבה גלאון: מה עם סעיף 24?

משה גפני: אוסאמה, יש לכם הסתייגות?

משה גפני: תנמק את ההסתייגות.

אוסאמה סעדי: בסעיף 24, "רשות מקומית, עירייה או מועצה לרבות רשויות מקומיות באזור יהודה ושומרון".

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים למחוק את המילים "לרבות רשויות מקומיות באזור יהודה ושומרון".

אוסאמה סעדי: אני אנמק.

אוסאמה סעדי: אני מפנה את היועצים המשפטיים לחוות דעתם של היועצים המשפטיים של הכנסת וגם של ועדת חוקה, שהוגשו בחוק ההסדרה.

משה גפני: אוסאמה, זאת הסתייגות שלכם?

אוסאמה סעדי: כן, בשם כל האופוזיציה.

משה גפני: ארז קמיניץ, אני מבקש את חוות דעתך לגבי הנושא של תוספת - - -

אוסאמה סעדי: אני יכול לנמק לפני שהוא מדבר?

אוסאמה סעדי: עוד לא נימקתי.

משה גפני: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אני מפנה לחוות דעתו של היועץ המשפטי שנאמר בה: "בפועל, במשך קרוב ל-50 שנה, השטח מנוהל על-ידי המפקד הצבאי על-פי דיני התפיסה הלוחמתית.

אוסאמה סעדי: גם בית המשפט העליון התייחס באופן עקבי ליהודה ושומרון כשטח שחלים עליו דיני התפיסה הלוחמתית.

אוסאמה סעדי: כך במשך עשרות שנים נוצר מצב של התנהגות בפועל מצד הממשלה ושל פסיקה עקבית ומתמשכת של בית המשפט העליון, שמחילים על שטחי יהודה ושומרון את דיני התפיסה הלוחמתית".

אוסאמה סעדי: בהמשך יש פרק שלם שמתייחס לחקיקה ישירה של הכנסת ביהודה ושומרון.

אוסאמה סעדי: כתוב במפורש מילה במילה: "עד היום התנהלה מדינת ישראל באופן שבו חקיקה בשטחי יהודה ושומרון נעשתה בעיקרה באמצעות תחיקת הביטחון של המפקד הצבאי של השטח, בכפוף להוראות תקנה 43 לתקנות האג (זה לצרכים צבאיים – א.ס).

אוסאמה סעדי: גם במקרים שבהם המדינה החילה באופן מפורש חקיקה של הכנסת בשטחי יהודה ושומרון, בדרך-כלל חקיקה זאת היתה חקיקה בעלת אופי פרסונלי ולא טריטוריאלי.

אוסאמה סעדי: "

משה גפני: אוסאמה, תודה.

משה גפני: ארז קמיניץ, אני מבקש את ההתייחסות שלך ואת חוות הדעת שלך.

משה גפני: אני לא משפטן וכל מה שאמרת אני מכבד את זה.

משה גפני: אבל אמרת שאי-אפשר ללכת נגד חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: אני כופר בזה מכל וכל.

אוסאמה סעדי: יועצים משפטיים, לא אתה.

משה גפני: יועצים משפטיים של הכנסת לא מחויבים לייעוץ המשפטי של הממשלה.

משה גפני: הייעוץ המשפטי של הכנסת הוא ייעוץ משפטי עצמאי.

אוסאמה סעדי: זאת חוות דעת של היועץ המשפטי לכנסת, לא של הממשלה.

דוד ביטן: אנחנו לא מחויבים ליועץ, אבל למשנה כן.

<ארז קמיניץ: עורך דין ארז קמיניץ, משנה ליועץ המשפטי לממשלה, משפט אזרחי.

<ארז קמיניץ: מבדיקה שאנחנו עשינו במשרד, בחוק הספציפי הזה שאנחנו עוסקים בו כעת, בעצם אין החלה של נורמה משפטית על רשויות באזור, אלא בעצם העברה תקציבית.

<ארז קמיניץ: כמו בחוק תקציב המדינה, כמו בתקנות תקציביות, גם כאן בעצם מוקמת קרן וחלק מהכספים מועברים לרשויות בארץ וחלק מהכספים מועברים לרשויות באזור.

<ארז קמיניץ: בעצם יש פה הסמכה להעברת כספים לרשויות.

<ארז קמיניץ: זה לא כמו חקיקה שחלה, נורמות אחרות.

<ארז קמיניץ: אני מסכים עם מה שנאמר על-ידי היועץ המשפטי של הכנסת בחוות הדעת שהוקראה, ככל שהצלחתי לשמוע.

<ארז קמיניץ: באופן מסורתי אין החלה של נורמות חקיקתיות אלא פרסונליות על האזור כולו.

<ארז קמיניץ: מה שיש כאן, בחוק הזה, כמו בתקציב המדינה, כמו בתקנות תקציביות, העברה כספית שתוכל להיעשות - - -

אוסאמה סעדי: ארז, האם בתקציב המדינה יש סעיפים נוספים שכתוב "לרבות אזור יהודה ושומרון".

<ארז קמיניץ: יש.

אוסאמה סעדי: איפה?

אוסאמה סעדי: תראה לנו.

זהבה גלאון: למה בקרן האיזון ובתקציבי איזון זה לא כתוב?

<ארז קמיניץ: אנחנו ניסינו לאתר בכמה דקות האלה לאתר חוקים או תקנות ספציפיות.

<ארז קמיניץ: לא מצאנו כרגע, אבל מבחינתנו, המילים "רשויות באזור" לא מצאנו.

<ארז קמיניץ: אני אומר שוב.

<ארז קמיניץ: מבחינה מהותית, לא מבחינת השימוש במילים.

<ארז קמיניץ: מבחינה מהותית, אין כאן החלה של נורמה על האזור.

<ארז קמיניץ: אין פה החלה של נורמה טריטוריאלית אלא העברה כספים לרשויות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מצביע על סעיפים 24, 25.

משה גפני: יש הסתייגויות שלכם.

משה גפני: אתה רוצה שנקרא ונצביע?

מיקי לוי: בטח, איזו שאלה?

<שיר שפר: במקום "קרן במשרד הפנים" יבוא "קרן בשיתוף משרד הפנים והרשויות המקומיות".

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: הצבעה בעד ההסתייגות - מיעוט נגד – רוב נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

<יועצת משפטים 2: במקום "האמור בו" יבוא "מוקמת בזה קרן במשרד הפנים שמטרתה צמצום פערים בין רשויות מקומיות והגדלת התמיכה הממשלתית ברשויות מקומיות חלשות".

משה גפני: זהבה, של מר"צ.

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: זה של כל האופוזיציה, אנחנו רוצים להצביע.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: הצבעה בעד ההסתייגות - מיעוט נגד – רוב נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: שמת לב על מה היתה ההצבעה?

אורלי לוי אבקסיס: למה אתה מתנגד?

משה גפני: סעיפים 24 ו-25 כהצעת הוועדה.

משה גפני: מי בעד הנוסח של הוועדה.

משה גפני: הצבעה בעד - רוב נגד – מיעוט נמנעים – אין סעיפים 24 ו-25, כנוסח הוועדה, נתקבלו.

משה גפני: סעיפים 24 ו-25 התקבלו כהצעת הוועדה.

אוסאמה סעדי: רביזיה.

משה גפני: סעיף 26.

<קריאה: אפשר להחזיר את המלון.

דוד ביטן: סתם לקחנו מלון.

יואב קיש: האמת?

יואב קיש: תחסוך לכנסת.

דוד ביטן: מה לחסוך?

יואב קיש: בוא נחסוך, בוא נבטל את המלון, נחסוך לכנסת.

דוד ביטן: אתה לא יכול לבטל.

דוד ביטן: אבל ישראל ביתנו, 12%, 13%, הרגשתם את המנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה 12%, 13%?

מיקי לוי: מה זה, תוספת תקציב?

מיקי לוי: אנחנו רוצים לדעת.

משה גפני: רגע, רגע.

מיקי לוי: מישהו זרק פה לחלל האוויר, 12%-13%.

זהבה גלאון: ביטן זה מישהו?

זהבה גלאון: זה ביטן.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה 13%-15%?

דוד ביטן: עוד מעט נגיע, עוד מעט.

דוד ביטן: מה זה קשור למנכ"ל?

יצחק וקנין: ביטן מתלונן שנשארה לו טעינה של 12%.

<שיר שפר: "26 א.

<שיר שפר: על אף האמור בסעיף 26 - - -

משה גפני: אני אבקש מכולם לשבת ולא להפריע.

<שיר שפר: "אחרי סעיף 26 המוצע יבוא 26א.

<שיר שפר: "על אף האמור בסעיף 26 מידי שנה תקציב הקרן יעלה ב-15%.

<שיר שפר: ".

מיכל רוזין: לא שמענו את ההסתייגות.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הסתייגויות.

זהבה גלאון: אני מושכת את שאר ההסתייגויות שלי.

זהבה גלאון: יש את של אורלי על הפלט.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה על הפלט.

משה גפני: עודד, אתה משאיר את ההסתייגות שלך?

משה גפני: אוקיי, מושך.

משה גפני: סעיף 26 כהצעת הוועדה.

משה גפני: מי בעד הסעיף ירים את ידו?

משה גפני: הצבעה בעד - רוב נגד – מיעוט נמנעים – 3 סעיף 26, כנוסח הוועדה, נתקבל.

משה גפני: הסעיף התקבל כהצעת הוועדה.

משה גפני: 3 נמנעים.

משה גפני: אוסאמה ביקשת רביזיה?

אוסאמה סעדי: כן.

אורלי לוי אבקסיס: רציתי שלאחר 26 התקציב יהיה מוחרג מפלט.

אורלי לוי אבקסיס: ביקשתי עוד קודם, פלט, פלט.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה להוסיף סעיף לפני 27, שהתקציב הזה יהיה תקציב מיועד שיהיה פטור או מוגן מקיצוץ רוחבי.

משה גפני: מה ההסתייגות שלך לפני 27?

אורלי לוי אבקסיס: לא משנה איפה תמקמו את זה, בין 26 ל-27.

משה גפני: מה את מציעה?

אורלי לוי אבקסיס: שהכסף הזה יהיה מוגן מפלט.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

מיקי לוי: חבר'ה, זאת הסתייגות מצוינת.

אורלי לוי אבקסיס: תעצרו שנייה, מחר יקצצו לכם את זה ב-7.5%.

מיקי לוי: אלי ביטון, רגע, לא הבנתם, אתם לא מבינים.

מיקי לוי: ראשי הערים, מה אמרנו?

מיקי לוי: אם יהיה פלט אז בתקציב הזה לא יגעו בו.

מיקי לוי: הצבעה בעד ההסתייגות- מיעוט נגד – רוב נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס לא נתקבלה.

משה גפני: הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: רביזיה, רביזיה.

אורלי לוי אבקסיס: תתעשתו, תתעשתו.

אורלי לוי אבקסיס: מחר מקצצים לכם 7.5%, מה תעשו?

מיקי לוי: מחר יש קיצוץ רוחבי של 2.3 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: תצביעו על זה שזה לא יהיה פלט.

מיקי לוי: עשינו רביזיה, אבל תסדרו את זה אחר-כך עם הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: הרווחנו לכם זמן.

משה גפני: אלי ביטון, עם כל הכבוד המקצוע שלי זה פוליטיקה.

משה גפני: המקצוע שלך זה לנהל עיר.

משה גפני: אתה מצליח יותר ממני.

משה גפני: אבל מה שנעשה פה, תעשה לי טובה אל תתערב.

משה גפני: אני אחר-כך אגיד לך בארבע עיניים מה היה פה.

מיקי לוי: לא היה כלום, תאמין לי.

מיקי לוי: הלאה.

<שיר שפר: חלוקת כספי הקרן 27.

<שיר שפר: א.

<שיר שפר: תקציב הקרן במלואו יוקצה בכל שנת כספים לרשויות מקומיות בהתאם לכללי חלוקה שיקבעו שר האוצר ושר הפנים בהתחשב בין השאר באלה: 1.

<שיר שפר: הדירוג החברתי־כלכלי של הרשות המקומית בהתאם למדד החברתי כלכלי של הרשות המקומית בהתאם למדד החברתי כלכלי וכן הדירוג החברתי כלכלי של ישובים בתחום רשות מקומית ככל שישנם בהתאם למדד החברתי הכלכלי.

<שיר שפר: 2.

<שיר שפר: רמת הפריפריאליות של הרשות המקומית בהתאם למדד הפריפריאליות שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה כפי שיתעדכן מזמן לזמן.

<שיר שפר: 3.

<שיר שפר: גודל האוכלוסייה ברשות המקומית.

<שיר שפר: 4.

<שיר שפר: מצבה הפיננסי של הרשות.

<שיר שפר: 5.

<שיר שפר: היקף שטח הנכסים בתחום הרשות המקומית שאינם מבני מגורים לעניין חישוב הארנונה.

<שיר שפר: 6.

<שיר שפר: היקף התושבים מבין תושבי הרשות המקומית שעלו לישראל ב-15 השנים שקדמו לשנת הכספים בה מחולקים כספי הקרן וכן עולים שעלו מאתיופיה לאחר 1.1.1984.

<שיר שפר: ב.

<שיר שפר: בנוסף לעקרונות המפורטים בסעיף קטן א', כללי החלוקה שיקבעו השרים בהתאם לסעיף האמור יקבעו בהתאם לשני העקרונות הבאים: - - -

<שיר שפר: א.

<שיר שפר: רשויות מקומיות באשכולות 1 עד 5 של המדד החברתי כלכלי או רשויות מקומיות שישובים בתחומם באשכולות 1 עד 5 של המדד החברתי כלכלי.

<שיר שפר: ב.

<שיר שפר: רשויות מקומיות באשכולות 1 עד 5 שמדד הפריפריאליות של הרשות המקומית בהתאם למדד הפריפריאלי שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כפי שיתעדכן מזמן לזמן.

<שיר שפר: ג.

<שיר שפר: רשויות מקומיות שלפחות 10% מתושביהן עלו לישראל ב-15 השנים שקדמו לשנת הכספים בה מחולקים כספי הקרן וכן עולים שעלו לישראל מאתיופיה לאחר 1.1.1984.

<שיר שפר: "

מיקי לוי: רגע, מה עם ה-10%?

מיקי לוי: הסבר.

דוד ביטן: באיזה סעיף?

<קריאה: א' ו-ב'.

<קריאה: גפני, זה מה שדיברנו.

מיקי לוי: אתם אומרים שזה רציני?

מיקי לוי: זה רציני?

<קריאה: גפני, ג' זה לא מה שסוכם.

מיקי לוי: נושא חדש.

<קריאה: אתם לא מבינים מה שאתם אומרים.

<קריאה: אתם מבלבלים בין החזרה להקצאה.

<קריאה: זאת החזרה.

את ג': "רשויות מקומיות במעמד סוציואקונומי 1 עד 7, שמבין תושביהן שעלו יש לפחות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא שומעים, זה לא כתוב לנו בנוסח.

אוסאמה סעדי: גפני, אני טוען נושא חדש.

אוסאמה סעדי: עכשיו היא קראה 1 עד 7, מה זה?

דוד ביטן: אני אסביר לך למה.

דוד ביטן: בדקנו.

דוד ביטן: מה שכתבו במשרד הפנים, 10% מהתושבים.

דוד ביטן: על זה אתה מדבר?

אוסאמה סעדי: לא, אני מדבר על א'.

מיקי לוי: לא, גם על ג', על 10%.

אוסאמה סעדי: לא, היא דיברה על 1 עד 7 ב-א'.

<קריאה: היא דיברה על ג'.

דוד ביטן: אני אסביר לך ואז תבין.

משה גפני: לפני שהתחיל הדיון בחוק עצמו אמרתי שיש שני שינויים שנקריא אותם במהלך הדיון.

משה גפני: יש את הנוסח שזה הנוסח האחרון ויש שני שינויים.

משה גפני: אחד מהם, הקריאה עכשיו היועצת המשפטית בפסקה ג'.

<קריאה: 1 עד 7?

דוד ביטן: כן, זה מה שסוכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה ממש צמצום פערים.

דוד ביטן: זה לגבי עולים.

דוד ביטן: עיר שיש בה עולים, נותנים לה.

אורלי לוי אבקסיס: רעננה קיבלה עכשיו מלא עולים מארצות הברית, אז אתה רוצה לתת לה מתנה?

דוד ביטן: החוק הזה היה רק של עולים.

דוד ביטן: כל הארנונה היתה בזמנו של עולים.

אוסאמה סעדי: אבל זה לא סוכם לא עם משרד הפנים ולא עם משרד האוצר.

משה גפני: רבותי.

משה גפני: היות והיה סיכום בעניין הזה אני מבקש שאתה תסביר.

דוד ביטן: מה שמשרד הפנים כתב, או אני לא יודע מי כתב את זה, ש-10% מהתושבים לפחות יהיו עולים, זה דבר שהוא לא בר ביצוע.

דוד ביטן: זה בעצם אות מתה.

דוד ביטן: מדוע?

דוד ביטן: כשבדקנו את הערים, אז מי שיש להם עולים עד 15 שנה, כמעט ואין ערים כאלה.

דוד ביטן: לכן יש ממש את הערים הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: רעננה בפנים?

יואב קיש: בנוסח הישן.

דוד ביטן: בדקנו את זה ובעצם גילינו שזה אות מתה.

דוד ביטן: לא יכול להיות שחמש או שש מועצות קטנות יקבלו את כל התקציב שאנחנו מדברים עליו.

דוד ביטן: לכן ביטלנו את ה-10% ואמרנו שכל הרשויות המקומיות, שהן בסוציו אקונומי 1 עד 7, שיש להם עולים עד 15 שנה, למעט אתיופים שזה יותר, הם יהיו זכאיות.

דוד ביטן: זה כל העניין.

דוד ביטן: וגם, שיש להם לפחות 500 עולים.

אוסאמה סעדי: אז אתה מוריד את ה-10%?

דוד ביטן: לפחות 500 עולים יש אצלם.

דוד ביטן: זה הכול, מה לא בסדר.

<קריאה: מה עם העולים?

דוד ביטן: מ-500 ומעלה.

אוסאמה סעדי: זה לא הסיכום.

דוד ביטן: אנחנו מצביעים ככה.

<קריאה: זה לא הסיכום.

<קריאה: הסיכום היה להפחית מספר אחוזים לאור מה שאמרת ולהעלות מספר אחוזים.

דוד ביטן: לא, אתה מערבב בין - - -

<קריאה: אני לא מערבב.

דוד ביטן: בהתחלה דובר על זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: 1 עד6 זה הגיוני.

יואב קיש: אי-אפשר לפתוח.

יואב קיש: מיקי, אי-אפשר כל הזמן לפתוח.

אורלי לוי אבקסיס: מה לפתוח?

אורלי לוי אבקסיס: עוד לא הצבענו.

דוד ביטן: נגיד שלאחד יש 5,000 עולים, הוא יקבל מהתקציב - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה את הנוסחה.

דוד ביטן: זה פר בן-אדם.

דוד ביטן: אין רשויות שיש להן 10%, כולן פחות, כולל ביהודה ושומרון.

<קריאה: אמרתי שנוריד ב-2%.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: אתה יודע מה?

דוד ביטן: לא רוצה.

יואב קיש: ביטן, אתה צודק 100 אחוז, לא רוצים שלא יהיה חוק.

יואב קיש: חאלס, היה סיכום.

יואב קיש: מספיק להתווכח על שטויות.

<קריאה: מסכמים, אתם פותחים.

<קריאה: מסכימים, אתם פותחים.

<קריאה: אמרתם 2% אחוזים.

<קריאה: אתם אמרתם להעלות 2%.

דוד ביטן: די, מספיק כבר, תתביישו לכם.

<קריאה: אל תדבר אליו ככה, הוא עובד ציבור, מספיק.

<קריאה: מה קרה פה, מרדכי?

דוד ביטן: איפה הרשימה?

דוד ביטן: קיבל אותה המנכ"ל.

דוד ביטן: תראה את זה לאנשים פעם אחת.

דוד ביטן: על מה אתה מדבר?

<קריאה: בדקתי את הרשימה.

<קריאה: אמרת 10% לא רלוונטי?

דוד ביטן: לא, 6% לא רלוונטי.

<קריאה: אז מה אתם רוצים, מהעולה הראשון?

אורלי לוי אבקסיס: תגידו, אתם נורמליים?

אורלי לוי אבקסיס: מה, השתגעתם?

אורלי לוי אבקסיס: יאללה, האתיופים בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה מהעולה הראשון?

אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים לתת לעולים מארצות הברית מה שאתם רוצים לתת לאתיופים?

מיקי לוי: מה עשיתם בכל החוק?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה, ממתי אריה דרעי עובד בשביל משרד אחר?

אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה, שייתן את זה למשרד הקליטה שינהלו את הקרן.

אורלי לוי אבקסיס: תגדירו את זה כקרן של משרד הקליטה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה למה מגדירים את זה כקרן של אריה דרעי.

רחל עזריה: הוא הוציא.

רחל עזריה: הערים הגדולות הוצאו חוץ מירושלים.

אורלי לוי אבקסיס: איציק וקנין, מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: בשביל מי אתם עובדים?

אוסאמה סעדי: הוא שומר על גזרה שקטה.

יצחק וקנין: איפה שהידיים שלי לא בפנים – שיתברברו עד מחר.

משה גפני: רבותי, תקריאי בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה מה יקריאו.

משה גפני: מה שיקריאו.

<קריאה: אנחנו שולחים עכשיו שיעור אזרחות, איך מקבלים חוקים במדינת ישראל, שידעו התלמידים.

<קריאה: הם לומדים דמוקרטיה - - -

דוד ביטן: מומחים גדולים לחוקים אתם.

רחל עזריה: אני תמיד מסבירה לילדים שדמוקרטיה זה דבר חשוב אבל לא אסתטי.

רחל עזריה: אז יאללה, לא אסתטי.

<שיר שפר: אנחנו שוב חוזרים לסעיף קטן ג' "רשויות מקומיות ממעמד סוציו אקונומי 1 עד 7, שמבין תושביהן יש לפחות 500 עולים שעלו לישראל ב-15 השנים שקדמו" - -

אורלי לוי אבקסיס: ב-15 שנים 500 עולים?

משה גפני: לא באמצע.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר אריה דרעי שר הקליטה - - -

משה גפני: אני פשוט אוציא אותך.

משה גפני: קראתי לך לסדר פעם ראשונה, הפעם השנייה תבוא מהר.

<שיר שפר: - "שקדמו לשנת הכספים בה מחולקים כספי הקרן וכן עולים שעלו מאתיופיה לישראל לאחר 1 בינואר 1984".

אורלי לוי אבקסיס: תמשכו את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מוכנה למשוך את החוק למרות שזה החוק שלי.

מיקי לוי: זה בניגוד לשר שלך, איציק.

מיקי לוי: רגע, עכשיו שינו את זה?

מיקי לוי: זה נושא חדש?

אורלי לוי אבקסיס: נושא חדש.

מיקי לוי: אנחנו רוצים נושא חדש.

מיקי לוי: אני ביקשתי נושא חדש.

מיקי לוי: שלומית, גברתי היועצת המשפטית, רשמת?

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שמספיק שתעלה משפחה בשנה כדי לקבל את התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: מרדכי, משפחה בשנה מזכה.

אורלי לוי אבקסיס: למי אתם עובדים?

אורלי לוי אבקסיס: תחליפו את השם של המפלגה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה 500 ב-15 שנה.

משה גפני: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: כולם מדברים, לא ידעתי שחזר הדיון.

משה גפני: אבל את חוזרת כל הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הדיון חזר בכלל?

אורלי לוי אבקסיס: לא ידעתי שחזר.

<שיר שפר: "בכל שנת כספים יוקצה לפחות 10% מתקציב הקרן לרשויות מקומיות מתוך הרשויות המקומיות הנכללות בפסקת משנה 1א.

<שיר שפר: לפחות 10% מתקציב הקרן לרשויות המקומיות, מתוך הרשויות המקומיות הנכללות בפסקת משנה 1ב" - - -

משה גפני: רק רגע, תפסיקי.

מיקי לוי: גברתי, רשמת?

<שגית אפיק: רשמתי.

באסל גטאס: האם הכוונה שזה כל יישוב שיש בו 500 עולים וזה 15 שנה?

באסל גטאס: זה כבר כל יישוב.

מיקי רוזנטל: אז מה עשיתם?

מיקי רוזנטל: דוד, זה כל היישובים.

<קריאה: כל יישוב שיש בו 500 עולים ב-15 השנים האחרונות יקבל?

<קריאה: אבל אז החוק לא משיג את מטרתו.

משה גפני: הלאה, תקריאי.

<שיר שפר: "לפחות 10% מתקציב הקרן לרשויות המקומיות, מתוך הרשויות המקומיות הנכללות בפסקה משנה 1ב" - - -

באסל גטאס: - - -

משה גפני: באסל אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

משה גפני: היא קוראת עכשיו את החוק.

באסל גטאס: אני רוצה שהקואליציה תבין מה המשמעות.

משה גפני: המשמעות היא שצריך 500 עולים כדי להכליל את היישוב הזה בתוך המערכת.

באסל גטאס: אבל לא 500 עולים בשנה האחרונה, 500 עולים ב-15 שנה.

משה גפני: הלאה.

<שיר שפר: "לפחות 10% מתקציב הקרן לרשויות המקומיות, מתוך הרשויות המקומיות הנכללות בפסקת משנה 1ב ולפחות 13%" - - -

מיקי לוי: 13% זה נושא חדש בחוק.

באסל גטאס: זה כל הארץ.

מיקי רוזנטל: לא שומעים כלום.

מיקי רוזנטל: אדוני, אתה יכול להשתלט על הדבר הזה?

משה גפני: אני מבקש להפסיק.

משה גפני: באסל מספיק.

<שיר שפר: - "ולפחות 13% מתקציב הקרן לרשויות המקומיות, מתוך הרשויות המקומיות הנכללות בפסקת משנה 1ג".

מיקי לוי: 13% זה גם נושא חדש, אדוני.

מיקי לוי: אני מבקש נושא חדש פעמיים.

משה גפני: בבקשה, נושא חדש.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הסתייגות, 500 בשנה.

יצחק וקנין: רבותי, בשיגעון של הלילה הזה, הגענו למצב שזה מושך לפה וזה מושך לפה והשמיכה הזאת הולכת להיקרע.

יצחק וקנין: מה שרואים פה רבותי.

יצחק וקנין: אם אנחנו שמים את הקריטריון של 500, אז תכניסו את כל המדינה בפנים.

יצחק וקנין: חבל על הזמן, למה לטחון מים?

יצחק וקנין: הכסף הזה יתחלק על כולם, בלי צעקות.

מיקי לוי: ואז לא יישאר כסף לאף אחד.

דוד ביטן: וקנין, אז 1,500.

מיקי לוי: מרדכי, מה ההצעה שלכם?

מיקי לוי: אדוני, אני רוצה לשמוע את מנכ"ל משרד הפנים.

<מרדכי כהן: דוד, מכיוון שיש צדק רב בטענה, לאור הנתונים, שמספר רב של רשויות - - -

דוד ביטן: אין כמעט.

דוד ביטן: אתה רשמת 10%.

דוד ביטן: תגיד להם מי - - -

<קריאה: איזו עבודת הכנה עשיתם בשביל לרשום 10%?

<מרדכי כהן: עכשיו הערות על איזה עבודה עשינו?

<מרדכי כהן: אמרתי שאתה צודק לגבי האחוזים.

<מרדכי כהן: תניחו למספרים, 500 עולים, 1000 עולים.

<מרדכי כהן: 10% זה גבוה?

<מרדכי כהן: אני מסתכל על הטבלה כדי שיכנסו רשויות משמעותיות שיש להן אחוזים.

<מרדכי כהן: אמרתי בואו נדבר על זה.

<מרדכי כהן: רציתם להוריד אחוז או שניים?

<מרדכי כהן: צריך להוריד עוד אחוזים?

<מרדכי כהן: נוריד אחוזים לא מספר.

<מרדכי כהן: כך מנוסח חוק.

אורלי לוי אבקסיס: ואם תל-אביב קלטה 500, זה נראה לכם נורמלי?

מיקי לוי: לך על אחוזים.

<מרדכי כהן: אמרתי.

<מרדכי כהן: הנה, הטבלה פה, אני לא מרמה אף אחד.

<מרדכי כהן: זה הגיוני לדבר באחוזים.

דוד ביטן: אנחנו לא נתעסק באחוזים, נתעסק במספרים.

יצחק וקנין: בואו נעבוד בהיגיון.

יצחק וקנין: גם כשעושים משהו בשעה 1 בלילה, נעשה אותו בשכל.

אורלי לוי אבקסיס: איציק, 6% זה הגיוני.

רחל עזריה: תקשיבו.

רחל עזריה: אם זה לפי מספרים, זה אומר שרק הערים הגדולות בפנים.

רחל עזריה: היישובים לא יכולים להיות בפנים.

<קריאה: עשית דוקטורט על זה?

<קריאה: עשית דוקטורט על זה?

רחל עזריה: אני פשוט לא צריכה דוקטורט בשביל זה.

רחל עזריה: אתה מבין שאם אתה מדבר במספרים אתה מבין את זה?

רחל עזריה: אתה מבין שאם אתה מדבר במספרים אז כל הערים הגדולות?

רחל עזריה: אתה מבין שמדובר רק על הערים הגדולות?

יצחק וקנין: אני מבין שההצעה המוצעת היא 5% ורק רשות שמקבלת מענק איזון.

משה גפני: אתם עדיין עומדים על נושא חדש?

מיקי לוי: כן, נושא חדש.

מיקי לוי: אני לא מוכן להמשיך לדון בחוקים נוספים הלילה.

מיקי לוי: אתם לא מבינים את זה?

מיקי לוי: אנחנו 24 שעות על הרגליים.

מיקי לוי: זה לא אחראי להמשיך ולדון בחוקים.

מיקי לוי: מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: אז אני מוכן לגמור את החוק הזה בתנאי שתגיד לי שממשיכים מחר בבוקר.

מיקי לוי: אין לנו צורה בכלל.

מיקי לוי: ככה אנחנו נראים כלפי חוץ.

משה גפני: אם אני מקבל החלטה שאנחנו ממשיכים את הדיונים מחר בבוקר, אתם מורידים את ההסתייגויות?

מיקי לוי: התשובה היא חד משמעית כן.

מיקי לוי: את זה אני גומר.

זהבה גלאון: למה הסכמת?

אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה שתסיר מחר את כל ההסתייגויות.

מיקי לוי: לא, עכשיו אני מסיר, רק עכשיו.

מיקי לוי: גומרים את החוק הזה והולכים הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: ופותחים משחק חדש מחר?

מיקי לוי: כן.

דוד ביטן: לא יודע, נחשוב על זה.

מיקי לוי: הכול רביזיות, הכול נושא חדש.

אורלי לוי אבקסיס: וקנין, 5% ובתנאי שהם מקבלים מענק איזון?

יצחק וקנין: כן.

מיקי לוי: מקובל עלי.

<קריאה: זהבה, נצרת עלית של 5.1%.

זהבה גלאון: אני מקבלת את זה.

זהבה גלאון: הבעיה שלי זה יהודה ושומרון.

באסל גטאס: אדוני, אפשר הצעה לסדר?

משה גפני: שנייה, גם אני רוצה הצעה לסדר.

משה גפני: רבותי, חברי האופוזיציה.

משה גפני: אמרתם דבר.

משה גפני: אני נוטה לקבל את ההצעה שלכם.

מיקי רוזנטל: אני מבקש שכל הגלריה הזאת תלך למקום.

מיקי רוזנטל: חאלס, מספיק, אי-אפשר ככה, לא שומעים.

משה גפני: אני נוטה לקבל את ההצעה שלכם והיא אומרת כך: יש שלושה חוקים מרכזיים - - -

מיקי לוי: אתה יושב ראש ועדה, תקבל החלטות.

משה גפני: אני רק מנסה לעשות את זה עם חיוך, לא הולך לי.

משה גפני: ישנם שלושה חוקים מרכזיים.

משה גפני: האחד, זה עידוד השקעות הון.

משה גפני: השני, פיצויי פיטורין והשלישי זה מיסוי על דירה שלישית.

משה גפני: אלה שלושה חוקים קשים.

משה גפני: אנחנו נסיים בזה, זאת ההצעה שלי.

משה גפני: זה סוכם.

משה גפני: זה לא כל-כך מכובד אבל בכל אופן סוכם.

משה גפני: אני רוצה שהחוק הזה יסתיים.

משה גפני: אמרתי את דעתי בעניין.

משה גפני: לגבי עידוד השקעות הון, היות ויש פה כאלה שממתינים הרבה שעות, אני לא מתחיל את הדיון בזה.

משה גפני: מי שירצה, יישאר ומי שלא ירצה לא יישאר.

משה גפני: אני אאפשר להם לומר את דברם כי הם מחכים פה 6 או 7 שעות.

משה גפני: לאחר מכן, העובדים ילכו לביתם והחברים ילכו לביתם, אני אשב עם משרד האוצר כדי לנסות להגיע איתם להסדרים.

משה גפני: אם נגיע להסדרים, אז מבחינתי זה יהיה יותר קל.

משה גפני: אני אומר לכם את זה מחר בפתח הישיבה אם הגענו להסדר או לא.

משה גפני: אם הגענו להסדר, אני אבקש מכם גם כן.

זהבה גלאון: באיזו שעה הישיבה?

יצחק וקנין: אדוני היושב ראש, מה עם ההסתייגות שלי?

מיקי לוי: על ההסתייגות שלך אנחנו מצביעים היום.

באסל גטאס: אבל מה עם החוק הזה?

אורלי לוי אבקסיס: ההסתייגות שלו היא על החוק הזה.

באסל גטאס: זה חוק חשוב, זה חוק חברתי, זה חוק צודק במהותי וחבל שמטפלים בו בצורה הזאת, באמת חבל.

באסל גטאס: זה לא רק שזה לא מכובד, לא יודעים בסוף מה התוצאה, מה התוצר.

משה גפני: מה שקבענו עכשיו זה 5% ובעיקר שזכאית למענק איזון, מענק חיובי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה ערים יש מעל 6% שמקבלים מענק איזון?

<קריאה: רציתם להכניס את נתניה והוצאתם עכשיו את נתניה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ביחד.

משה גפני: רבותי, אני מבקש להמשיך הלאה, אנחנו נחזור לזה.

<שיר שפר: "פרק ד' – הוראת מעבר לעניין סעיף 27 28.

<שיר שפר: על אף הוראות סעיף 27, - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, אבל יש לנו את הסעיפים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוד לא העברנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לפי הסעיף שהציע וקנין?

מיקי רוזנטל: באיזה סעיף את?

<שיר שפר: אנחנו בפרק ד', הוראת מעבר לעניין סעיף 27.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת לגבי הקריטריונים, א', ב', ו-ג'.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו ממשיכים את ההקראה לפי מה שהציע חבר הכנסת וקנין?

משה גפני: לא, עדיין לא.

משה גפני: אמרתי שאני מדלג על זה.

משה גפני: הם מנסים להגיע בחוץ לפתרון.

משה גפני: אנחנו רוצים להגיע לפתרון טוב.

משה גפני: ביקשתי מהיועצת המשפטית לדלג ונמשיך הלאה.

משה גפני: נחזור לזה.

אוסאמה סעדי: אז ההסתייגויות על 27 אחרי זה?

משה גפני: כן.

<שיר שפר: "א.

<שיר שפר: על הוראות סעיף 27, בתקופה שמיום תחילתו של חוק זה עד יום ל' בכסלו התשפ"ה (31 בדצמבר 2024), יוקצה חלק מתקציב הקרן בהתאם למפורט בטבלה שבסעיף קטן (ג) ; יתרת הקרן לאחר הקצאת הכספים כאמור תחולק בהתאם לכללים שייקבעו בהתאם לסעיף 27 לחוק; ב.

<שיר שפר: על אף האמור בהוראות סעיף קטן (א) רשאים שר הפנים ושר האוצר בהסכמת ראש הממשלה להאריך את התקופה האמורה בסעיף קטן (א) בשנתיים נוספות (לגבי הרשויות המקומיות המקבלות תשלום בשנים 2023 ו-2024) כאמור בסעיף קטן (ג), ובלבד שגובה התשלום לא יעלה על התשלום שנקבע לרשויות אלו לשנת 2024.

<שיר שפר: " עכשיו בעצם מצורפת טבלה שמבטאת את נוסחת ההחזרה.

<שיר שפר: הסבירו אותה והיא תצורף לפרוטוקול של הישיבה.

<שיר שפר: אנחנו עוברים לג'.

משה גפני: בבקשה.

יואב קיש: חבר הכנסת גפני.

יואב קיש: אני רוצה להגיד משהו.

משה גפני: רגע, אבל נתתי לה.

<קריאה: מה שהתחלנו לומר זה שיש בעיה בטבלה, אבל שמענו שזה תוקן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יואב, בבקשה.

יואב קיש: אם אתה זוכר, חבר הכנסת גפני, ש-75% מהקרן יינתן לתיקון עוולות.

יואב קיש: כשאני מסתכל על סעיף ב'1 כתוב: "בכל שנת כספים יוקצה לפחות 75% מתקציב הקרן לרשויות מקומיות, מתוך הרשויות המקומיות שעונות לסעיפים הבאים".

יואב קיש: לא מוזכר בכלל תיקון העוולות שדיברנו עליו.

משה גפני: לא, היה צריך להוסיף.

<קריאה: כל זה כפוף, זה "קפ" מה שנקרא.

יואב קיש: אז איפה כתוב תיקון עוולות?

<קריאה: יש לי את העקרונות שניתנו פה בסעיף קודם, סעיף 27.

<קריאה: שם נאמר שאנחנו בוחנים את הדירוג החברתי כלכלי, גודל האוכלוסייה, מצבה הפיננסי, מקורות.

<קריאה: כל זה בעצם - - -

יצחק וקנין: יש עוד דברים שנוגעים למועצות האזוריות, המרחקים.

<קריאה: כל זה אמור לקרות בצורה כזאת - - -

יצחק וקנין: גם המרחקים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא נכון.

יואב קיש: אל תפריעו, תני לי רגע.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוזרת לך.

יואב קיש: אל תעזרי לי, אני לא צריך שתעזרי לי כל הזמן.

יואב קיש: גפני, תיקון עוולות לא מופיע פה.

יואב קיש: הניסוח לא מתאים.

יואב קיש: תיקון עוולה משמעותו, עיר עולים שקיבלה בעבר ועכשיו לא מקבלת, את זה צריך לתקן.

<קריאה: היא מקבלת את זה בהחזרה.

<קריאה: היא כבר מקבלת.

<קריאה: את כל מה שהולך בעצם להחזרה זה בעצם סעיף 28.

<קריאה: יש סעיף מיוחד.

יואב קיש: איפה סעיף 28?

יואב קיש: אני לא רואה.

יואב קיש: איפה אתה מזכיר את הנושא הזה?

יואב קיש: זה הנושא המרכזי.

יואב קיש: מה שאתה אומר, בסעיף 28 - - -

משה גפני: יואב, שנייה.

משה גפני: היה מדובר שה-75% האלה הולכים לתיקון עוולות.

משה גפני: ביקשתי משגית לנסח את זה.

משה גפני: זה יהיה לתיקון עוולות.

משה גפני: הם אומרים שהם סגרו איתך.

דוד ביטן: יש החזרה והקצאה?

משה גפני: כן.

דוד ביטן: איפה ההחזרה פה?

<קריאה: ההחזרה בסעיף 28.

יואב קיש: לא, זה לא מנוסח טוב.

דוד ביטן: הוא התכוון 75% מההקצאה ופה עשיתם סלט.

משה גפני: בהקצאה, בהקצאה.

<קריאה: בהקצאה.

<קריאה: מה שנשאר מתוך היתרה הזאת אנחנו - - -

יואב קיש: איפה זה כתוב?

יואב קיש: זה לא כתוב פה בסעיף.

יואב קיש: כתוב: "יוקצה חלק מתקציב הקרן בהתאם למפורט בטבלה שבסעיף קטן.

יואב קיש: יתרת הקרן, לאחר הקצאת הכספים כאמור, תחולק בהתאם לכללים שייקבעו בהתאם לסעיף 27.

יואב קיש: החזרת אותי לסעיף שלא אומר כלום.

אוסאמה סעדי: כתוב 75%.

יואב קיש: לא, אבל לא כתוב תיקון עוולות.

יואב קיש: גפני, זה חשוב לחדד.

יואב קיש: על זה היה כל הוויכוח.

דוד ביטן: לא ניסחת את זה טוב.

<קריאה: אנחנו מתקנים פערים חברתיים - - -

משה גפני: אתם לא נותנים עכשיו נאומים ציוניים.

<קריאה: ההחזרה נמצאת ב-28.

משה גפני: אתה עכשיו מסביר לנו מה החוק?

משה גפני: אנחנו לא יודעים מה החוק, הרי לא למדנו אותו בכלל.

משה גפני: היה מדובר על זה שמגדילים מ-50% ל-75%, שזה מיועד לתיקון עוולות.

משה גפני: זאת אומרת, יישוב שהיה מקבל במשך כל השנים, היה מקבל 100,000 שקלים וירד ל-50,000, ההתחשבות של ה-75% זה בתיקון העוולות, על זה דובר.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: זה לא מופיע.

משה גפני: הם אומרים שהם סיכמו איתך על השנתיים.

אוסאמה סעדי: הביאו לנו נושא חדש.

אורלי לוי אבקסיס: גפני, לא 75% מהקרן לתיקון העוולות, כי אז יש לך יותר מהמקור.

משה גפני: 75% מההקצאה.

יואב קיש: רק עד להגיע למקור.

יואב קיש: אין יותר מהמקור.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה אתה רוצה 75% מהקרן לתיקון עוולה?

יואב קיש: לא, יוקצה במקסימום ויכול להיות שפחות, אבל יתקנו את העוולות.

אורלי לוי אבקסיס: ה-75% זה לגבי קריטריונים לא לגבי הכסף.

יואב קיש: מה פתאום קריטריונים?

אורלי לוי אבקסיס: בטח.

משה גפני: שגית, בבקשה.

<שגית אפיק: המטרה היתה בעצם לומר שככל שייווצרו עיוותים בנוסחת ההחזרה, כאשר נגיע למצב שבו נוסחת ההקצאה תתחיל לגדול לעומת נוסחת ההחזרה והתקציב של ההקצאה ילך ויגדל, המטרה היתה באמת שככל שיראו שקיימים עיוותים בשל נוסחת ההחזרה, או בשל גורמים אחרים, עיוותים בחלוקת התקציב, יוכלו השרים להתייחס לזה במסגרת התקצוב.

<שגית אפיק: יש שתי אופציות, אדוני היושב ראש.

<שגית אפיק: אפשר להכניס את זה ב-75%, שכרגע הם הכניסו אליהם למעשה את שלושת הפרמטרים.

<שגית אפיק: או, שאפשר להכניס את זה ב-25% שיקול דעת של השרים.

משה גפני: זה צריך להיות ב-75%, על זה דובר.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: ביבס, בניסוח כל מה שדיברנו על תיקון עוולות לא מופיע.

יואב קיש: אמרתי להם שאי-אפשר בלי תיקון עוולות, הרי זה כל הבסיס שלנו.

יואב קיש: על מה עשינו את העבודה?

יואב קיש: וזה לא מופיע, אין את זה פה.

<שגית אפיק: תהיו איתי רגע.

בסעיף 27א: תקציב הקרן יוקצה בהתאם לכללי חלוקה שיקבעו השרים בהתחשב באלה: הדירוג החברתי כלכלי, רמת הפריפריאליות, גודל האוכלוסייה, מצבה הפיננסי, היקף השטחים.

אנחנו נוסיף לכאן: בסדר?

משה גפני: בסדר.

דוד ביטן: - - -

<שגית אפיק: זה בסדר.

<שגית אפיק: אני מבטיחה לך שבסוף זה ידבר על ההקצאה.

יואב קיש: רק להבהיר כדי שלא יהיה ספק.

יואב קיש: יכול לבוא מישהו ולהגיד: סליחה יש פה טבלה.

יואב קיש: עומדים בדיוק בטבלה ולכן אין פה עיוות.

יואב קיש: העיוות משמעותו ההפרש בין מה שקיים בטבלה הקיימת לעומת מה שהם קיבלו יום לפני ביטול החוק.

יואב קיש: זה העיוות ואני אומר את זה לפרוטוקול.

<שגית אפיק: נכון.

משה גפני: ברור.

משה גפני: סגן השר, מה הסיכום.

יצחק כהן: 13% ו-1 עד 7.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו גם לנו שנבין מה זה אומר.

אורלי לוי אבקסיס: הסבר בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה שונה ממה שזה, אנחנו חוזרים בנו מההסכם עם הקואליציה.

משה גפני: סבלנות, הוא עוד לא אמר אפילו.

משה גפני: גם אני רוצה להבין.

משה גפני: בבקשה.

יצחק כהן: 13% מההקצאה, סוציו אקונומי 1 עד 7.

יצחק כהן: הכללים ייקבעו על-ידי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: 13% מההקצאה הולך ל-1 עד 7, כלומר, הוספתם - לשיקול דעתו של השר.

<קריאה: לא 1 עד 7.

אורלי לוי אבקסיס: תירגעו שנייה, תנו לי להסביר.

אורלי לוי אבקסיס: אל תלמדו אותי משפטים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הוספתם לשיקול הדעת הפתוח של ה-25% עוד 13%.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אני רוצה שיסבירו לנו את זה משפטית.

משה גפני: אורלי, תודה רבה.

משה גפני: אני הולך להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה לא הולך להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין את זה.

משה גפני: אם אתם רוצים לחזור להסתייגויות, נצביע על ההסתייגויות.

משה גפני: אנחנו ביקשנו שאנחנו נסיים כאן ואנחנו נמשיך עם האורחים שהיו לגבי החוקים האחרים, אבל לא נמשיך בחוקים, נשמע אותם.

משה גפני: אז הסיכום הוא שמורידים את הטענות של נושא חדש, מורידים את ההסתייגויות ומצביעים.

משה גפני: זה הסיכום שאליו הגענו.

<קריאה: אין פר קפיטה ואין אחוזים, כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אז האתיופים לא קיבלו פה כלום.

<קריאה: לא.

<קריאה: מי שיקבע את הכללים מה הם עולים, זה יהיה שר הפנים.

<קריאה: במקום שזה יהיה 5% או פר קפיטה, לא זה ולא זה.

<קריאה: שר הפנים יקבע את הכללים ובכל מקרה זה יהיה עד 13% מההקצאה של ה-75%, לא מה-100%.

<קריאה: קודם זה היה 10% ועכשיו זה 13%.

<קריאה: זה השינוי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה מינימום 10%, זה יכול להיות גם 45%.

<קריאה: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אז תכתבו מקסימום 13%.

משה גפני: מספיק, באמת, תעברו לשם.

משה גפני: גמרנו, אנחנו הולכים להצבעה.

יצחק וקנין: כדי שיהיה ברור.

יצחק וקנין: הנושא של המועצות האזוריות אמנם לא נקרא פה.

יצחק וקנין: מועצה מקומית אומרים.

יצחק וקנין: הכוונה שגם המועצות האזוריות נכללות.

יצחק וקנין: עוד דבר אחד.

יצחק וקנין: מאחר וגם פה מופיע הנושא של כמות התושבים ובמועצות האזוריות הן מועצות של 10,000 תושבים, אבל המרחקים מיישוב ליישוב הם מעל 50 קילומטר ויש הסעות.

יצחק וקנין: אני אומר פה את זה לפרוטוקול, שהדברים הללו יילקחו בכל התחשיבים.

משה גפני: מקובל.

זהבה גלאון: תכניסו את זה.

זהבה גלאון: תכניס את זה כקריטריון.

אורלי לוי אבקסיס: גפני, הסתייגות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, שגית.

משה גפני: לא קיבלת רשות דיבור.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לי הסתייגות.

משה גפני: רגע.

דוד ביטן: יש הסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חזרתם בכם מההסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני אסביר לך מה חזרתם, אתם אפילו לא שמים לב.

אורלי לוי אבקסיס: אתה עורך דין, תשים לב לניסוח.

דוד ביטן: שמתי לב.

אורלי לוי אבקסיס: לא שמת לב, דוד.

אורלי לוי אבקסיס: עד עכשיו הסעיף השלישי היה מינימום 10%, מה שעכשיו עשיתם בסעיף השלישי זה מינימום 13%.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות מקסימום 55%.

דוד ביטן: את לא מבינה.

זהבה גלאון: אתם משנים את ההסכמים כל שנייה, אל תשגע אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: תסגננו את זה אחרת.

דוד ביטן: תקציב זה 13%.

יואב קיש: לא יעבור 13% לעולים.

אורלי לוי אבקסיס: אז תרשמו.

אורלי לוי אבקסיס: רשום פה מינימום 10% ואתם משנים ל-13%.

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידו את המינימום.

אורלי לוי אבקסיס: להוריד את המילה מינימום.

<קריאה: לא עד 13%, 13%.

<קריאה: דוד, לא עד, שיהיה 13%.

משה גפני: בסדר, בסדר.

זהבה גלאון: ביטן, את מה שאמר וקנין על המרחק.

זהבה גלאון: דופקים את הרשויות באזורים האלה, כמו חבל איילות, רמות נגב.

משה גפני: רבותי, אני לא מאפשר יותר.

משה גפני: אני הולך להצבעות.

משה גפני: מי שרצה הסתייגויות יצביע.

משה גפני: אוסאמה, אתם מורידים את ההסתייגויות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים עד 13%.

אורלי לוי אבקסיס: תכתוב עד 13%.

יואב קיש: לא עד, תכתוב רק 13%.

יואב קיש: לא עד, יש לנו התחייבות ל-13%.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תשאיר את האתיופים בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: בסעיף ג' הורדתם את האתיופים.

דוד ביטן: לא הורדנו.

משה גפני: נכתב "13% מתקציב הקרן".

משה גפני: המילה "לפחות" ירדה.

זהבה גלאון: אבל מה שוקנין אמר על המרחק, זה לא מופיע.

משה גפני: נרשם בפרוטוקול.

זהבה גלאון: תן לראש המועצה של חבל איילות, הם הכי רחוקים.

<חנן גינת: - נתתי לאוטובוס 240 קילומטר – זה לא נכנס פה.

משה גפני: מה לא נכנס?

זהבה גלאון: הקריטריון שוקנין אמר.

<חנן גינת: זה גודל המרחב הגיאוגרפי, המרחק בין היישובים.

זהבה גלאון: אתם דואגים רק לעצמכם, לערים החזקות.

זהבה גלאון: מה יש לכם, תקשיבו, עוד משפט אחד.

זהבה גלאון: מה יש לכם?

זהבה גלאון: סגרתם עכשיו ביניכם מה שאתם רוצים ואתם זורקים אותם?

משה גפני: אני מודיע לפרוטוקול שבשיקול הדעת ובקריטריונים הללו יילקח בחשבון מה שאמר חבר ככנסת וקנין.

משה גפני: אני מצטרף אליו בעניין הזה.

משה גפני: אני לא פותח עכשיו את החוק, אלא אם כן אתם באמת רוצים להתפלל איתי בהנץ החמה.

משה גפני: אני מכניס לפרוטוקול, מצטרף למה שאמר חבר הכנסת וקנין.

משה גפני: זה יהיה בפנים.

משה גפני: יש בכל אופן סנקציה, שצריך לעשות את השיקול הזה.

משה גפני: אנחנו אומרים שהשיקול הזה צריך להילקח בחשבון.

מיקי לוי: מרדכי, "בתוספת המרחק הגיאוגרפי", משפט.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה הקראה חוזרת של ג'.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לראות איך הוא נכתב.

משה גפני: ג.

משה גפני: רשויות מקומיות ש-13% מתושביהן עלו לישראל - - -

<קריאות: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה בסדר, זה בסדר.

משה גפני: שנייה.

דוד ביטן: אני אגיד לכם.

דוד ביטן: "רשויות מקומיות ממעמד סוציו אקונומי 1 עד 7, שיש להם תושבים - - -

<קריאה: בהתאם לעלייה לישראל ב-15 השנים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין למה ביקשתי להקריא שוב?

דוד ביטן: כולל אתיופים.

משה גפני: ביקשת לדעת מה יהיה בסעיף ג'.

משה גפני: רשויות 1 עד 7, סוציואקונומי.

משה גפני: 13% מההקצאה, זה היה הסיכום.

משה גפני: הכללים לגבי שיעור העולים ייקבעו על-ידי שר הפנים ושר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: איפה האתיופים, ביטן, שהבטחת?

משה גפני: האתיופים לא קשור.

משה גפני: זה לא ניסוח.

<שגית אפיק: ביטן, תגיד לי מה סיכמתם ואני אנסח.

אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה את האתיופים בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רואה?

אורלי לוי אבקסיס: ואם לא הייתי אומר להקריא שוב?

אוסאמה סעדי: בהתחשב בעיקר בשגית, אנחנו מוותרים על ההסתייגויות שרצינו להגיש.

אוסאמה סעדי: אנחנו נשארים רק עם ההסתייגות של איו"ש.

אוסאמה סעדי: אנחנו עומדים על זה.

משה גפני: הצבענו על זה.

זהבה גלאון: אבל יש לנו פתרון.

רחל עזריה: אני רוצה לומר תודה בשם כל חברי הוועדה.

משה גפני: שגית, תקריאי את הסעיף.

<שגית אפיק: "רשויות מקומיות באשכולות 1 עד 7 של המדד החברתי כלכלי שמבין תושביהן עלו לישראל ב-15 השנים שקדמו לשנת הכספים בה מחולקים כספי הקרן וכן עולים שעלו מאתיופיה לישראל לאחר 1.1.1984.

<שגית אפיק: כללים לגבי שיעורי התושבים העולים ייקבעו על-ידי השרים ולפחות 13% - - -

יואב קיש: לא לפחות, 13%.

משה גפני: טעות.

אוסאמה סעדי: לא לפחות ולא עד.

דוד ביטן: לגבי החלוקה.

דוד ביטן: הכללים לגבי החלוקה, שימי לב.

<שגית אפיק: בכל שנת כספים יוקצו 13% מתקציב הקרן לרשויות המקומיות שהקראתי קודם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, זאת טעות.

אורלי לוי אבקסיס: עוד הפעם, משפטית.

אורלי לוי אבקסיס: ביטן, יש פה עוד פעם טעות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה 13% מכל הקרן, הוא מדבר על 10%.

אורלי לוי אבקסיס: 13% ממה?

אורלי לוי אבקסיס: לא מכל הכסף.

דוד ביטן: לא, מההקצאה, מההקצאה.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגיד, היא לא הקריאה ככה.

<שגית אפיק: הקראתי בדיוק ככה.

<שגית אפיק: אורלי, אני מקריאה את כל הסעיף.

<שגית אפיק: הכללים הם לא לגבי שיעור העולים?

<שגית אפיק: אתה רוצה לדעת כמה עולים?

אורלי לוי אבקסיס: בטח שצריך לדעת כמה עולים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם שיעור העולים?

אורלי לוי אבקסיס: האם שני עולים יכולים להיחשב עיר ענייה?

משה גפני: ננסה פעם נוספת.

עמוד 2ג: "רשויות מקומיות באשכולות 1 עד 7 של המדד החברתי כלכלי, שמבין תושביהן עלו לישראל ב-15 השנים שקדמו לשנת הכספים בה מחולקים כספי הקרן וכן עולים שעלו מאתיופיה לישראל לאחר 1.1.1984.

עמוד 2ג: 2.

עמוד 2ג: בכל שנת כספים יוקצה לפחות 10% מתקציב הקרן - - -

<קריאות: לא, לא, לא.

<שגית אפיק: תיתנו לי להקריא את הכול.

<שגית אפיק: 2.

<שגית אפיק: בכל שנת כספים יוקצה לפחות 10% מתקציב הקרן לרשויות מקומיות הנכללות בפסקת משנה 1א (1א זה 1 עד 5 של המדד החברתי כלכלי שהקראתי ולא קשור לעולים – ש.א).

<שגית אפיק: 3.

<שגית אפיק: לפחות 10% מהתקציב לאלה שנכללות ב-1ב זה המדד פריפריאליות.

<שגית אפיק: 4.

<שגית אפיק: 13% מתקציב הקרן לרשויות מקומיות, מתוך הרשויות המקומיות שנכללות ב-1ג שהקראתי עכשיו.

<שגית אפיק: כללים לגבי שיעור התושבים העולים וחלוקת התקציב בהתאם לשיעור התושבים העולים ייקבעו על-ידי השר.

<שגית אפיק: "

זהבה גלאון: לא, עוד נשאר לנו - - -

משה גפני: אה, ארז, ארז.

<ארז קמיניץ: בנוסח של מה רשות מקומית, במקום מה שהוקרא, לכתוב: "רשות מקומית שמתוקצבת לפי חוק התקציב ואז זה מסדר את זה.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה בנוסח שהיה כתוב קודם?

בצלאל סמוטריץ': עמדת כאן ואמרת שאין שום בעיה.

<ארז קמיניץ: קודם כל, רק להבהיר.

<ארז קמיניץ: נשאלתי אם יש חוקים שמציינים באותה דרך.

<ארז קמיניץ: שוב, אנחנו לא מדברים על חוק טריטוריאלי.

<ארז קמיניץ: אנחנו לא משנים שום דבר מהאמירות שנאמרו על-ידי היועץ המשפטי של הכנסת.

<ארז קמיניץ: אנחנו לא משנים שום דבר.

<ארז קמיניץ: יחד עם זאת, אם אתם רוצים, אפשר לנסח משהו אחר שלא יזכיר את המילים ויתייחס לזה באופן תקציבי כי ממילא ההתייחסות היא תקציבית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מסכים לזה.

בצלאל סמוטריץ': בשום אופן לא.

אוסאמה סעדי: אתה תקציבי או שאתה רוצה הצהרתי?

בצלאל סמוטריץ': בשום אופן לא.

בצלאל סמוטריץ': אחרי שהיה, אני לא מוכן לזה.

זהבה גלאון: זה לא התקציב, הוא רוצה הצהרה.

משה גפני: יש בעיה בניסוח הקיים?

בצלאל סמוטריץ': אין שום בעיה.

זהבה גלאון: יש בעיה בניסוח הקיים.

אורלי לוי אבקסיס: סיפוח זוחל, מה לא ברור?

זהבה גלאון: הוא מכניס את יהודה ושומרון לחוק.

זהבה גלאון: אין עוד חוק כזה במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הנוסח שהיה קודם הוא מצוין ולא בגלל זהבה גלאון אוסאמה סעדי, עם כל הכבוד, אנחנו נוציא.

זהבה גלאון: בכל הכבוד לך סמוטריץ, פעם ראשונה בחוקי מדינת ישראל, יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יהיה.

בצלאל סמוטריץ': לא מעניין אותי.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה, לא יורידו את המשפט הזה.

זהבה גלאון: אם תוריד את זה, אנחנו נצביע עם הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אל תצביעו עם הקואליציה, יש לנו ממילא רוב.

בצלאל סמוטריץ': אל תעשו טובה.

זהבה גלאון: בסדר, ניפגש.

משה גפני: מי בעד אישור החוק ירים את ידו.

משה גפני: הצבעה בעד – 11 נגד – אין נמנעים – 4 <פרק ד' כולו (קרן לצמצום פערים בין רשויות מקומיות), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, נתקבל.

משה גפני: >

משה גפני: אושר.

זהבה גלאון: אין בחקיקה הישראלית סיפור טריטוריאלי.

משה גפני: הצעת החוק התקבלה כהצעת הוועדה.

משה גפני: אני מתנצל בפני החברים - - -

זהבה גלאון: נתן לכם לצאת בכבוד ואתם הלכתם עם סמוטריץ.

זהבה גלאון: ניפגש, חכה.

בצלאל סמוטריץ': ללכת עם סמוטריץ זה מאוד מכובד, תתרגלי.

זהבה גלאון: ממש מכובד.

משה גפני: רבותי, אנחנו אמורים לדון בחוק לעידוד השקעות הון.

משה גפני: אני מבקש מנשיא התאחדות התעשיינים לומר את דברו בנושא הזה.

<שרגא ברוש: חברי הכנסת, לילה טוב לכולם.

<שרגא ברוש: אני קודם מבקש להודות על ההזדמנות להציג פעם נוספת את המצב שבו אנחנו נמצאים.

<שרגא ברוש: אני אעשה את זה ממש בקצרה, כי את רוב חברי הכנסת ראינו פה מספר פעמים בנושא הזה.

<שרגא ברוש: התעשייה הישראלית בעשור האחרון עוזבת את הארץ.

<שרגא ברוש: עוזבת תרתי משמע.

<שרגא ברוש: לפני 10 שנים אנחנו היינו מקימים פה כל שנה 65 מפעלים ואנחנו יורדים ויורדים.

<שרגא ברוש: בשנה האחרונה הוקמו פחות מ-10.

<שרגא ברוש: הירידה הזאת היא קבועה, אדוני היושב ראש.

<שרגא ברוש: אנחנו התעשיינים לא יצאנו לפנסיה.

<שרגא ברוש: התעשיינים מקימים מפעלים בחו"ל.

<שרגא ברוש: אנחנו עלינו בכמות המפעלים שיש לנו בחו"ל.

<שרגא ברוש: בעשור האחרון ל-16% מאיתנו היו מפעלים בחו"ל והיום למעלה מ-35% מאיתנו מנהלים מפעלים בחו"ל.

<שרגא ברוש: לכן לא צריך להתפלא כשהיצוא יורד.

<שרגא ברוש: כשאנחנו מייצרים בחו"ל לא ייצור ישראלי.

<שרגא ברוש: זה לא מעסיק עובדים ישראלים, לא בפריפריה, לא במרכז הארץ ולא בשום מקום אחר.

<שרגא ברוש: היחיד שאני מדבר אליו פה ברצינות זה מנכ"ל האוצר ודווקא הוא לא מקשיב.

משה גפני: שי, זאת היתה אזהרה חמורה.

<שרגא ברוש: לא, זאת סתם הערה חברית.

<שרגא ברוש: התעשייה לא צומחת בישראל.

<שרגא ברוש: לא מגיעות לפה השקעות חדשות בתעשייה אלא להיפך.

<שרגא ברוש: בעיניי, אנחנו לא יכולים להשלים עם המצב הזה.

<שרגא ברוש: אם מישהו ישאל למה זה קורה, זאת לא סיבה אחת.

<שרגא ברוש: זה שער הדולר, שער היורו שפוגעים לנו ברווחיות.

<שרגא ברוש: זה עלויות העבודה שעולות בצורה מטורפת עם כל מיני חוקים.

<שרגא ברוש: זאת בירוקרטיה ורגולציה בלתי נסבלת, אנחנו במקומות האחרונים בעולם.

<שרגא ברוש: אין לנו כוח אדם טכנולוגי ברמה של קטסטרופה ומפעלים לא יכולים להתפתח.

<שרגא ברוש: לכן, בכל הסביבה הבלתי אפשרית הזאת את יש נושא אחד שאתם יכולים לעזור לנו ורק נושא אחד.

<שרגא ברוש: אתם לא יכולים לשנות את שער הדולר, ולצערי הרב גם לא חותכים עם מצ'טה את הרגולציה, כמו שראש הממשלה התכוון.

רועי פולקמן: עשינו עכשיו תיקון בכבאות.

<שרגא ברוש: עזוב, עזוב.

<שרגא ברוש: עשינו בכבאות, יופי.

<שרגא ברוש: תודיעו לי כמה זמן לוקח לקבל אישור בכבאות.

רועי פולקמן: העברנו את זה רק לפני שבוע.

<שרגא ברוש: מי שיקבל פחות משלוש שנים, יקבל פרס.

<שרגא ברוש: בוא נעזוב את זה.

<שרגא ברוש: סליחה, חבר'ה, באוצר עושים כל היום שינויים, הרגולציה יורדת במדינת ישראל, בסדר?

<שרגא ברוש: גמרנו, בוא נלך קדימה.

<שרגא ברוש: אז אחרי שהרגולציה יורדת וזה לא מספיק לנו, אז אנחנו פונים אליכם בבקשה להחזיר את מדרגות המס למה שהיה בחוק עידוד השקעות הון שעשו ב-2011, קרי אז אחרי שהרגולציה יורדת וזה לא מספיק לנו, אז אנחנו פונים אליכם בבקשה להחזיר את מדרגות המס למה שהיה בחוק עידוד השקעות הון שעשו בשנת 2011, קרי, ל-12% במרכז הארץ ו-6% בפריפריה.

<שרגא ברוש: אני רוצה להזכיר למי שלא היה אז.

<שרגא ברוש: ה-12% במרכז הארץ נקבע, כי חברות ההייטק שיושבות במרכז הארץ ואחרות משלמות בעולם 10%, 9% ו-11% ואז עלתה פשרה נכונה לעשות את זה 12%.

<שרגא ברוש: היה צריך לעשות פער משמעותי לפריפריה.

<שרגא ברוש: היינו אצל ראש עיריית באר-שבע באותו זמן ואז סוכם על 6% פער וזה היה 6% לפריפריה.

<שרגא ברוש: שיעורי המס שישנם היום הם לא אטרקטיביים לתעשייה.

<שרגא ברוש: אנחנו בכל העולם משלמים 16% ו-18% ו-8%.

<שרגא ברוש: אני חוזר, הבקשה היתה להחזיר את שיעור המס לשיעור המס שהיה קיים ב-2011.

<שרגא ברוש: פה האוצר אומר את הדבר הבא.

<שרגא ברוש: יש שני סוגים באוצר.

<שרגא ברוש: סוג אחד אומר: זה עולה מיליארד שקלים להוריד את שיעור המס.

<שרגא ברוש: רבותי, גם אם זה נכון וזה עולה מיליארד שקל, זה מכניס 2.5 מיליארד שקלים.

<שרגא ברוש: יכולים להגיד לי: זה עולה מייד, אבל עד שזה יכניס 2.5 יעברו שנה או שנתיים.

<שרגא ברוש: רבותי, גם חברות שעוברות לחוץ לארץ, תורידו את זה מחשבון המס, כי הן לא משלמות מס.

<שרגא ברוש: כשהן עוזבות או כשהן מתפתחות בחו"ל, הן לא משלמות מס בארץ.

<שרגא ברוש: לכן, אי-אפשר לבוא ולהגיד שזה עולה מיליארד ולא להתייחס לעובדה שהן עוזבות את הארץ.

<שרגא ברוש: זה מזכיר לי את זה שאתם כולכם כתבתם בעיתון שחמש החברות הגדולות מונעות הכנסת מיסים של 7 או 8 מיליארד שקלים.

<שרגא ברוש: זה כאילו שחמש החברות הגדולות היו אמורות באיזו קונסטלציה לשלם 25% מס.

<שרגא ברוש: אין חיה כזאת בעולם.

<שרגא ברוש: או שישלמו בישראל 5%-6% או שישלמו באירלנד 5%-6%.

<שרגא ברוש: (היו"ר מכלוף מיקי זוהר)

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להבין.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני תומך בהצעת החוק, נכון?

<שרגא ברוש: אדוני תומך מאוד בהצעת החוק להוריד את המס על ה-IP.

<שרגא ברוש: אבל בואו לא נערבב בין הדברים.

<שרגא ברוש: להוריד את ה-IP זה דבר אחד, כי זה יגדיל את ההכנסות של האוצר כי ה-IP יירשם בישראל במקום באיי הבתולה.

<שרגא ברוש: אבל זה לא באמת יעזור לתעשייה הישראלית.

<שרגא ברוש: מצד שני, אני אומר שתחזירו את המס על המפעלים שמייצרים וששילמו 6% ו-12% במרכז הארץ.

<שרגא ברוש: תחזירו את זה חזרה ותגרמו למפעלים ולאלה שאינם פה לחשוב בישראל זה מקום אטרקטיבי להיות בו, להשקיע בו, בפריפריה יותר, במרכז פחות, אבל זה מה שיגרום להגדלת הייצוא ולהגדלת הצמיחה בארץ.

מכלוף מיקי זוהר: אז אם אפשר, אדוני, שכולם יבינו היטב, כולל מנהל הישיבה היום.

מכלוף מיקי זוהר: מה הבקשה של יושב ראש התאחדות התעשיינים?

<שרגא ברוש: להחזיר את שיעור המס בחוק עידוד השקעות הון ל-12% במרכז הארץ ול-6% בפריפריה, במקום מה שקיים היום, 16% במרכז הארץ ו-9% בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: חלק מהחוק זה להוריד מ-16% ל-12%.

<שרגא ברוש: לא, לא.

<שרגא ברוש: רבותי, אם מישהו חושב שהייטק זה לא תעשייה, הוא טועה.

<שרגא ברוש: יש בתעשייה ככה: מזון, טקסטיל, מתכת, אלקטרוניקה, חשמל.

<שרגא ברוש: אם אתם רוצים, אני אספור לכם את הכול.

<שרגא ברוש: אין לואו-טק, יש תעשייה מסורתית ויש תעשייה אחרת מתקדמת ויש לה מקום רב.

<שרגא ברוש: אבל מי שמייצר את מקומות התעסוקה בפריפריה זה לא בתי התוכנה, זה לא הסטרטאפים, זה לא האקזיטים.

<שרגא ברוש: אלה ישלמו פחות מס.

<שרגא ברוש: אני מדבר על אלה שעובדים, קונים חומר גלם, מעסיקים מאות אלפי עובדים, מחזיקים את הפריפריה על הכתפיים.

<שרגא ברוש: אני רוצה שהם יהיו פה ולא בחוץ לארץ.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשרגא ברוש.

מכלוף מיקי זוהר: ברצוני לומר משהו שדיברתי עליו גם קודם, ואני רוצה לדבר עליו בעיקר בכל מה שקשור לדיפרנציאציה בין הפריפריה למרכז.

מכלוף מיקי זוהר: בבסיס, החוק הזה הוא חוק מצוין.

מכלוף מיקי זוהר: הוא חוק שיביא לעידוד משמעותי של חברות מרחבי העולם לבוא ולעשות את הקניין שלהן פה בארץ הזאת ולא במקומות אחרים.

מכלוף מיקי זוהר: על-כן החוק הוא חוק מבורך.

מכלוף מיקי זוהר: אבל יש פה עיוות בולט, שאין דיפרנציאציה בין הפריפריה למרכז.

מכלוף מיקי זוהר: במיוחד בנושא של מעל 10 מיליארד שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מבינים שההטבה תהיה 6% לחברה.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם אין שום אינטרס לאף חברה כזאת לבוא ולמקם עצמה באזורי הפריפריה כי בסופו של דבר האחוז הוא זהה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן סביר בעיניי, קודם כל, שאחוז באזור המרכז יעלה מבחינת המס.

<קריאה: מיקי, הם לא יבואו.

מכלוף מיקי זוהר: הם יבואו, אבל הם יבואו לבית שאן.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, יש גם פריפריה חברתית.

מכלוף מיקי זוהר: גם לוד, רמלה וגם ירושלים הם פריפריה חברתית.

מכלוף מיקי זוהר: הן יכולות לקבל את החברות האלה במקום ללכת להרצליה.

יואב קיש: מיקי, הדבר היחידי שאמרת – אל תענה, מה שיש יש.

מכלוף מיקי זוהר: ה-6% זה באמת רף נמוך ואתה לא יכול לרדת מ-6%.

מכלוף מיקי זוהר: אני מדבר על חברות של מעל 10 מיליארד שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה חייב לייצר דיפרנציאציה בין המרכז לפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בחברות של 10 מיליארד שקלים ומעלה, אין לי ספק שאם נעשה 8% באזור המרכז ו-6% באזורי הפריפריה, הם יבואו לפריפריה.

<קריאה: רק לחדד.

<קריאה: הם עדיין יכולים ללכת למסלול מועדף מיוחד ולקבל 5% בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: מצוין, על אחת כמה וכמה.

מכלוף מיקי זוהר: עדיין אני מתעקש שיהיה פער בין המרכז לפריפריה כי הפער בין המרכז - - -

<קריאה: אנחנו אומרים שיש פער, הוא יותר קטן מהפער הקודם שהיה, אבל יש פער.

<קריאה: האוצר תומך בזה?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לך שרשות המיסים תתמוך.

<קריאה: האוצר, האוצר.

<קריאה: אפשר לשמוע את האוצר מה העמדה שלהם?

מכלוף מיקי זוהר: האוצר לא יגיד עכשיו כלום.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי האוצר צריך לשבת איתנו בחדר ולבדוק.

רחל עזריה: זה דיון מקביל.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו פה משמונה בבוקר, באנו מבאר שבע.

<רוביק דנילוביץ: מכבדים, מקשיבים ושומעים.

<רוביק דנילוביץ: אני מבקש לומר כמה דברים בקצרה ולנסוע בחזרה.

מכלוף מיקי זוהר: רק לומר פעם אחת בנושא הזה, שלעניות דעתי סביר יהיה שניתן במרכז אחוז קצת יותר גבוה, פריפריה פחות, על 6%, כפי שכבר קבעתם, כדי שבאמת יהיה איזה כמיהה דווקא לאזור הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: פעם שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי חברות שמרוויחות מעל מיליארד שקלים, שאתם מורידים מ-16% ל-12% ומשיאים את ה-9% בפריפריה, הפער נהיה קטן מידי.

מכלוף מיקי זוהר: פער של 3% הוא פער לא מספיק גבוה ומתמרץ ללכת לאזורי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: זה פער שהוא קטן מידי.

מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר אותן חברות ילכו לאזור המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: כיו"ר ראש הוועדה לצדק חלוקתי ושוויון חברתי וגם כמי שמגיע מהפריפריה, יודע בצורה מוחלטת, כולל חברת אינטל שממוקמת בעיר קריית גת בה אני גר, חייתי והתחנכתי.

מכלוף מיקי זוהר: החברות הללו מוכנות גם במחיר של יותר מ-3% במס, ללכת לאזור המרכז ולא לבוא לאזור הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר, כמו שאמרתם, כוח האדם, המהנדסים, צריכים לנייד אותם לאזור המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: אם לא יהיה פער משמעותי, שבאמת מאפשר להם איזה שיקול כלכלי נבון, כדי באמת לנייד את אותם אנשים מאזור המרכז לאזור הפריפריה, הם פשוט ילכו למרכז.

מכלוף מיקי זוהר: זאת תהיה בכייה לדורות במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: בכייה לדורות שלא נקים את המפעלים שלנו, את ההתקדמות שלנו ואת הקדמה שלנו באזורי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: גם ככה הפערים גדולים ואנחנו בטח ובטח לא רוצים להרחיב אותם.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שרציתי לומר.

מכלוף מיקי זוהר: רוביק דנילוביץ, ראש עיריית באר-שבע, בבקשה.

<רוביק דנילוביץ: ערב טוב.

<רוביק דנילוביץ: הייתי בכפר המכבייה כשחוקק החוק הקודם.

<רוביק דנילוביץ: אני זוכר את השיח הפורה שניהלנו גם עם אגף התקציבים באוצר, גם עם התאחדות התעשיינים וגם עם הרשויות המקומיות.

<רוביק דנילוביץ: תיראו, קרה משהו בשנים האחרונות ואי-אפשר להתעלם ממנו.

<רוביק דנילוביץ: פעם ההייטק היה רק בגוש דן, בעיקר בתל-אביב, בהרצליה.

<רוביק דנילוביץ: אף אחד לא האמין שהייטק יכול להתפתח בירושלים, בבאר-שבע.

<רוביק דנילוביץ: בטח שכולם הרימה גבה מי בכלל יגיע לבאר-שבע.

<רוביק דנילוביץ: דווקא המדינה עשתה מהלך חשוב.

<רוביק דנילוביץ: עד שאנחנו באים ומפרגנים למדינה שלנו – כשאני אומר המדינה זה הממשלה.

<רוביק דנילוביץ: מילה טובה לראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, קוראים לו בנימין נתניהו.

<רוביק דנילוביץ: קוראים לו בנימין נתניהו, תודה שאתה עוזר לי.

<רוביק דנילוביץ: גם אגף התקציבים באוצר, שבאותה שעה הבין את שעת הכושר, את ההזדמנות הגדולה להתחיל ולחולל שינוי.

<רוביק דנילוביץ: מדינת ישראל שתאמר לנו מה היא בעצם רוצה.

<רוביק דנילוביץ: היא הולכת צעד אחד קדימה ועכשיו היא רוצה ללכת שניים אחורה.

<רוביק דנילוביץ: הרי חייב להיות פער בפער משמעותי, בין מה שקרוי מרכז – אני לא אוהב את המילה פריפריה, אנחנו פחות מתחברים למילה הזאת.

<רוביק דנילוביץ: אני מדבר על הריחוק הגיאוגרפי הזה.

<רוביק דנילוביץ: הוכחנו שאפשר.

<רוביק דנילוביץ: הוכחנו שחברות כמו "איי.

<רוביק דנילוביץ: בי.

<רוביק דנילוביץ: אם", "אי.

<רוביק דנילוביץ: אמ.סי" ו"לוקהיד מרטין" וכל החברות הגדולות, יכולות להגיע גם לבאר-שבע.

<רוביק דנילוביץ: באר-שבע היא יצרנית המהנדסים הגדולה ביותר במדינת ישראל.

<רוביק דנילוביץ: לומדים בה לתואר ראשון למעלה מ-8,000 סטודנטים וסטודנטיות במקצועות ההנדסה השונים.

<רוביק דנילוביץ: עד לפני 4 שנים לא היה נשאר בוגר או בוגרת אחת בבאר-שבע.

<רוביק דנילוביץ: למה?

<רוביק דנילוביץ: כמה תעסוקת הייטק היתה בבאר-שבע?

<רוביק דנילוביץ: אפס.

<רוביק דנילוביץ: היום יש 2,000 מועסקים.

<רוביק דנילוביץ: בפארק ההייטק שלנו בונים את המבנה השלישי והרביעי.

<רוביק דנילוביץ: מתכננים עכשיו את החמישי והשישי.

<רוביק דנילוביץ: אוטוטו קריית התקשוב.

<רוביק דנילוביץ: ביום חמישי הבא, בעזרת השם, יגיע ראש הממשלה ונחנוך את מטה הסייבר הלאומי.

<רוביק דנילוביץ: קורים דברים גדולים.

<רוביק דנילוביץ: קורים דברים גדולים כי מדינת ישראל קיבלה החלטה דרמטית.

<רוביק דנילוביץ: מה ההחלטה הדרמטית?

<רוביק דנילוביץ: להעביר את הידע והטכנולוגיה לבאר-שבע.

<רוביק דנילוביץ: כשאומרים מעבר צה"ל דרומה, האזרח הממוצע במדינת ישראל לא מבין.

<רוביק דנילוביץ: הוא יגיד לך עיר הבה"דים.

<רוביק דנילוביץ: לעיר הבה"דים אין תרומה לנגב.

<רוביק דנילוביץ: זה בסדר אבל זאת לא תרומה דרמטית.

<רוביק דנילוביץ: למה?

<רוביק דנילוביץ: כי לעיר הבה"דים מגיעים 10,000 חיילים סדירים שבאים לקורסים לכמה חודשים ואז הם מתפזרים לבסיסים.

<רוביק דנילוביץ: הפעימה השנייה והשלישית אלה הפעימות הדרמטיות, כאשר קריית התקשוב של צה"ל נמצאת בתוך קריית ההייטק שלנו עם 200,000 מ"ר.

<רוביק דנילוביץ: קריית המודיעין 8200 נמצאת 3 דקות מבאר-שבע בצומת ליקית.

<רוביק דנילוביץ: מביאים את כוח האדם, ההון האנושי היקר הזה ואת הטכנולוגיה המתקדמת ואת קמפוס התרצים מול פארק הייטק, זה אומר שמדינת ישראל רוצה לשנות את התפיסה והיא מחוללת שינוי.

<רוביק דנילוביץ: זה שאחת לכמה שנים רוצים לצמצם עוד פעם, אתם לטעמנו גורמים נזק.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו עוד לא הגענו אל המנוחה ואל הנחלה.

<רוביק דנילוביץ: תכף ידבר גם ראש עיריית ירושלים.

<רוביק דנילוביץ: חבר'ה, אנחנו נאבקים, אתם צריכים להבין.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו נאבקים על-מנת שהצעירות והצעירים לא יעזבו את הערים שלנו.

<רוביק דנילוביץ: אם אנחנו רוצים לייצר את אזורי הביקוש החדשים של מדינת ישראל זה לא רק בדיור אטרקטיבי, זה גם בתעסוקה איכותית בשכר גבוה.

<רוביק דנילוביץ: אם אתם לא תעזרו לנו ואתם תשנו את המגמה שאתם התחלתם בה, אתם בעצם עושים את הצעד ההפוך.

<רוביק דנילוביץ: מיקי, לחלק מהדברים שאמרת אני הסכמתי.

<רוביק דנילוביץ: בנושא האחרון אני חולק על דעתך.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שזה לא נכון, גם אם זה חברות גדולות של מעל 10 מיליארד, אני חושב שחייב להישמר הפער של לפחות 6%.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שצריך להשאיר פער של 7%.

מכלוף מיקי זוהר: גם בחברות שמעל 10 מיליארד שקלים?

<רוביק דנילוביץ: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לחברה של מעל 10 מיליארד שקלים יש לזה משמעות אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: מעל 10 מיליארד שקל האחוז הוא הרבה יותר משמעותי.

<רוביק דנילוביץ: אדרבה ואדרבה.

<רוביק דנילוביץ: למה אתם קטני אמונה שהם לא יגיעו לירושלים או לבאר-שבע או למקום מסוים בצפון.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לומר לכם שבאמת קצת בדקתי את הנושא וחפרתי לעומק.

מכלוף מיקי זוהר: כשמדובר בחברה של מעל 10 מיליארד שקל, כל אחוז הוא מאוד מאוד משמעותי.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתה עושה פער של 2%-3% בנושא של העידוד, הם יבואו לפריפריה.

<רוביק דנילוביץ: למה שלא יבואו?

יואב קיש: הם לא בארץ היום.

יואב קיש: אני לא מדבר על מה שקורה עכשיו.

יואב קיש: אנחנו רוצים לעודד חברות חדשות מחוץ לארץ לבוא לפה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו שאת הפער של חברות מעל מיליארד שקלים נגדיל ל-6%.

<רוביק דנילוביץ: אתם מתפארים כל הזמן ובמידה רבה של צדק.

<רוביק דנילוביץ: תנועת הליכוד בראשות בנימין נתניהו, שאין פריפריה היום במדינת ישראל.

<רוביק דנילוביץ: בעזרת תשתית תחבורתית מהירה, זמינה, רכבות, כביש 6, המדינה מתחברת.

<רוביק דנילוביץ: אז מה הבעיה?

<רוביק דנילוביץ: למה הם חייבים לבוא לגוש דן או לתל-אביב.

<רוביק דנילוביץ: מה?

<רוביק דנילוביץ: מה?

<רוביק דנילוביץ: אתם רוצים לשנות את התפיסה?

<רוביק דנילוביץ: אתם רוצים לשנות את המגמה?

<רוביק דנילוביץ: תהיו אמיצים.

<רוביק דנילוביץ: יש לנו הזדמנות היסטורית, תהיו אמיצים.

<רוביק דנילוביץ: תפסיקו לחזור עוד פעם לאותן שיטות.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שזה לא נכון, זה לא בסדר.

<רוביק דנילוביץ: הפער חייב להישמר.

<רוביק דנילוביץ: מיקי, אני מתפלא עליך.

<רוביק דנילוביץ: אני יודע שאתה נציג הדרום באותה תנועה.

<רוביק דנילוביץ: אני יודע עד כמה אתה נאבק ואתה עושה הרבה דברים טובים.

<רוביק דנילוביץ: פה אני ממש מתפלא עליך.

<רוביק דנילוביץ: אני חולק עליך.

מכלוף מיקי זוהר: לחלוק עלי זה בסדר, אבל להתפלא בזה עלי שאני רוצה ליצור פער בין פריפריה למרכז - - -

<רוביק דנילוביץ: אבל אתה מקטין את הפער.

מכלוף מיקי זוהר: אני מגדיל אותו.

מכלוף מיקי זוהר: היום הפער לפי החוק המוצג היום, הוא לא קיים בחברות של מעל 10 מיליארד.

<קריאה: זאת תקלה גדולה מאוד.

<רוביק דנילוביץ: אתה בכל מקרה מקטין אותו.

מכלוף מיקי זוהר: עומד על 3% בין חברות של מעל מיליארד שקל.

<קריאה: מיקי, אתה מנהל איתו את הדיון לבד אבל גם לנו יש מה להגיד.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת רחל עזריה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: קודם כל, אני רוצה לומר שהחוק הזה מאוד חשוב.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שיש לנו הון אנושי מאוד משמעותי ולצערנו ההון האנושי לא נשאר בארץ.

רחל עזריה: גם אם הוא נשאר בארץ, אנחנו לא מצליחים להרוויח את ההזדמנויות שיש בזכות ההון הזה בגלל האופן הרבה מה-IP לא נמצא בארץ.

רחל עזריה: בעצם יש פה איזו הזדמנות לייצר הרבה יותר מקומות עבודה וגם ליהנות מהמס.

רחל עזריה: יש עניין אחד לגבי הפריפריה וירושלים.

רחל עזריה: ירושלים מאוד קרובה לליבי והנושא הזה חייב להיות מטופל.

רחל עזריה: זה נכון שכשמוודאים שהרבה יותר חברות מגיעות לארץ, כשמגדילים את העוגה כולם נהנים.

רחל עזריה: אבל, עדיין יש פה אתגר לגבי הפריפריה בכלל ואני רוצה להתייחס לירושלים בפרט.

רחל עזריה: רוביק דנילוביץ ראש עיריית באר-שבע אמר שכאילו הכול מתחבר והתחבורה מדהימה.

רחל עזריה: להגיע מעיר לעיר זה אתגר קשה.

רחל עזריה: הפקקים קשים.

רחל עזריה: לא פעם היו"ר גפני מתלונן בבוקר שהיה לו מאוד קשה להגיע מבני-ברק.

רחל עזריה: זה בכל אזור המרכז.

רחל עזריה: צריך להבין שזאת המציאות.

רחל עזריה: לכן, קשה להביא עובדים טובים לערים שאינן במרכז.

רחל עזריה: לכן, באופן טבעי, ההייטק מתפתח במרכז.

רחל עזריה: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לוודא שיש תעדוף לפריפריה, שיש תוספת לפריפריה.

רחל עזריה: אנחנו לא יכולים לזנוח את הפריפריה בתוך התהליך הזה.

רחל עזריה: בירושלים ספציפית, בשנים האחרונות יש פריחה מאוד גדולה של הסטרטאפים.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לוודא שאנחנו עוזרים לסטרטאפים האלה להתקדם לחברות גדולות יותר וגם מוודאים שהחברות הגדולות יותר שנמצאות בירושלים משגשגות.

רחל עזריה: לפני כמה שנים נמכרה חברת NDS לחברת סיסקו.

רחל עזריה: אנחנו מייד הבאנו שהמהלך הזה הולך לפגוע בחברת NDS ובסופו של דבר יהיו צמצומים בקרב העובדים.

רחל עזריה: נשיא המדינה שמעון פרס, זכרו לברכה, היה מעורב.

רחל עזריה: זה היה מהלך מאוד משמעותי וזה עדיין לא הואיל.

רחל עזריה: אני חושבת שהורדת המס היא משמעותית מאוד ואני חושבת שזה מה שהיה מועיל בסיטואציה הזאת.

רחל עזריה: השאלה היא: מה צריך לעשות כדי לשמור על הייטק בירושלים ובפריפריה?

רחל עזריה: אני חייבת שיהיה מענה לירושלים בחוק הזה, כדי שאנחנו נוכל להתקדם בו.

רחל עזריה: אני סומכת על משרד האוצר, גם על רשות המיסים וגם על אגף התקציבים, שייעשה מהלך משותף כדי שנוכל לדאוג לירושלים בחוק הזה.

רחל עזריה: אנחנו נמשיך את הדיונים עד שנגיע לישורת האחרונה ונראה שאנחנו באמת מגיעים למשהו שמספק את הצרכים של הבירה של מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: אחד הדברים שנגע בהם שרגא ברוש זאת הרגולציה ואני מסכים איתו לחלוטין.

יצחק וקנין: אני מכיר כמה נושאים.

יצחק וקנין: יש פער גדול בין ההצהרות לבין מה שקורה בפועל.

יצחק וקנין: אני אתן דוגמה את כיבוי אש.

יצחק וקנין: אם היו תקנות מסוימות שקבעו קריטריונים להחלפת הידרטיים, בתי מלון מתלוננים על הדברים הללו בצעקה גדולה.

יצחק וקנין: פעם ב-10 שנים צריך להחליף את הצנרת ואת ההידרטיים, קבעו איזה קריטריון.

יצחק וקנין: אני לא יודע מי קובע את זה בכלל.

יצחק וקנין: משיתים פה מעמסה גדולה על בית מלון שהוא צריך להחליף את הצנרת כל 4 שנים.

יצחק וקנין: רבותי, אני לא יודע איך ההחלטות שמתקבלות מסונכרנות עם רגולציה כזאת.

יצחק וקנין: שלא לדבר על דברים אחרים שצריך לעשות אותם בנושא של כיבוי אש.

יצחק וקנין: מי מתכלל את כל הדבר הזה של קבלת ההחלטות האלה?

יצחק וקנין: מישהו קם בבוקר ומבין שפה הוא יכול לתפור קופה גדולה.

יצחק וקנין: מורידים את הדברים האלה בהנחיות ועכשיו לך תרוץ אחרי כיבוי אש.

יצחק וקנין: לצערי הרב זה לא רק בנושא הזה אלא בהרבה נושאים.

יצחק וקנין: זאת רגולציה עודפת שממוטטת עסקים שלמים.

יואב קיש: אני רוצה לומר משהו בקשר לירושלים.

יואב קיש: אני מעורב בחוק הזה מהקמתו.

יואב קיש: אני רוצה לעשות הפרדה ולהגיד ממה אני חושש ועל מה חייבים להקפיד.

יואב קיש: ראשית, המטרה של החוק הזה זה להביא הכנסות נוספות מהעולם לישראל כדי שישלמו פה מס.

יואב קיש: יחד עם זאת, זה יגרום להעסקה נוספת של מהנדסים ולהשארת IP פה.

יואב קיש: זה התהליך שעשינו כי המציאות הגלובלית משתנה.

יואב קיש: אנחנו רואים שבאירופה ה-OECD חוקק את הדבר הזה.

יואב קיש: אם אנחנו לא נעשה את זה, כל אלה שכן נמצאים פה ילכו מפה.

יואב קיש: יש להם אפשרות ללכת לאירלנד, לשוויץ, לסינגפור.

יואב קיש: לכן, ההחלטה שלקח פה משרד האוצר, שהוריד את הדיבידנד ל-6% ו-4% זאת החלטה נכונה.

יואב קיש: בלי זה לא יקרה.

יואב קיש: אנחנו יורים לעצמנו ברגל בכל סיטואציה אחרת.

יואב קיש: קודם כל, זאת תמונת הפתיחה.

יואב קיש: תמונת הפתיחה היא שאם עכשיו אנחנו אומרים שבמקום 6% נעלה ל-8%, אנחנו יורים לעצמנו ברגליים.

יואב קיש: אני אומר שאתה לא יכול למנוע מ-6% כי הם לא יבואו.

<קריאה: למה?

<קריאה: שיבואו לפריפריה.

יואב קיש: הם לא יבואו.

יואב קיש: הם ילכו לשוויץ, הם ילכו לאירלנד, והם ילכו למקומות אחרים.

יואב קיש: אני מדבר על פריפריה.

יואב קיש: אני מסביר לך שהחוק הזה נעשה מתפיסה עולמית, מהסתכלות על המדינות האחרות.

יואב קיש: יושב פה מנהל רשות המיסים.

יואב קיש: אני בטוח שהוא מכיר.

יואב קיש: הוא לא סתם שש להוריד את הדברים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: ה-6% ואפילו 5% קיים בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא קיים.

יואב קיש: מיקי, תן לי להסביר לך.

הזה ולהגיד: עכשיו אני הולך לנושא של הפריפריה.

הזה ולהגיד: שמענו את רוביק וידבר אחרי גם ראש עיריית ירושלים.

הזה ולהגיד: אני מסכים שהמשימה הלאומית של מדינת ישראל זה לחזק את הסביבה ולא להשאיר אותם רק במרכז.

הזה ולהגיד: השאלה איך עושים את זה?

הזה ולהגיד: הדרך פה חשובה.

הזה ולהגיד: אני אומר לך, מה שהפריע לי מכל מה שאמרת פה זה שנעלה את זה מ-6% ל-8%.

הזה ולהגיד: אתה תעשה את המהלך הזה ותגרום להם - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא אמרתי גורף, רק באזור המרכז.

יואב קיש: נו, אבל הם לא יבואו.

מכלוף מיקי זוהר: למה שהם לא יבואו לפריפריה?

יואב קיש: אנחנו מדברים על מסה שיכולה לתת פרנסה ל-5,000 מהנדסים.

<קריאה: יש לזה גם השלכה מיסויית ברמת - - -

יואב קיש: אותם 5,000 מהנדסים, אנחנו רוצים לגרור כמה שאנחנו יכולים מתוכם לפריפריה.

יואב קיש: את זה אנחנו רוצים לעשות.

יואב קיש: אנחנו רוצים להביא לפה את החברות הגדולות האלה.

יואב קיש: אנחנו רוצים שהם יעסיקו את המהנדסים וגם רוצים שהם יעשו את זה כמה שיותר בפריפריה.

יואב קיש: בשביל שזה יקרה, קודם כל אנחנו צריכים שיבואו.

יואב קיש: אין לי בעיה, וכאן אני מוכן ללחוץ, יחד עם ידידי ראש עיריית ירושלים, כמה שיותר שירושלים, באר-שבע והפריפריה יקבלו הטבות.

יואב קיש: אבל, נקודת המוצא צריכה להיות ש-6% נשאר, כי בלי זה לא יקרה.

יואב קיש: אתה יכול להוריד יותר לפריפריה, אהלן וסהלן, אני איתך בכל המאבק הזה.

יואב קיש: אבל להגיד: אני עכשיו אתן 9% ו-6%, אנחנו נפסיד מזה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: ראש עיריית ירושלים, בבקשה.

ניר ברקת: בהמשך לדברים של רובי, אתם צריכים לדעת שקורים דברים טובים בבאר-שבע ובירושלים בכל מה שקשור במשיכת חברות.

ניר ברקת: תודה לאל, אני מאמין שחבילת התמריצים שקיבלנו מראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בתכנית "מרום" לפני 6 שנים ועכשיו בתכנית "ירושלים 2020" לחומר הבא, הן תכניות שמייצרות מומנטום חיובי.

מכלוף מיקי זוהר: האמת, שרחל עזריה הזכירה לי שהוא גם יו"ר תנועת הליכוד.

ניר ברקת: הפילוסופיה של תחרותיות שרוצים לקדם היא פילוסופיה נכונה.

ניר ברקת: מיקי, אנחנו עובדים עם פרופסור מייקל פורטר האמריקאי ב-competitive strategies ובשנים האחרונות האתגר הגדול זה מה צריך לעשות כדי להביא חברות הייטק לבאר-שבע, לירושלים ולפריפריה?

ניר ברקת: מי שחושב שזאת רק הטבת המס – טועה.

ניר ברקת: יש כאן מכלול רחב של דברים.

ניר ברקת: אנחנו צריכים להיות תחרותיים.

ניר ברקת: קודם כל ברמת מדינה, אני מסכים, ובתוך המדינה, באזורים שהמדינה מחליטה שהם בעדיפות לאומית.

ניר ברקת: אזור פיתוח א', עדיפות לאומית, המדינה אומרת שאת האזורים האלה היא רוצה לתעדף כי כנראה יש לו חיסרון יחסי כזה או אחר וצריך לא רק למחוק את החיסרון היחסי אלא לייצר יתרון יחסי.

ניר ברקת: יתרון יחסי, משמע, כשמישהו עושה שיקול בין א' ל-ב', בין מדינת ישראל לאירופה או לכל מקום אחר שבו אנחנו מתחרים ולחילופין, כשהוא מגיע למדינת ישראל, שיעדיף לבוא לאזור פיתוח א'.

ניר ברקת: ""mass challenge החליטה לבוא לירושלים.

ניר ברקת: במקרה היום היינו עם מושל מסצ'וסטס ואנשים של mass challenge ועוד כמה פרויקטים גדולים, שאנחנו עובדים איתם עם בוסטון.

ניר ברקת: הם מתחילים לראות שזה מקום שכדאי לגדל בו ילדים, כי אנשים רוצים לדעת שיש דומים להם.

ניר ברקת: הם מתחילים לראות שמתחילים למחוק את החיסרון היחסי בשירותיות כללית.

ניר ברקת: לחברות הגדולות, חד משמעית, אם זה 6% פה או 8% שם, הם לא יבואו לאזורים שלנו, כי הם יעשו חשבונות של כוח אדם ודברים אחרים.

ניר ברקת: יש לנו עדיין מספיק חסרונות יחסיים ו-2% או 3% לא יספקו את הסחורה.

ניר ברקת: לא הכול זה חברות גדולות של 10 מיליארד.

ניר ברקת: סטרטאפיסט ממוצע במדינת ישראל רוצה לדעת איפה לפתח את העסק שלו כשהוא קטן ואחרי זה הוא גדל.

ניר ברקת: " מובילאיי", שהתחילו לפני 14 שנה בירושלים, פתאום הפכו לחברה של מיליארדי דולרים והם מתחילים לגמגם.

ניר ברקת: ממילא הם צריכים לגייס עוד 1,000 עובדים והשאלה היא איפה הם מגייסים את ה-1,000 הבאים?

ניר ברקת: האם הם מגייסים אותם בירושלים או האם הם מגייסים אותם באזור המרכז, שלכאורה קל להם לגייס עובדים.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני אומר שהפער חייב להיות יותר גדול?

ניר ברקת: הוא חייב להיות לפחות 6%.

ניר ברקת: מה היה?

ניר ברקת: עד לפני שנתיים היה 6%.

רחל עזריה: בעצם צריך לייצר יתרון יחסי לירושלים או לפריפריה.

ניר ברקת: לאזור פיתוח א' כפי שהמדינה הגדירה אותו.

ניר ברקת: היה 6% פער ל-12% וחיינו עם זה כולם בשלום עד לפני כשנתיים כמדומני.

ניר ברקת: אני חושב שזה לא היה נכון לעשות את זה.

ניר ברקת: סליחה שאני אומר בצורה קצת פופוליסטית, אבל אמרו: יש פה כסף שהשארנו על השולחן.

ניר ברקת: לא היתה כאן חשיבה של יצירת תחרותיות מול העולם הרחב ושמירת התחרותיות בתוך המדינה.

ניר ברקת: אז זה עלה ל-9% ול-16%.

ניר ברקת: ה-6% עלה ל-9% וה-12% עלה ל-16%.

ניר ברקת: ראה זה פלא.

ניר ברקת: בא שרגא, בצדק, ובאים החברים התעשיינים ואומרים: הבאנו את הפרנציפ.

ניר ברקת: רציתם יותר, תודה רבה, לא מתאים לנו.

ניר ברקת: בעלי המניות שואלים למה פה לשלם 16% ולמה פה 9% כשהם יכולים באירלנד 8% ו-7%.

ניר ברקת: לכן אנחנו יכולים לאבד את המכנסיים.

ניר ברקת: לא היום, לא מחר.

ניר ברקת: אז היום יהיה לנו עוד מיליארד שקל מגביית מיסים אבל הדור הבא אנחנו משאירים כאן חוסר תחרותיות.

ניר ברקת: אל תתפלאו, שרגא צודק.

ניר ברקת: אם היו כאן התעשייה היא היתה אומרת: חברים, תייצרו את מדינת ישראל תחרותית.

ניר ברקת: בתוך מדינת ישראל, אם יש עמוד שדרה לממשלה – רוב הפעולות הן בהלימה לכך.

ניר ברקת: רק אתמול עדכנו אותי ברציונל של צמצום הפער הזה, לעבור מ-16% ל-12% ולהשאיר 9% ו-9%.

ניר ברקת: אני אומר לכם שזה לירות לעצמנו ברגל, כמו שאמר רובי.

ניר ברקת: קורים דברים טובים, אל תעצרו את זה.

ניר ברקת: רוצים לרדת ל- 6% ו-12%?

ניר ברקת: בסדר, אבל אל תקטינו את הפער מ-6%.

ניר ברקת: אני לא מכיר חברה בינלאומית גדולה.

ניר ברקת: כל החברות של מיליון דולר ומעלה דופקים אצלי בדלת.

ניר ברקת: כשאנחנו יושבים איתם הם עושים את החישובים שלהם.

ניר ברקת: הם אומרים: האם העיר בצמיחה?

ניר ברקת: האם העיר יכולה לספק מהנדסים?

ניר ברקת: האם הם יכולים לחזור לבעלי המניות שלהם ולהראות שכדאי לקחת את הסיכון?

ניר ברקת: יש פה סיכון ביטחוני ויש כאן סיכון של טילים ושל סכינים.

ניר ברקת: יש לנו מספיק סיכונים, אל תגדילו את הסיכונים לתעשיות שרוצות לבוא.

ניר ברקת: אתם יודעים מה זה מפעל של 1,000 עובדים בירושלים?

ניר ברקת: בנגב?

ניר ברקת: אתם מבינים מה זה עושה לעיר, שאנחנו יכולים להכניס אנשים למעגלי התעסוקה, להוציא אותם מהעוני?

ניר ברקת: אתם יודעים כל ניצחון של מפעל כזה, מה זה עושה לנו, לכל המגזרים בעיר ירושלים?

ניר ברקת: אתם כנראה לא מבינים כמה אנחנו רגישים לדבר הזה, זה בנפשנו.

ניר ברקת: היו לנו דיונים נוספים איך מוחקים את החיסרון היחסי בשירותיות ובדברים אחרים, אבל אל תוליכו אותנו אחורה, אנחנו מתקדמים יפה בזכות המדינה.

ניר ברקת: אל תיקחו אותנו צעד אחורה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה אדוני, דברים חשובים ונכונים.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: היום הצבענו על הפחתה של מס חברות, כשהעלות של העניין הזה היא כ-2.7 מיליארד שקל לשנתיים בתקציב 2017-2018.

עודד פורר: המתווה של לחזור לחוק עידוד השקעות הון, 6%-12%, לפחות לפי ההערכות שהוצגו בפנינו, עולה 900 מיליון שקלים בכל שנה, זאת אומרת, 1.8 מיליארד.

<קריאה: זה יחזיר את עצמו מייד.

עודד פורר: להערכתי זה יחזיר את עצמו מהר מאוד.

עודד פורר: שנית, נוצר מצב שישראל בהשוואה לעולם הופכת להיות פחות ופחות תחרותית.

עודד פורר: אנחנו ביקרנו במפעל אוסם.

עודד פורר: זה מפעל משמעותי שמשלם לא מעט מיסים למדינת ישראל, מעסיק לא מעט עובדים וגם נמצא בפריפריה.

עודד פורר: אתם יודעים, אנחנו כל כך רוצים להוזיל פה מחירים.

עודד פורר: חברים, אני מודיע לכם עכשיו.

עודד פורר: אם אני מעביר את קו הייצור של הקטשופ לתורכיה, אני מוזיל פה את מחיר הקטשופ ב-20%.

עודד פורר: זה מה שאנחנו רוצים שיקרה?

עודד פורר: אנחנו רוצים עוד קווי ייצור שייצאו?

עודד פורר: עוד מקומות שיעזבו?

עודד פורר: זה נכון גם בדרום וגם בירושלים.

עודד פורר: בהתייחס לחוק הזה, אני חושב שהדבר הנכון לעשות, גם תקציבית וגם ערכית, גם מבחינת מה שהוא יכול למשק, הוא לחזור למתווה של 6% ו-12% במקום למתווה של 9% ו-16% וזה פותר את כל הבעיות.

עודד פורר: בהקשר של התוספת והחקיקה שהגיעה לפה לגבי ה-IP.

עודד פורר: היא מבורכת, היא נכונה.

עודד פורר: אני חושב שגם חבר הכנסת קיש שהגיש אותה וגם האוצר, חשבו צעד אחד קדימה.

עודד פורר: לדעתי, ואני אשמח לשמוע את ההתייחסות של רשותה המיסים, כל נגיעה באחוזים האלה עלולה לגרור אותנו לבעיות בהקשר הזה של המיסוי הבינלאומי ואיפה אנחנו עומדים מול המדינות האחרות והתקנים שמגיעים כדי להישאר אטרקטיביים בתוך התקנות המורכבות האלה שיש להם.

עודד פורר: תקנו אותי אם אני טועה כאשר תתייחסו.

עודד פורר: לכן, אני לא חושב שכדאי לגעת ב-6% וב-12%.

עודד פורר: אני כן חושב שבנושא של ה-IP אפשר כן להכניס הסתייגות שאותה גם הגשתי שאומרת: מפעל של מעל 10 מיליארד זכאי ל-6%, מפעל של מיליארד זכאי ל-12%.

עודד פורר: צריך להכניס הסתייגות, שאם המפעל הזה של המיליארד נמצא באזור עדיפות א' הוא יהיה 6% כאילו הוא 10 מיליארד.

עודד פורר: אז לפחות בחוק הזה, כן נתנו עדיפות לפריפריה, שלא תוכל להתמודד עם המשבר של כוח אדם והיכולת לגייס כוח אדם בירושלים.

עודד פורר: אני אומר לכם, שהמשמעות של החקיקה כמו שהיא מופיעה כרגע, לא רק שהיא לא תביא חברות לפריפריה, היא עלולה לדחוף אותם, גם אם הם יישארו בארץ, אל מחוץ לפריפריה לכיוון תל-אביב והרצליה.

רחל עזריה: עודד, אני רוצה לומר שאני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב על חבילה רחבה יותר.

רועי פולקמן: יש שני דיוקים שאמרתי אותם גם בדיון הקודם.

רועי פולקמן: כל החוק הזה נוצר בגלל שינוי המדיניות האירופאית.

רועי פולקמן: הסיפור הזה שבו רוצים למנוע מחברות שיש להן IP לברוח מישראל.

רועי פולקמן: זה כל האירוע.

רועי פולקמן: קודם כל, בואו נסביר למה החוק הזה נוצר.

רועי פולקמן: לכן הוא בא לטפל בחברות ההייטק ובקניין רוחני.

רועי פולקמן: על זה אנחנו מסכימים.

<קריאה: על איזה חברות מדובר?

<קריאה: כמה כאלה יש?

רועי פולקמן: כל התקינה האירופאית מדברת על זה שהחוק הזה בא למנוע מצב שבו חברות שמפתחות IP, בגלל שהן לא יכולות לעשות יותר את המצב הדואלי הזה, שבו הן נמצאות בישראל ומשלמות את המס באירלנד על ה-IP שלהן, אנחנו רוצים שה-IP יהיה בישראל.

רועי פולקמן: לכן כל התיקון הזה נוצר.

רועי פולקמן: המטרה היא להיות תחרותיים בגלל שינוי התקינה האירופאית.

רועי פולקמן: כל האירוע הזה נוצר אחרי הרבה עבודה שנעשתה באוצר.

רועי פולקמן: תכליתו היתה להביא את ה-IP לארץ לכל מקום.

רועי פולקמן: בזה אני מסכים לחלוטין שצריך לעשות תעדוף נכון בין המרכז לירושלים.

רועי פולקמן: אמרתי את זה לחבריי באוצר.

<קריאה: ולפריפריה.

רועי פולקמן: והפריפריה.

רועי פולקמן: פה הוויכוח שלי עם שרגא.

רועי פולקמן: שרגא לא מדבר על ההייטק, הוא מדבר על התעשייה המסורתית.

רועי פולקמן: פה אני לא מסכים כי זה או-או.

רועי פולקמן: אדוני היושב ראש, זאת הנקודה המהותית מבחינתי ואני אסביר.

רועי פולקמן: החוק הזה לא עוסק בתעשייה מסורתית.

רועי פולקמן: סיפרתי לשרגא שעסקתי בזה גם בימי באקדמיה.

רועי פולקמן: לתעשייה המסורתית ה-6% ו-12% איננו יעיל.

רועי פולקמן: מפעלים מסורתיים לא באים לעטרות בגלל ה-6% ו-12%.

רועי פולקמן: שם צריך לתת סיוע לכיתה במפעל, הכשרות ועוד הרבה דברים.

רועי פולקמן: להייטק זה משהו אחד ולמפעלים זה משהו אחר.

<קריאה: תסביר למה זה או או?

רועי פולקמן: אני אסביר.

רועי פולקמן: א', כי בסוף זה כסף.

<שרגא ברוש: לא נכון.

<שרגא ברוש: בוא נדבר על העובדות.

<שרגא ברוש: מנהל רשות המיסים ישב פה בכיסא הזה כשנפתח החוק פעם ראשונה ואמר:

<שרגא ברוש: אני רוצה לחוקק את זה היות ועד היום גביתי 200 מיליון ואני רוצה לגבות 4 מיליארד, נכון?

<שרגא ברוש: אלה המספרים.

<שרגא ברוש: לחברות זה לא עושה כלום, הם משלמים גם באיי הבתולה מס נמוך.

<שרגא ברוש: אתם רוצים את המס הנמוך בישראל לכן אתם הולכים לגבות מס, אתם לא הולכים לוותר על מס.

היא כזאת: בוודאי לאזור עדיפות לאומית א', לנושא של הייטק להוריד ל-6%.

היא כזאת: אני חושב שפה יש קונצנזוס בוועדה להוריד ל-6%.

היא כזאת: אני גם מסכים שצריך עוד כלים לעשות את זה.

היא כזאת: לתעשייה המסורתית, שרגא, אני מסכים שצריך לעזור, אבל לעזור בכלים אחרים.

היא כזאת: צריך לתת כסף אוצרי - - -

<שרגא ברוש: אתה לא חייב לעזור, אנחנו מסתדרים.

<שרגא ברוש: אנחנו לא באנו לבקש עזרה.

<שרגא ברוש: אנחנו עוזבים, תרוצו אחרינו הלאה.

רועי פולקמן: אני רק אומר שזה צריך לבוא מכלים אחרים.

רועי פולקמן: בעיניי, על זה יש קונצנזוס.

רועי פולקמן: רציתי לדייק למה נוצר החוק ושזה שני דברים שונים.

רועי פולקמן: החוק נוצר להייטק שעליו חל שינוי ברמה העולמית.

רועי פולקמן: כאן אני מסכים עם מה שאמרו ראש עיריית ירושלים וראש עיריית באר-שבע.

רועי פולקמן: יש הבדל בין נושא של אזור עדיפות א' לבין דיון על תעשייה מסורתית.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחד לגבי מה שאמר שרגא ברוש.

מכלוף מיקי זוהר: אם הייתי יושב בצד הזה של השולחן כנציג הממשלה ושומע את דבריו כשהוא אומר שיש באמת סכנה אמיתית לפרידה של הרבה מאוד מפעלים מהארץ, הייתי באמת חושב טוב טוב מה אני יכול לעשות בנושא הזה.

<שרגא ברוש: חלק כבר עזבו.

<קריאה: זה לא עניין של רצון, אין להם ברירה.

<קריאה: בעלי המניות שלהם מכתיבים להם את זה.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף, 12% מאפס הם הרבה פחות מ-6% מ-100.

מכלוף מיקי זוהר: בעניין הזה אולי זה באמת עת רצון, ערב חוק ההסדרים, אולי לעשות איזה מהלך ולתת לזה ניסיון מסוים של שנתיים ולראות מה זה מביא לקופת המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שבסוף נגלה שזה דווקא הגדיל אותה בצורה משמעותית.

מכלוף מיקי זוהר: באמת, נושא התעשייה מאוד מאוד מטריד.

מכלוף מיקי זוהר: גם כך, כוח האדם בישראל הוא לא כל-כך אטרקטיבי מבחינת העלות שלו.

מכלוף מיקי זוהר: כוח האדם במדינת ישראל יחסית יקר בשונה ממדינות אחרות.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, אולי למדינות אחרת יש יתרון מובנה בין כה וכה.

מכלוף מיקי זוהר: כשאתה מוסיף גם את העלות המיסויית אז היתרון שלהם הופך להיות משמעותי.

מכלוף מיקי זוהר: אולי זאת ההזדמנות.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם סיימנו את הנושא.

<יעל לרנר פירסט: אני מטעם התאחדות חברות הביטוח.

מכלוף מיקי זוהר: יעל לרנר תאמר משפט אחד בנושא פיצויי הפיטורים ולאחר מכן נשמע כמה משפטים מהאוצר כדי שנוכל לסיים את הדיון הזה.

<יעל לרנר פירסט: להתאחדות חברות הביטוח יש התייחסות אחת לחוק.

<יעל לרנר פירסט: ההתייחסות היא טכנית והיא לא נוגעת מהותית להצעת החוק לגבי פיצויי פיטורין.

<יעל לרנר פירסט: נכון להיום חברות הביטוח, החל מתחילתו של החוק בחודש הבא, לא מסוגלות ליישם מבחינה טכנולוגית מיכונית את מה שנאמר בחוק.

<יעל לרנר פירסט: הכוונה שאנחנו לא יכולים כרגע לעשות ניכוי מס במקור לגבי כספי הפיצויים, מעבר לתקרה.

<יעל לרנר פירסט: אין לנו יכולת מיכונית במהלך 2017 לנכות את המס המקור.

<יעל לרנר פירסט: אנחנו מבקשים את שנת 2017 כשנת היערכות מבחינה טכנולוגית, מיכונית והתאמה של המערכות.

מכלוף מיקי זוהר: גברתי מתבקשת את הטענה בכתב למזכירות הוועדה ולמחלקה המשפטית, על-מנת שנעלה מחר את הסוגיה שוב.

מכלוף מיקי זוהר: שירה ומשה יגיבו ולאחר מכן ננעל את הדיון.

<שירה דימניק: ישבנו בקשב רב ושמענו את הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אני חייב לציין שכולנו בעד להכניס יותר כסף לקופת המדינה.

<שירה דימניק: כולנו בעד להגביר את הצמיחה, כולנו בעד לדאוג לרווחת התושבים.

<שירה דימניק: גם התעשייה וגם הפריפריה, שני הנושאים העיקריים שעלו כאן, הם כמובן נושאים שחשובים גם עבורנו במשרד האוצר.

<שירה דימניק: החוק שהבאנו בפני הוועדה הוא חוק שנולד כתוצאה משינוי מדיניות המיסוי הבינלאומי בנושא של ההתמודדות עם מקלטי המס ברמה הבינלאומיות.

<שירה דימניק: אנחנו חושבים, וגם מהדברים שנאמרו פה על-ידי חברי הכנסת, שיש חשיבות רבה בביצוע השינויים הרלוונטיים על-מנת למשוך חברות רב לאומיות.

<שירה דימניק: אנחנו רוצים גם להתמודד עם השינוי הזה כדי שלא יצאו מכאן אותן חברות הייטק, כתוצאה מהשינוי של מדיניות המיסוי הבינלאומית.

<שירה דימניק: זאת היתה המהות של השינוי שהובא בפני הוועדה.

<שירה דימניק: אנחנו שמעים גם את הדברים שנאמרים פה ואנחנו כמובן נחשוב לאחר הדיון מה אנחנו עושים עם הדברים.

<שירה דימניק: כמובן גם נשב עם חברי הכנסת ובסופו של דבר תקבלו את ההחלטה הנכונה.

<משה אשר: לא אוסיף על מה ששירה אמרה.

<משה אשר: החקיקה הזאת לא היתה יוצאת ולא היינו מדברים עם שרגא, אילולא מה שקרה במישור הבינלאומי.

<משה אשר: זה היה הטריגר לכל הסיפור הזה.

<משה אשר: על זה לרכב עם כל מיני דברים - - -

<שרגא ברוש: לא, גפני הוסיף על זה.

<משה אשר: לא היינו באים בכלל עם חקיקה ולא היה דיון.

<שרגא ברוש: הוא היה בא.

<משה אשר: לא היינו מחוקקים אילולא הסיטואציה הבינלאומית שנקלענו אליה.

<משה אשר: זאת סיטואציה שקודם כל יש לה הזדמנות אבל גודם כל היא מונעת איומים.

<קריאה: אתה יכול להסביר מה הסיטואציה?

<משה אשר: מה שקרה הוא שהמלצות של ה-OECD הם ניסו להילחם במקלטי מס ובמשטרי מס בתוך מדינות לגיטימיות שהסיטו רווחים ממדינה א' למדינה ב'.

<משה אשר: לדוגמא, יכולת לייצר לך מהנדסים ופיקוח במדינה א' וכלכלה במדינה א', אבל את ה-IP לרשום במשטר בשוויץ עם אפס מס ולהעביר את כל הרווחים לשם.

<משה אשר: הדבר הזה, שזה הסתת רווחים לא לגיטימית, לא רצויה במישור הבינלאומי, אליה בדיוק ה-OECD נכנסו לפרויקט ואמרו שזה דבר שזה לא יכול להיות.

<משה אשר: יש כל מיני נוסחאות שאומרות: אתם לא יכולים לתת הטבות מיוחדות לאותם מקרים ולמעשה בנוסחאות כאלה ואחרות הן מחייבות את כל העולם להתיישר ואנחנו ביניהן.

<משה אשר: זאת המשמעות.

<משה אשר: דרך אגב, הפרויקט הזה חל גם על חוק עידוד השקעות הון, לא רק על הייטק אלא גם על התעשייה, על כל הדברים.

<משה אשר: כרגע הוא דן בעיקר בעולם ה-IP, בעולם הקניין הרוחני.

<משה אשר: משם, לנו, כמדינה שיש לה המון חברות הייטק שעובדות בשיטת ה"קוסט פלוס" בחוץ לארץ, דהיינו, כוח האדם פה אבל ה-IP שם, יש סכנה קיומית שאנשים פשוט יראו שצריך לחבר את ה-IP למהנדסים ואז, או שה-IP בא לפה או שהמהנדסים מפוטרים.

רועי פולקמן: ב"קוסט פלוס" אין רווחים לישראל.

<משה אשר: ב"קוסט פלוס" אין רווחים, יש רק תעסוקה.

<משה אשר: לכן זאת לא רק הזדמנות, זה בעיקר למנוע את האיום.

<משה אשר: תארו לעצמכם שהיום כל מרכזי הפיתוח בארץ נסגרים.

<משה אשר: עכשיו אתם מבינים את המשמעות?

<משה אשר: לא היינו מגיעים לזה במהירות הזאת אילולא הסכנה שיש בזירה הבינלאומית.

<משה אשר: לא הינו מביאים את זה בכלל, נשארים עם מה שיש וחיים עם זה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא חולקים על המהלך.

מכלוף מיקי זוהר: זה מהלך מצוין, נבון וחכם.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רק רוצים ליצור - - -

<משה אשר: אני הבנתי, אנחנו כולנו הבנו.

<משה אשר: אני רק אומר שאם זה לא היה על סדר-היום בכלל לא היה דיון לא לפה ולא לשם.

<משה אשר: היו מורידים מס חברות, מס יחידים ונגמר.

<משה אשר: בחוק ההסדרים לפני שנתיים פה בחדר הזה החליטו לבטל את ה-6% וה-12% ולהתיישר על 9% ו-16%.

<שרגא ברוש: זה אומר שכל שנתיים - - -

<משה אשר: אדון שרגא, אני לא הפרעתי לך.

<משה אשר: הכנסת קיבלה החלטה כזאת.

<קריאה: לפני שנתיים גם שינו תקציב של בני ישיבות.

<קריאה: ביטלו אותו לפני שנתיים והחזירו אותו אחרי שנה.

<משה אשר: אוקיי.

<משה אשר: גם ליציבות יש משמעות.

<שירה דימניק: חשוב להגיד שלפני שנתיים זה לא היה 6% ו-12%, זה היה 7.5%.

<שירה דימניק: שלא יהיה בלבול - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע, רוצים לסיים את הדיון.

<משה אשר: אני רק מסביר שכשאז זה הלך לאותו מתווה, מס החברות הלך למתווה של 18%.

<משה אשר: גם אז זה לא היה מגיע ל-6% ול-12% אילולא היה מס חברות של 18%.

<שרגא ברוש: ראוי שגם זה יהיה.

<משה אשר: ראוי יפה, אז בוא נוריד את המיסים של יחידים וחברות ואז נוריד את הכול.

מכלוף מיקי זוהר: משה, מחר בטח תאמר עוד דברים.

<משה אשר: מכיוון שמס חברות נעצר, אז לחזור למתווה המקורי של 6% ו-12%, אני לא חושב שיש לזה מקום היום.

<משה אשר: על זה היה הדיון בשעתו.

<משה אשר: אנחנו חלוקים בנושא.

<משה אשר: שמענו את מה שאמרתם לגבי ירושלים, הפריפריה ובאר-שבע.

<משה אשר: כמובן שאנחנו נדון בנושא הזה.

<משה אשר: נבוא עם המלצות.

<משה אשר: יש גם עלות תקציבית מכל הכיוונים.

<משה אשר: נבוא אליכם עם תשובה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אם אתה עושה 6% ו-12% באזורי הפריפריה, יכול להיות שבלי שתרצה פתאום יבואו הרבה חברות שלא תכננת שיבואו, רק בגלל שיש בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: צריך לחשוב גם על זה.

מכלוף מיקי זוהר: באיזה מקום אתה גם יוצר איזון בסיכון.

מכלוף מיקי זוהר: מצד אחד, אתה נותן 12% באזור המרכז אז אתה לא בורח רחוק מידי, אבל כשאתה נותן 6% בפריפריה, אתה פותח גם הזדמנות להגעת כמה חברות שלא תכננו.

<משה אשר: וגם חברות ישראליות יעדיפו.

מכלוף מיקי זוהר: חברים תודה למחר.

יתחילו ב-11: שרגא, מילה.

<שרגא ברוש: לפני שנה פחות או יותר היינו פה ודיברנו על מצב הייצוא.

<שרגא ברוש: אז עלה הנושא הזה ודיברנו על הנושא הזה של להחזיר את ה-6% וה-12%.

<שרגא ברוש: עכשיו יושב ראש הוועדה הוסיף את זה לאותו חוק.

<שרגא ברוש: אחרת, אני אומר לך, היתה פה הצעת חוק אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה שרגא, הישיבה נעולה, לילה טוב.