ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 533, 2017-06-13 14:00

אלי אלאלוף: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: הנושא: ציון יום הבליינדיי בשיתוף המרכז העיוור בישראל.

אלי אלאלוף: על סדר היום: שימור המומחיות הנדרשת למתן שירותים לאנשים עם עיוורון.

אלי אלאלוף: היום ה-13 ליוני 2017, י"ט בסיוון תשע"ז.

אלי אלאלוף: במסגרת היום לציון יום העיוור, אנחנו פספסנו את המועד הרשמי בכנסת, וכל אחד עשה אותו מתאים ללוח הזמנים, אז אנחנו שמחים שזה בשבילנו היום.

אלי אלאלוף: קודם כל יום עזרה לעיוורים, או התמודדות עם הנושאים של העיוורים, וכל יום בשנה, לא צריך להיות יום מיוחד, אבל אולי זה יום שמאפשר להתמקד בנושא הזה בצורה יותר מסודרת.

אלי אלאלוף: אנחנו מצאנו לנכון, ואני מודה באשמה שזה בא מידע אישי.

אלי אלאלוף: אני הכרתי את מגדל אור מקריית חיים, באמצעות ראיון ברדיו, אז שר הרווחה יצחק הרצוג.

אלי אלאלוף: אמרתי לחברים שלי, במקרה הם פה משולבים, יו"ר של העמותה שהיה אז גבי מלכה, שיושב אתנו, שבא לבקר אותי במסגרת דיון אחר, אני שמח.

אלי אלאלוף: לימור לב, עודד - בוא ננסה להרים את המקום הזה.

אלי אלאלוף: בינתיים עזבתי אותם והם הסתדרו בלעדיי, המקום הזה זה אחד מהמקומות המרשימים ביותר בתחום הזה.

אלי אלאלוף: אני מצאתי לנכון שהדיון המיוחד שלנו יוקדש להם.

אלי אלאלוף: יוקדש לארגון שהיה בקשיים נוראיים, ושידע להתארגן בצורה כזאת, ולהתמודד ולצאת לדרך חדשה, לא רק ברמה אזורית שלו, המקומית שלו, אלא ברמה ארצית.

אלי אלאלוף: אני חושב שלפעמים צריך להביא את הדוגמאות החיוביות המוצלחות כדי שאנשים ייהנו מהידע ומהיכולת, כדי גם לשפר.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו אף פעם לא נתכנס מבלי שיהיו בעיות, אז יהיו בעיות שיגיעו לפה, יעלו לדיון בשולחן הזה.

אלי אלאלוף: תדברו על זה בזמן שניתן לכם לדבר בצורה נוחה.

אלי אלאלוף: נמצאת אתנו חברת הכנסת קארין אלהרר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה על קיומו של הדיון.

קארין אלהרר: להבנתי, בימים הקרובים, כך התבשרתי בדיון לפני שעה קלה.

קארין אלהרר: בעצם מושקת מינהלת המוגבלויות במשרד הרווחה.

קארין אלהרר: אני אומר לאדוני, בעיקרון, מינהלת, הקמת מינהלת, היה חלום ישן שלי – שתוקם מינהלת כדי שהאנשים יקבלו שרות שהוא מותאם צרכים, ולא מותאם מוגבלות.

קארין אלהרר: יכול להיות שלאדם יש יותר ממוגבלות אחת, וצריך לתת באמת לפי הצרכים שלו.

קארין אלהרר: יחד עם זאת, המרכז לעיוור בישראל העלה - שהוא דרך אגב, היוזם מחוץ לכנסת של היום הזה כאן, מעלה שאלות וסוגיות שצריך להבין אם יינתן להם מענה במסגרת המינהלת, דהיינו, היום כשמשרד הרווחה נותן את השרות בכל אגף על פי תחום חיוב, בעצם יש אבא ואמא לכל נושא - אם זה אוטיזם, אם זה עיוורון, אם זה מוגבלות קוגניטיבית התפתחותית, שמיעה, כל אחד מקבל את המענה המקצועי.

קארין אלהרר: אני מעלה שאלה, ואני אשמח לקבל תשובה ממשרד הרווחה עד כמה נשמר את המענה המקצועי שיינתן לאנשים עם עיוורון ממקום שבו תוקם המינהלת.

קארין אלהרר: אני אומר, להקים את המינהלת זה דבר חשוב, נכון, אבל חייבים לוודא שהיא מוקמת מבלי לפגוע בזכויות של האזרחים, להיפך, מבחינתי מטרתה של הקמת המינהלת היא לפתח את השירותים, ולתת זכויות שלא היו קודם.

אלי אלאלוף: בבקשה, נתי.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני מנכ"ל מרכז לעיוור בישראל.

<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, אני מסב את תשומת ליבך שיש הרבה מאוד אנשים עם עיוורון סביב השולחן, כך שבמועדים של מתן זכות הדיבור לאורחים, אנא קח בחשבון שמדובר באנשים שלא רואים, צריך להתייחס בצורה ייחודית למתן זכות הדיבור.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ברוכה הבאה.

אורלי לוי אבקסיס: ברוכים הנמצאים.

<נתי ביאליסטוק כהן: במשך הרבה מאוד שנים, פרנסי ציבור האנשים עם עיוורון בישראל, עמלו וטרחו על מנת באמת ליזום פעולות ותכניות שמטרתן היה לקדם את ציבור האנשים עם עיוורון, ולשלבם בחברה, בתעסוקה.

<נתי ביאליסטוק כהן: לתת מענים על צרכים ייחודיים ומיוחדים - תמיד יש מקום לשיפור, ותמיד יש מקום לביקורת, אבל באמת היכולת להגיע למקומות האלה הייתה בזכות העובדה שבצד השני של מקבלי ההחלטות של הגורמים בממשלה, עמדו אנשים שזו הייתה תחום התמחותם, וזה היה תחום מומחיותם, לרבות כל התקציבים שגודרו ויועדו לצורך הדבר הזה.

<נתי ביאליסטוק כהן: עודד בשן מיד יציג מצגת שתאסוף באמת בכל התחומים שבהם המומחיות היא דבר נדרש, לא איזשהו משהו שהוא יפה להיות, אלא באמת הוא הכרח על מנת לקדם ולשלב אנשים עם עיוורון בחברה.

<נתי ביאליסטוק כהן: יחד עם זאת, בחודשים האחרונים, אנחנו מרגישים איזושהי מגמה של הרשויות לבוא ולבזר את השירותים באופן שגורם אחד ייתן שירותים לכול.

<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו רואים את זה - לאחרונה היה מכרז של האגף לביטוח הלאומי, למשל, שביקש לתת שירותי שיקומית לאנשים שנכנסים לאקדמיה.

<נתי ביאליסטוק כהן: אם בעבר בכל תחום ניתנו השירותים האלה בידי גורמים שהתמחו באופן שבו צריך לתת את השרות הזה.

<נתי ביאליסטוק כהן: הפעם המכרז יצא בדרישה שגוף אחד בחלוקה אזורית כזו או אחרת ייתן את השירותים לכל האנשים עם מוגבלות באשר הם.

<נתי ביאליסטוק כהן: זו הייתה דרישה קטגורית, זאת אומרת, לא ניתנה אפשרות לבוא ולהגשת, אני רוצה לתת את השירותים, אני יודע לתת את השירותים לאוכלוסיית האנשים עם מוגבלות זאת, או מוגבלות אחרת, אלא היה חייב לקחת על עצמו גם דברים נוספים.

<נתי ביאליסטוק כהן: הנושא של מינהל המוגבלויות מטריד אותנו מאוד בהיבט הזה משתי סיבות.

<נתי ביאליסטוק כהן: אחת, המבנה הארגוני שלו מתוך הגדרה ומתוך רעיון של תפיסת פעולה, לא אמור לתת מענה לשום סוג של מוגבלות באשר היא, ולראות את הצרכים הייחודיים שלה.

<נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע, אדם קרוב אצל עצמו, ואנחנו מדברים רק על הנושא של עיוורון.

<נתי ביאליסטוק כהן: המינהלת כמודל, יכול להיות דבר מצוין, אבל באין איזושהי החלטה מנדטורית על שבירת התמחויות וגידור של תקציבים לצורך תכניות, אני חושש שכל האוכלוסיות שאמורה המינהלת הזאת לטפל בה עלולות להיפגע.

אלי אלאלוף: אני מציע שלא להתמקד רק בנושא המינהלת, אלא בנושא העיוורים.

<נתי ביאליסטוק כהן: ציינתי את זה כדוגמה לרוח החדשה שנושבת במשרדי הממשלה.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני מבקש, כדי לא להעמיס יותר מדי על השומעים, וגם כדי לא לגזול זמן מעודד שיציג את המצגת שהכנו עבורכם, וההסבר על הצורך בהתמחות בטיפול באנשים עם אנשים עם עיוורון, בשימור התקציבים, וטיפול בכל דבר ודבר, זה תמיד הולך עם זה, אתה יודע, כי גם אם יש מומחיות נהדרת, אבל אין כסף לממש אותה, זה לא יקרה.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני אשאיר את ההמשך לעודד, נסכם אחר כך.

אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, והנה, קארין, יש לי הזדמנות ביום הזה להודות לך על השנתיים הקודמות שאת הובלת את היום הזה ביחד עם המרכז לעיוור.

אורלי לוי אבקסיס: ועל כך שעמדה לי הזכות להיות זו שהשבוע, היום המיוחד הזה, בעצם התחיל כבר בשבוע שעבר ביום הבינלאומי לקדם את העלאה, את המודעות, להציף את הנושאים שהם באמת מקשים בצורה אובייקטיבית על אותם ליקויי ראייה ביחד עם המרכז לעיוור, ונתי ביאליסטוק, שעומד בראשו.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו עוד חוויות משותפות מהכנסת ה-18, אז, כשהוא היה במשרד התקשורת עם כחלון, אז הנה, הגלגול הגיע לכך שבנושאים האלה אני עוסקת, ולא בפעם הראשונה, גם בהיותי חברת כנסת מהשורה.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שנרתמנו לעזור למגדל אור כאן בוועדת העבודה והרווחה, כאשר היו קשיים אמתיים, ולא להאמין, שאך לפני כנסת וחצי כמעט סגרו את הפרויקט הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו היום רואים תוצאה של מאבק של חברי כנסת שהצליח, והביא לכך, שהייתה התקדמות משמעותית בכל מה שקשור להדרכה של העיוורים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה להגיד לכל מי שלקח חלק ביום הזה, תודה רבה, תודה ענקית גדולה, אבל להזכירכם שזה לא נגמר בכך.

אורלי לוי אבקסיס: הדרכה שיקומית לעיוור, זה בעצם האל"ף, בי"ת, מדריך החיים של אותם אנשים שנקלעו, אם זה מתוך טראומה, או אם זה מתוך מחלה, או אם זה מלידה, למצבים שבהם הם צריכים מי שידריך אותם להתנהל בעולם הנורמטיבי של האנשים הרואים.

אורלי לוי אבקסיס: בעולם הזה ילדים יכולים פתאום עקב תאונה או משהו, חלילה וחס, לאבד את מאור עיניהם.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך להדריך אותם איך להתנהל.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך להדריך אותם איך להיזהר, איך לחצות כביש.

אורלי לוי אבקסיס: איך לקחת את הדברים באמת הכי פשוטים שנראה לנו מול הילדים שלנו, ולתרגם את זה לחיים בטוחים יותר לילדים עם העיוורון.

אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם אשה שהיא יולדת, כמה קשה ומפחיד להגיע עם התינוק הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם כמה קשה ומפחיד שבעתיים כאשר אין לה מאור בעיניים.

אורלי לוי אבקסיס: האם היא לא זקוקה להדרכה שיקומית בימים הקשים האלו?

אורלי לוי אבקסיס: האם אותו קשיש שמתנהל גם ככה בקושי האמתי במרחב הציבורי לא צריך הדרכה, לא צריך ליווי?

אורלי לוי אבקסיס: מחר, במליאת הכנסת, אני מעלה שוב – נתי, אני הודעתי גם לך וגם לאחרים, את הצעת החוק על הדרכה שיקומית לעיוורים ולליקויי ראייה קשים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לספר לכם על חוויה אישית שהמשפחה שלי עברה.

אורלי לוי אבקסיס: במגדל אור היו שם באמת כמו מגדלור בחשיכה.

אורלי לוי אבקסיס: נולדה לי אחיינית שהיא לבקנית, וזו הייתה הפתעה גמורה שלא ידעו את זה עד ללידה, וההורים היו חסרי אונים.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, בליווי של המדריכות המדהימות של מגדל אור, גם ההורים קיבלו הדרכה איך להתנהל עם אותה ילדה שכמעט ואיננה רואה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לה קושי גדול ועצום, באמת, לילדה הספציפית הזו אני מאמינה שיש מנעד.

אורלי לוי אבקסיס: אם תראו אותה היום, יושבת על הלפטופ, וגולשת באינטרנט, ואני אומרת לכם היא עדיין לא בכיתה א', וגולשת ומגיעה לאתרים שהיא רוצה, ולשירים שהיא רוצה, והיא יכולה להגדיל את הכתב, ולצייר בנקודות מסוימות, ואני אומרת לכם זה מדהים.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה את התערוכה של הציורים של ליקויי הראיה, זה ריגש אותי כל כך.

אורלי לוי אבקסיס: כל פעם שאני מסתכלת עליה אני מתרגשת מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: ולדעת שהשרות הזה היה בסכנה, זה כל פעם מחזיר אותי אחורה במין תחושה של מה יכול היה להיות אם חלילה וחס היו סוגרים אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה שזה לא קרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח עוד יותר, שאם שני מיליון שקלים לא יפרידו בין ההבטחה שההדרכה השיקומית הזו תינתן לליקוי ראייה ולעיוורים, לבין המימוש של האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: שני מיליון שקלים, נתי, זה ההבדל בינינו לבין העלות כדי להבטיח את השרות הזה למי שזקוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה מתי מעט, זה גרושים למשרד אוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה, אפשר לעשות הסטות כאלה ואחרות.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה תומך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להביא את היתרה, עלותה שני מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש ממך, אדוני היושב ראש, אנא, עזור לנו כדי שהחוק הזה יעבור מחר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אלי אלאלוף: יש לי התחייבות אישית למגדל אור, זה לא ייגמר.

אלי אלאלוף: יש לי אחריות על המינוי של עודד.

אלי אלאלוף: יש לי אחריות על המינוי - - -

אורלי לוי אבקסיס: עשית עבודה טובה.

<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, עשית עבודה מצוינת.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני מבקש להתנצל מראש.

<נתי ביאליסטוק כהן: ייתכן שאני אצטרך לצאת בטרם הסתיים הדיון.

אלי אלאלוף: תמיד אתה רצוי, גם אם אתה לא פה, הרוח שלך פה.

<נתי ביאליסטוק כהן: תודה, אדוני.

<עודד בשן: אני המנכ"ל של מגדל אור, זה חלק היום מעמותת "יעדים לצפון", חלק מהעמותות של קרן רש"י.

<עודד בשן: אתם הייתם כמו שאמרתם ברגעים הקשים כדי לשמור – מגדלור זה לא הסיפור, הסיפור הוא לשמור על שירותים מותאמים, איכותיים לאנשים עם לקויות ראייה ועיוורון, והייתם כדי באמת לשמור על הדברים האלה, באמת אני מרגיש שצריכים אתכם שוב.

<עודד בשן: אורלי נתנה דוגמאות לייחודיות והמומחיות הנדרשות עבור שירותים לאנשים עם לקויות ראייה ועיוורון.

<עודד בשן: בטח אמא הורה עם עיוורון או ילד שהוא לקוי ראייה, ההדרכה לאותה אמא היא הדרכה מאוד ספציפית, היא רלבנטית בכלל לבעלי נכויות אחרות.

<עודד בשן: אדם שצריך ללמד אותו ניידות והתמצאות, והוא צריך לחצות כביש, ואיך מלמדים אותו לחצות כביש בצורה בטוחה, זה עניין של חיים ומוות, וזה לא רלבנטי לבעלי נכויות אחרות, אני חושב, את הדוגמה לדאגה, כי יש כבר קולות שמדברות – בוא ניקח את המורות השיקומיות, ואותה מורה תיתן לכלל הנכויות את אותו שרות.

<עודד בשן: אנחנו כל הזמן נמצאים, ורק חושבים איך להעמיק את הידע של המורות השיקומיות בתחום הזה.

<עודד בשן: דוגמה של שימוש במחשב – אדם עם עיוורון שהוא משתמש במחשב, כל אחד מתנהג באופן מאוד פרטני, כי הוא יושב עם הקורא מסך ועם האוזניות, וזה כמעט שיעור של אחד על אחד.

<עודד בשן: להכניס אדם עם עיוורון ולתת לו ללמוד בקבוצה של 20 איש בלי ההנגשות המתאימות, זה לא יעבוד, זה לא מותאם.

<עודד בשן: יושבים פה נציגי השרות לעיוור, המצב היום שיש שירותים שהם ספציפיים לאוכלוסייה זו - כלבי נחייה, הדרכה שיקומית לספציפיים.

<עודד בשן: יש חלק מהשירותים שהם ניתנים גם למי שלא בעל תעודת עיוור.

<עודד בשן: פה חשוב להגיד, בניגוד להרבה נכויות אחרות רק 5% נולדים עם בעיית הראייה והעיוורון, והרבה רוכשים את זה לתוך אורך החיים.

<עודד בשן: ברגע שנותנים את זה גם למישהו לא בעל תעודת עיוור, וגם חלק מהשירותים לא צריך לעבור דרך הרווחה בכל מחיר, מאפשר להגיע לאנשים.

<עודד בשן: אם אדם שהוא מתחיל לאבד את הראייה, הוא יכול ללכת למכון לשיקום ראייה ירודה שמפעיל השרות לעיוור במשרד הרווחה, ולקבל את מיצוי הזכויות הראשוני, את ההתאמה של הטכנולוגיה המתאימה שהוא יכול לחזור לקרוא, אז זה מאפשר לו להיות עצמאי ואיכות חיים שלו – זה שירותים אחרים מותאמים.

<עודד בשן: הדאגה שלנו - אנחנו בעד המינהלת.

<עודד בשן: הייתי פה בדיון לפני חודשיים, אבל בתוך המינהלת לשמור על המומחיות, ויש לנו דוגמאות איך זה לא עובד, ניתן דוגמה אחת.

<עודד בשן: עכשיו יצאנו מוועדת חוץ וביטחון, ודיברנו על נושא של שילוב צעירים עם עיוורון בצבא.

<עודד בשן: פעילות שהייתה לא דרך השרות לעיוור בנושא של שילוב צעירים עם מוגבלויות בצה"ל.

<עודד בשן: כשבדקנו את התכנית, ראינו שכמות הצעירים עם עיוורון שקיבלו שרות וזה באמת הביא להשמה היא כמעט אפס.

<עודד בשן: ולמה?

<עודד בשן: כי לקחת קבוצה של חבר'ה עם יכולות קוגניטיביות, ולשים אותם כקבוצה בשביל סוג התנדבות אחת, זו לא אותה התנדבות שצעיר מוכשר שיכול ביחידת הסייבר, יכול ב-8200 והוא צריך את ההנגשות הטכנולוגיות, זו לא אותה התנדבות.

<עודד בשן: באמת, שאלתי, למה אין מקום למומחיות במכרז הזה?

<עודד בשן: אמרו, אנחנו לא יכולים לעבוד עם מספר גופים.

אורלי לוי אבקסיס: מאיזה אופן הם לא יכולים לעבוד?

<עודד בשן: לא נוח, לא נוח לדבר הזה מבחינה מנהלתית, צריכים נוח עם גוף אחד שהוא נותן לכולם כי זה הרבה יותר נוח בצד של המדינה.

<עודד בשן: ולכן, אנחנו מברכים על כל הדברים שנאמרו, באמת, צריכים את העזרה שלכם.

<עודד בשן: לשמור על מקום ועל שרות לעיוור, מקום מרכזי לשרות לעיוור כגוף שהוא רואה את הצרכים בתוך המינהלת, לשמור עליו משמעותית.

<עודד בשן: לנו יש פרטנרים למי לפתח, להביא משאבים, להבין לצרכים המאוד ספציפיים.

<עודד בשן: לשמור על שירותים ייחודיים, ושיהיו שירותים כללים, באמת, פה מדברים על אנשים עם לקויות ראייה ועיוורון, לכלל הנכויות יש צרכים.

<עודד בשן: כשמדברים על נושא של השמה, צריכים לשפר את זה בכלל הנכויות, אבל לעשות השמה לאדם עם עיוורון, זה עולם אחר, והנגשות אחרות.

<עודד בשן: לכן, לתת מקום למומחיות כדי להביא לתוצאות, והתוצאות הן טובות.

<עודד בשן: אנחנו מדברים על 65% אחוזי הצלחה בהשמה.

<עודד בשן: עכשיו היה מחקר שבדק את שירותי ההדרכה השיקומית, וראה בעצם את התוצאות שאנשים דיווחו בשיפור איכות החיים ששומרים על המומחיות שיהיה מקום, אז נוכל להמשיך ולתת שירותים, ואנחנו צריכים אתכם כי זה הדקה ה-94.

אלי אלאלוף: איפה זה עומד?

<עודד בשן: זה יוכלו נציגי משרד הרווחה לפרט.

<מארק שמיס: צהריים טובים לכולם, אני מנהל המחלקה לאיבחון קידום והשמה באגף מוגבלות שכלית.

<מארק שמיס: בשלב התכנון של מינהל המוגבלויות - - -

אלי אלאלוף: אולי תגיד לנו מה אומר התפקיד הזה.

<מארק שמיס: אני אחראי על תהליכי אבחון, הערכה, תכניות אישיות, שימור ידע לגבי אוכלוסייה של מוגבלות שכלית, נכון להיום, ובשלב התכנון של מינהלת מוגבלויות, הייתי בין אלה שגם עיצבו את הנושא של המומחיות וגם התפיסה לגבי אדם במינהל מוגבלויות.

אלי אלאלוף: אתה מבין את החשש שהובע פה?

<מארק שמיס: אני מבין מאוד את החשש.

<מארק שמיס: אני חושב שהחשש עלה לאורך כל הדיונים שהתנהלו בשנה וחצי האחרונות סביב תכנון מינהל מוגבלויות, גם מרכז לעיוור היו שותפים, גם גופים נוספים.

<מארק שמיס: לפני כחודש התקיים כאן דיון לגבי מינהל מוגבלויות, ועיקרי הדברים הוצגו.

<מארק שמיס: לכן, מה שאני רוצה להגיד עכשיו, זה לפרט מה שהוצג בקצרה סביב נושא של מומחיות.

<מארק שמיס: קודם כל, אני רוצה להדגיש שאין ולא הייתה מטרה של מינהל מוגבלויות להרוס שירותים שעובדים, מבחינת לא השירותים הארגוניים, אלא שירותים שניתנים לאנשים.

<מארק שמיס: יש הבדל מהותי בין השרות כפי שהוא בנוי המבנה הארגוני של המשרד, לבין השירותים והתמיכות שמקבל אזרח, אם זה מוגבלות בראייה, אם זה מוגבלות אחרות, וחשוב לציין את זה.

<מארק שמיס: אני חושב שהחשש הוא גם מוצדק, הוא גם נכון.

<מארק שמיס: אני כן מעדיף להציג את התפיסה כפי שהיא נכון להיום.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול שאלה.

קארין אלהרר: במסגרת החשש אני שומעת היום שדמי הליווי יועדו לאוכלוסייה מסוימת מ-75% ל-50% זה במסגרת המינהלת?

<מארק שמיס: חשוב להגיד שמינהל מוגבלויות הוא עוד לא פועל.

קארין אלהרר: אני מבינה ששמעתם על החששות.

קארין אלהרר: עכשיו אני אשמח אם תיתן תשובה שמפיגה את החשש הזה, כי אני לא הבנתי עד עכשיו איך אתם לא רק ששומרים על הזכויות שקיימות היום, אלא אף מגבירים אותם, זו הכוונה.

קארין אלהרר: כשאני מדברת על מינהלת, הכוונה היא להסתכל אדם כיחידה אחת, ולהתאים לו על פי הצרכים שלו שירותים - אני לא רואה איך הדבר הזה קורה.

קארין אלהרר: אני מאוד אשמח אם תיתן לי הסבר שיניח את הדעת.

<מארק שמיס: מינהל מוגבלויות אמור לשרת אוכלוסיות עם מוגבלויות שנכון להיום מקבלות שירותים במשרד.

<מארק שמיס: בשונה מהמצב שנכון להיום קיים, המצב שבעצם השירותים נתנו על ידי שני גופים עיקריים, שזה שירותים חוץ ביתיים על ידי גוף שאחראי על שירותים חוץ-ביתיים, ושירותים קהילתיים על ידי גוף שאחראי על שירותים קהילתיים לאנשים עם מוגבלות.

<מארק שמיס: אין זאת הכוונה שהשירותים יינתנו באמצעות גופים רב נכותיים בלבד.

<מארק שמיס: הרעיון של מינהל מוגבלויות זה לאפשר יותר בחירה לאדם.

<מארק שמיס: הרעיון הוא גם לאפשר בחירה לא רק אלא לפי הלקות, אלא לפי מאפיינים נוספים.

<מארק שמיס: אני חושב שאחד השינויים שמנסים לעשות דרך מינהל מוגבלויות, זה לעבור לשיטת עבודה טיפה שונה ממה שהיא קיימת היום.

<מארק שמיס: כאשר היום העבודה היא לפי לקויות - יש אדם עם מוגבלות שכלית או אדם עם אוטיזם.

<מארק שמיס: אנחנו מאמינים שאוטיזם או מוגבלות שכלית או עיוורון לא מאפיינת את האדם, היא חלק מאוד משמעותי ממנו, אבל זה לא פני הכול, וכאן יש מאפיינים נוספים.

<מארק שמיס: הרעיון הוא כן לתת מקום למאפיינים אלו.

<מארק שמיס: אם יש אדם עם לקות ראייה או אדם עם אוטיזם, כאשר יש צרכים נוספים שיכול להיות שניתן לאפשר שירותים נוספים באזור, זה יהיה הרבה יותר אפשרי ממה שהיה עד היום.

קארין אלהרר: כמה כסף תוספתי יש לדבר הזה?

<מארק שמיס: נכון להיום יש בקשה תוספתית.

<מארק שמיס: מינהל מוגבלויות לא הותנה בתוספת תקציבית.

קארין אלהרר: בסדר, אבל לפי מה שאתה אומר, אם פעם אדם היה צריך לבחור מה הוא יותר – הוא יותר עם אוטיזם או יותר עם עיוורון.

קארין אלהרר: היום, כשהמינהלת תקום, הוא לא צריך לבחור, הכול ביחד.

קארין אלהרר: אם הוא הכול ביחד, וזו המציאות, זה אומר שהוא מקבל יותר שירותים, אז תגיד לי כמה כסף הוספתם לשם?

אלי אלאלוף: בדיון שהתקיים בוועדה לפני מספר שבועות על המינהלת, התקציב היחיד היה התקציב המינהלי.

קארין אלהרר: נו, אז מה?

אורלי לוי אבקסיס: אז מאיפה יביאו את השירותים?

אלי אלאלוף: דבר שני, יש לי בקשה, נקיים דיון מסודר, הרי זה לטובת כולנו.

אלי אלאלוף: היות ולא הציגו תכנית עבודה על העקרונות, אנחנו ביקשנו להביא תכנית עבודה מסודרת, לפרק זמן של ארבעה חודשים.

אלי אלאלוף: זה לא יהיה מאוחר, תכנית העבודה לא תצא לדרך ללא אישור של הוועדה, מקסימום ארבעה חודשים.

אלי אלאלוף: בעקבות הדיון הזה, אנחנו נזהיר את המינהלת לסכנות.

קארין אלהרר: אדוני, אני רק מציעה לשמוע את אילנה מהשרות לעיוור, שסיפרה לי בדיון לפני שעה, שהשרות לעיוור בעצם סוגר כי תוקם המינהלת, אז לא שייצא מצב שנצא קירחים מכאן ומכאן.

אלי אלאלוף: אז אני מציע – באמת, לא דנו עד כדי כך, כי התכנית שהוצגה בפנינו הייתה בעיקר מילולית, אז ביקשתי תכנית עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: יש מצב שבישורת הבאה אנחנו נגלה שאין יותר שרות לעיוור?

<קריאה: זאת המשמעות לטווח ארוך, שיבטלו את המרכז לעיוור.

<מארק שמיס: אני רוצה לסיים את דבריי.

<מארק שמיס: אני כן רוצה להגיד שהנושא של מומחיות עומד לנגד עינינו.

<מארק שמיס: יש שרות נפרד שנבנה לצורך פיתוח מומחיות, כולל זה שקיים שרות ללקויות ראייה, שהוא בעצם אחראי על פיתוח מומחיות, פיתוח עזרים ופיתוח טכנולוגיה.

<מארק שמיס: נורא חשוב להבין את זה, זה לא שיש פה איזושהי כוונה לפגוע באוכלוסייה זו או אחרת.

<מארק שמיס: הרעיון הוא דווקא להיפך - הוא להפריד בין חומרה לתוכנה.

<מארק שמיס: הרבה פעמים לא רואים דווקא את החלקים הרכים יותר של העזרים והטכנולוגיה שדווקא נאמר כרגע.

<מארק שמיס: אני מאוד מסכים עם מה שנאמר.

<מארק שמיס: הרבה פעמים אם אנחנו נצליח כן לתת תמיכה אישית לאדם ספציפי במסגרת מסוימת, פחות משנה מה תהיה המסגרת.

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יודעים שאתה יכול להבטיח את זה בצורה יותר טובה אם אנחנו לא שומעים על כסף תוספתי?

<מארק שמיס: אני חושב שיש דיונים שמתנהלים היום במשרד אוצר שאני פשוט חושב שזה לא המקום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ביקשתם כסף?

אורלי לוי אבקסיס: המינהלת לא תצא בלי תוספת הכסף?

<מארק שמיס: ודאי.

<מארק שמיס: יש דיונים מול משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אולי נעשה שאילתה.

<עודד בשן: איך זה מסתדר עם המודל האחיד שבונים שאבחון לאדם יהיה אותו אבחון - - -

אלי אלאלוף: הפרוטוקול הזה הוא מאוד חשוב לנו, כל מי שרוצה להגיד מלה סתם, בבקשה.

אלי אלאלוף: מי שרוצה יותר ממשפט אחד, אני מבקש להגיד את השם שלו כדי שנוכל לשלוט בדיון.

<מארק שמיס: אין אף מסמך שאמר שיהיה אבחון זהה לכל האנשים עם מוגבלות.

<מארק שמיס: אין אף מסמך שאמר שיהיה אותו מסלול בדיוק.

<מארק שמיס: יש הבנה של הבדלים, ויש הבנה שיש מאפיינים שונים של אוכלוסיות שונות, של לקות חלק מרכזי אבל לא בלעדי, זה הרעיון של מינהל.

<אסתר יוסף: לפי מה שאני מבינה מכל מה שדיברתם עכשיו לגבי מינהלת, ואני גם שומעת שבעצם יש מין ערבוב של שני דברים, גם אוטיזם וגם מוגבלויות אחרות, כלומר, עיוורים ומוגבלויות אחרות.

<אסתר יוסף: יש הבדל בין אדם שהוא עיוור לאדם שהוא אוטיסט או כל מגבלה אחרת.

<אסתר יוסף: הנגישות לעיוור היא בצורה אחרת לגמרי.

<אסתר יוסף: ברגע שכל המוגבלויות תהיינה ביחד, בסוף כולם נצא קירחים מכאן ומכאן.

<אסתר יוסף: לכן אני חושבת, זה בדיוק מה שקרה השנה, התרמה לעיוורים וגם לקויות אחרות, ואז מה שקרה, שלעיוורים לא קיבלנו התרמות.

<אסתר יוסף: לכן אני חושבת שצריך לעשות לעיוורים מינהלת תהיה לסוג מסוים של מגבלה ולא שיהיה יחד עם מוגבלויות אחרות, כי אנחנו אנשים עיוורים עם נגישויות אחרות לגמרי.

<אסתר יוסף: אנחנו צריכים מחשב שיהיה עם דיבור, ולא כמו שאדם אחר יהיה לו.

<אסתר יוסף: אז ככה שאני חושבת שבסופו של דבר, מה שנאמר כאן, זה בעצם פגיעה בעיוורים, זה מה שיקרה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

<רותי מכלוף: אני אמנם מבוגרת, אבל עיוורת חדשה יחסית.

<רותי מכלוף: השיח שהיה פה עד עכשיו, זה היה שיח של האוזניים שלי, נשמע בספרות ממש עליונות, אני לא כל כך מבינה מי שייך למי, מי תחת מי, ומי בעד ומי נגד.

<רותי מכלוף: אני רק רוצה להמחיש לכם את העניין של נגישות, הדרכה לעיוורים ליקויי ראייה כמוני.

<רותי מכלוף: אני נמצאת בתוך פורום כזה של עיוורים שמנסים ללמוד את רזי האייפון.

<רותי מכלוף: פתאום אשה אחת שמעה שלמישהי אחרת יש לה הדרכה לאייפון, אז היא אומרת, אוי גם אני רוצה, איך אני יכולה לקבל את זה?

<רותי מכלוף: מיד התחילה שרשרת של הדרכות איך את יכולה לקבל הדרכה.

<רותי מכלוף: דבר ראשון, את צריכה למלא טופס אחד, אחריו עוד טופס, אחר כך לגשת לעובדת סוציאלית, והעובדת הסוציאלית תתקשר למגדל אור, ואז אם ירצה השם אולי תקבלי הדרכה, וזאת האווירה, זאת האווירה הנוכחית הקיימת, ואני נשבעת.

<רותי מכלוף: שלשום היה השיח הזה, בקבוצה הזאת של הדרכת אייפון.

אלי אלאלוף: אם היית בדיון הקודם, גם דנו בנושא הזה של הביורוקרטיה שקיימת שאנחנו מייצרים אותה, היא לא באה מהשמיים.

<רותי מכלוף: צריך לקצר צינורות.

<אילנה בניש: שלום לכולם, שמי אילנה בניש, אני מורשה נגישות שירות.

<אילנה בניש: אני בעלת תעודת עיוור על פי אמות מידה משפטיות.

<אילנה בניש: מאוד הצטערתי לשמוע על הקמתה של מינהלת המוגבלויות.

<אילנה בניש: אני חושבת שלמרות כל הקשיים, וגם הכשלים הביורוקרטיים, חשוב מאוד שלכל תחום מוגבלות, זה נכון לא רק לעיוורון ולקויות ראייה, אני חושבת שלכל תחום מוגבלות, צריך להיות את האגף שמטפל בו.

<אילנה בניש: אני רוצה לשאול, בסופו של דבר מינהלת המוגבלויות הזו תביא להפחתת תקציבים לעיוורים וליקויי ראייה, זה יגרור אתו עוד יותר ביורוקרטיה, וזה גם יביא אותנו בעצם למצב שאני צריכה להסביר לאנשים זרים שאני לא מכירה, לרדת איתם לצנעת הפרט של חיי בשביל לקבל מהם עוד כמה גרושים.

<אילנה בניש: זאת שערורייה שאי אפשר לתאר אפילו.

אלי אלאלוף: שאלת הבהרה, המינהלת עוד לא פועלת, איך את מרגישה כבר את הדברים האלה?

<אילנה בניש: אני קראתי כמה מסמכים שהתלוו להקמת המינהלת, ואני מודעת להקמה של מנגנון דומה בערך לפני עשור בביטוח הלאומי, זה בעצם אותו מודל שעובד במדינות שונות מחוץ לישראל, והמודל הזה נכשל.

<אילנה בניש: הוא נכשל בביטוח הלאומי, ואז הביאו אותו לרווחה.

<אילנה בניש: אני חושבת שזאת טעות, זה באמת כואב לי מאוד.

<אילנה בניש: אני לא ידעתי על הדבר הזה, עכשיו אמרו לי, את לא יכולה לעשות שום דבר, אז אני לא יכולה לעשות שום דבר.

<אילנה בניש: אני אומרת שאם לא ייקבעו סטנדרטים מאוד ברורות, באמת, אני חושבת שלא רק ציבור העיוורים ייפגע.

<אילנה בניש: אני חושבת שבסופו של דבר גם הארגונים שתומכים מייצגים את האנשים עם העיוורון ולקויות ראייה ייפגעו, וביניהם גם המרכז לעיוור בסופו של דבר לאורך שנים, וזאת לאחר קריאה מעמיקה וניתוח של הדברים.

אלי אלאלוף: השרות לעיוור בינתיים הוא קיים, אז מה הוא אומר?

אלי אלאלוף: מה הוא בסכנת סגירה?

<אילנה גלייטמן: לפי המבנה החדש, לא יהיה שרות לעיוור, זה יקרה בשבוע הבא.

<אילנה גלייטמן: לפי המבנה החדש, מה שיהיה, יהיו שירותים לעיוורים, הם יינתנו באגפים השונים, אבל לא יהיה שרות אחד שהוא לעיוור.

אלי אלאלוף: זו עמדה מקצועית של השרות לעיוור?

אלי אלאלוף: ולמרות זאת מקבלים החלטה כזו?

<אילנה גלייטמן: ברור.

אלי אלאלוף: זו החלטה לביצוע מידי?

אלי אלאלוף: נמשיך.

אלי אלאלוף: יש פה בקשה כתובה, אז אתייחס אליה.

<יוסי שואף: אני מייצג פה היום את עמותת מיל"ה – המרכז הישראלי לשוויון הזדמנויות.

<יוסי שואף: אני ממש בדילמות פה, אני ממש לא מבין על מה אתם מדברים.

<יוסי שואף: מה זה מינהלת?

<יוסי שואף: מישהו הציג את המינהלת?

<יוסי שואף: מישהו אמר מה יהיה התפקידים שלה?

<יוסי שואף: איך היא הולכת לייצג אנשים עיוורים?

אלי אלאלוף: זה הכיוון של הדיון, אני לא ביקשתי דיון על זה.

אלי אלאלוף: אם זה היה דיון על המינהלת הייתי מזמין את אנשי המינהלת.

אלי אלאלוף: אני מצטער שהלכתם לזה, אני חשבתי שנשמע דברים הקשורים לעולם של העיוור, ולדון בזה כולל מרכז לעיוור.

אלי אלאלוף: לצערי, הבאתם את זה לסוגיה שחשובה לי להתמודד איתה.

אלי אלאלוף: אבל אני הייתי רוצה לשמוע מאנשי מרכז לעיוורים מגדל אור.

אלי אלאלוף: ברשותך, אני רוצה להחזיר לעולם של העיוורים ולא למינהלת, זה לא מעניין אותי בשלב זה.

אלי אלאלוף: זה מטופל, יטופל, ומה שאמרתם עד עכשיו זה תוספת לטיפול שלנו.

אלי אלאלוף: הייתי מאוד רוצה שנחזור לנושא של העיוורים.

<יוסי שואף: במסגרת איכות החיים של אנשים עיוורים, אני מנסה להבין מה משרד הרווחה עושה כדי לקדם את האפשרות של אנשים עיוורים להתנייד חופשי ברחובות, לצאת החוצה, לשקם את חייהם, ליצור חיים נורמטיביים כשהם ניידים והם לא מסכנים את עצמם.

<יוסי שואף: האם זה בסדר שמדינת ישראל זו מדינה שיש לה רזרבות, מתנהגת כמדינה שהאפשרויות הכלכליות שלה הן נמוכות מאוקראינה, בולגריה, רומניה, הונגריה, ששם אנשים עיוורים זכאים למשל לפטור ברכישת רכב ממסים, ישראל זה לא.

<יוסי שואף: ישנה אפליה בין אנשים עיוורים לאנשים נכים אחרים.

<יוסי שואף: אנשים עיוורים נסגרים בבתים, ולא מסוגלים לצאת לעבודה.

<יוסי שואף: העבודה היחידה כמעט שמציעים לאנשים עיוורים זה במפעלים מוגנים.

<יוסי שואף: ומה שקורה, אנשים שרוצים לשקם את עצמם, כאלה שאיכשהו מביאים את עצמם לאוניברסיטה, ומצליחים להוציא תואר ראשון, תואר שני, לא מצליחים לממש את עצמם, הם לא מצליחים לצאת לרחובות כי זה ממש סכנה בלתי רגילה להתנייד ברחובות.

אלי אלאלוף: יש לך הצעות קונקרטיות?

<יוסי שואף: אז, הנה, הצעה קונקרטית מספר אחד שלי, היא לפטור אנשים עיוורים ברכישת רכב ממסים.

<יוסי שואף: ההצעה השנייה – שאנשים עיוורים יקבלו 180% שר"מ, כדי שהם יוכלו לממן מישהו שיכול לעזור להם להתנייד, כדי שיהיה להם חיים נורמטיביים, כדי שבמקצוע שהם רכשו, יוכלו למצוא את הדרך שלהם להשתלב - - -

<רותי מכלוף: קצבת ניידות מורחבת.

<אבי כהן: אני משומרי הסף לעיוור.

<אבי כהן: אני בא ומחזק את מה שהוא אמר.

<אבי כהן: אם אני משווה אותי לבן אדם נכה על כיסא גלגלים, הם מקבלים בסך 2,500 שקלים, כאשר אנחנו מקבלים סכום מקסימלי 700 שקלים.

<אבי כהן: כאשר אם אתה צריך בן אדם שילווה אותך בחיי היום יום לעשות קניות, ודברים כאלה, הרי בן אדם עיוור כשנכנס לסופר לא רואה איפה המצרכים, לא יודע איפה נמצא כל דבר.

<אבי כהן: קוטג', או כל דבר אחר, הוא לא מזהה כמה אחוזי שומן, או מה המחיר שזכותו לדעת.

<אילנה בניש: הוא יכול לקבל הנגשה בתוך הסופר.

<אבי כהן: כן, אבל הוא לא רואה כמה אחוז שומן יש על הקוטג'.

<אילנה בניש: מקריאים לו בליווי צמוד.

<אבי כהן: תשמעי, אף אחד לא יבוא וילווה 240 אלף עיוורים.

<קריאות: אני לא יודע מאיפה הבחורה הזאת ממציאה את הדברים האלה.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, נקיים דיון מסודר.

אלי אלאלוף: הערות ביניים, אני לא מקבל.

אלי אלאלוף: כל אחד ידבר בתורו, והזמן שלנו מוגבל.

אלי אלאלוף: אז להיכנס עכשיו לפרטי פרטים זאת לא מטרת הדיון.

<אבי כהן: אני רציתי להמשיך ולומר, אז אם נכנס אפילו לכל חנות בגדים או משהו כזה, אתה צריך לדעת מידה, אתה צריך לדעת את המחיר, אתה צריך בן אדם שילווה אותך.

<אבי כהן: בן אדם שילווה אותך עולה היום שכר מינימום שהוא כל הזמן הוא עולה, ולעומת זאת, כל הסכומים האחרים שלו, קצבת הניידות שלנו היא תקועה ב-700 שקלים כבר המון שנים.

<אבי כהן: הסברתי ואמרתי שאחרים מקבלים התחלה 2,500 שקלים, למה זה כבודו?

אלי אלאלוף: אם הייתה לי תשובה הייתי כבר מיישם אותה.

אלי אלאלוף: זה התמודדות, אתה צודק.

אלי אלאלוף: איפה השרות השוויוני לעיוורים?

<שרה נחום: אין שירות שוויוני לעיוורים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין לשבח את הצוות הנפלא הזה.

אלי אלאלוף: אני שם לב כמה אתם עושים כדי לא לפספס אף פריט בדיבור הזה, אז תתחשבו במאמץ האדיר שעושים כדי שיבינו את הדיון, אז אל תפריעו.

<יעקב ביבאס: אני חרש עיוור.

<יעקב ביבאס: אני מנהל את פרויקט מרכז החרשים עיוורים ב"בית דויד", שמטפל בכל הקהילה בארץ שהם חירשים עיוורים.

<יעקב ביבאס: אני רוצה לשקף לכם את המצב שיש עד היום.

<יעקב ביבאס: אני צריך למשל להזמין הדרכה שיקומית.

<יעקב ביבאס: אני צריך גם לדאוג להדרכה שיקומית, גם להזמין מתורגמן, זאת אומרת, אני גם חירש עיוור, אני צריך גם את ההדרכה, גם את המתורגמן במגע כדי לעשות את כל ההפעלה הזאת.

<יעקב ביבאס: יש צרכים מיוחדים לאנשים חירשים עיוורים.

<יעקב ביבאס: הרבה פעמים אני יושב ונופל בין הכיסאות, כי באמת, בהעדר תקשורת – לכן מה שעושה "בית דויד", דואג לכל הנושא של התקשורת.

<יעקב ביבאס: גם יש את הנושא הזה שהוא חדש של תומכים ויזואליים, שבעצם הם מתווכים את הסיטואציה ואת הסביבה.

<יעקב ביבאס: אם למשל אנחנו רוצים מורה מחשב, אז הוא חייב להיות מותאם לקהילה של חרשים עיוורים – כל דבר חדש.

<יעקב ביבאס: יש פה אנשים שהם חרשים עיוורים, שחשוב תמיד לזכור אותם ולא להדיר אותם.

<יעקב ביבאס: חשובה מאוד עבודת הצוות, שיתוף הפעולה עם מרכז לעיוור.

<יעקב ביבאס: מאוד חשוב שכן יהיה שיתוף פעולה.

<יעקב ביבאס: כמובן אני מ"בית דויד" שזה חירשים עיוורים.

<יעל ויסריינד: אני מנהלת עמותת "אופק לילדינו", זה הארגון הארצי של הורים לילדים עם עיוורון ולקות ראייה.

<יעל ויסריינד: אני רוצה פה להביא את הממד של הילדים והמשפחות.

<יעל ויסריינד: אני חוזרת למה שאורלי אמרה קודם.

<יעל ויסריינד: ההורים שלנו מגיל אפס – אנחנו מדברים פה על מספרים קטנים, עוד פעם, אמנם לא בהיקפים של חרשים עיוורים, אבל בהשוואה ללקויות אחרות, אנחנו מדברים על מספרים מאוד קטנים.

<יעל ויסריינד: ההורים שלנו לא רק שהם צריכים להתמודד עם השוק.

<יעל ויסריינד: קודם הייתה אתי אחת האימהות, היא דיברה על הילד – נולד לך ילד, ואתה כולך מלא ציפיות, והתרגשות וכו', ואז נודע לך על הלקות שלו על המוגבלות, ואתה צריך כהורה להסתגל.

<יעל ויסריינד: מצד שני, גם לתת לילד את כל מה שהוא צריך.

<יעל ויסריינד: ופה הדרכה שיקומית אי אפשר להדליק את החשיבות שלה להישרדות של ההורים, להישרדות של המשפחה כולה כצעד משפחתי, וליכולת של הילד אחר כך לגדול, להשתלב במערכת החינוך, דיברתי קודם בוועדת החינוך.

<יעל ויסריינד: אני חייבת לציין, אני מבינה את מה שמדברים על המינהלת.

<יעל ויסריינד: התיאוריה מאוד ברורה לנו, אבל אנחנו לא רואים פה תהליך מעבר מסודר.

<יעל ויסריינד: אנחנו בקשר עם השרות לעיוור, ואנחנו אומרים להם, מה קורה אחרי ה-26 בחודש שאתם כבר לא בתפקיד, למי אנחנו פונים?

<יעל ויסריינד: עם מי אנחנו מדברים?

<יעל ויסריינד: מי אנשי הקשר שלנו?

<יעל ויסריינד: אנחנו כארגון הורים לא יודעים מה הולך לקרות עוד שבוע.

<יעל ויסריינד: אנחנו בלחץ היסטרי, ההורים בלחץ.

<יעל ויסריינד: אנחנו לא יודעים איך יינתנו השירותים, זה לא דבר שאפשר לקרות.

<יעל ויסריינד: מי כמוכם יודע שהתפתחות של ילד, ילד מפסיד כמה חודשים, זה יוצר פער אדיר אחר-כך.

<יעל ויסריינד: אנחנו רוצים לראות את הילדים שלנו.

<יעל ויסריינד: אנחנו מאמינים שהילדים שלנו זכאים כמו כל ילד אחר לכל השירותים, הם זכאים להיות משולבים בחינוך רגיל.

<יעל ויסריינד: אנחנו רוצים תשובות ממשרד הרווחה איך אתם עושים את המעבר הזה.

<יעל ויסריינד: מעוד שבוע אין לי את אנשי הקשר בשרות לעיוור – עם מי אנחנו מדברים?

<יעל ויסריינד: - אין לי תשובות היום.

<איציק בריינדר: אני משומרי הסף לעיוור, בתוך המרכז לעיוור.

<איציק בריינדר: לאור מה ששמעתי פה לגבי המינהלת ולגבי כל מה שקורה, אני רוצה להבהיר דבר אחד, שאני עכשיו יותר חרד ממה שבאתי לפה, לא רק בגלל המינהלת, בגלל זה שאנחנו העיוורים נופלים בין הכיסאות, כפי שכנראה כבר אמרו את זה קודמיי.

<איציק בריינדר: אנחנו שייכים לרווחה.

<איציק בריינדר: שייכים לביטוח הלאומי, ועכשיו אנחנו נהיה גם שייכים למינהלת, אלוקים יודע למי לפנות.

<איציק בריינדר: למי אנחנו צריכים לפנות?

<איציק בריינדר: יש עכשיו פה כנציגים גם של הרווחה, גם של השרות לעיוור, גם של ביטוח לאומי.

<איציק בריינדר: תגידו לנו בדיוק למי אנחנו עכשיו שייכים.

<איציק בריינדר: חלילה לא מינהלת.

<איציק בריינדר: אני פשוט אומר דבר אחד פשוט.

<איציק בריינדר: הבעיה הכי גדולה של העיוורים בארץ היא שאנחנו שייכים למספר גופים.

<איציק בריינדר: גם ככה קשה לנו העיוורים לצאת מהבית ולהתנייד ולהגיע למשרדים האלה.

<איציק בריינדר: כשאני בא לרווחה, אומרים לי, זה שייך לביטוח הלאומי.

<איציק בריינדר: כשאני בא לביטוח הלאומי, אומרים לי, זה שייך לרווחה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לצאת מהישיבה הזאת עם מספר נקודות ציון שאני רוצה להסביר.

אלי אלאלוף: אני מצטער שלא שמעתי על מגדל אור.

אלי אלאלוף: אני קבעתי לשמוע על מגדל אור, ולראות איך אפשר לשפר.

אלי אלאלוף: אנחנו נגשנו פה לבעיה הרבה יותר רחבה שלא התכוננו.

אלי אלאלוף: אין לי את התשובות, לא הזמנתי את האנשים שצריכים לספק את התשובות.

אלי אלאלוף: העליתם בעיה מאוד קשה, כל ההערות שלכם חייבות התמודדות, חייבות לקבל תשובות ולהתמודד איתן.

אלי אלאלוף: אנחנו לא התכוננו לזה, אז אני מצטער על הדיון הזה שהוא לא דיון מסודר.

אלי אלאלוף: יש לי סיכום פשוט.

אלי אלאלוף: אני, תוך חודש, בחודש הקרוב, אני אזמין דיון עם המינהלת ועם עולם העיוורים - כל הגופים אני אזמין אותם לדיון פה בוועדה, יהיה עם יושב ראש המינהלת או מנכ"ל המינהלת, או הסמנכ"ל, אדון שלום, יבוא לפה וייתן תשובות לכולם.

אלי אלאלוף: אני אוציא מכתב מיד, אני אבקש שצעדים מידיים לא התבצעו בתחום של העיוורים, לאור החששות שזה גרם, וזה לא התבצע בימים הקרובים.

אלי אלאלוף: אני מבקש לכתוב את זה לשר, עם העתק למנכ"ל, ולממונה על המינהלת.

אלי אלאלוף: דבר שלישי, כל נושא של הזכויות הלא שוויוניות, אני מצפה ממשרד המשפטים, יש להם יחידה מיוחדת שאמורה להגיד לנו.

אלי אלאלוף: נציבות לשוויון זכויות, אנחנו נבקש מהם להכין דוח על זה, להסביר לנו למה בניידות אל"ף או ליווי בי"ת הדברים הם שונים.

אלי אלאלוף: יחידה מיוחדת שאמורה למה זה קורה.

אלי אלאלוף: נציבות לשוויון זכויות.

אלי אלאלוף: אנחנו נבקש מהם להכין דוח על זה ולהסביר לנו, למה הם שונים.

אלי אלאלוף: אנחנו נבקש מהם את העבודה כדי להתמודד עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני כן הייתי רוצה במיוחד לאחר שאנחנו עדים לכך שאולי יהיו שינויים בתחום.

אורלי לוי אבקסיס: אני כן רוצה למסמר ולנצל את ההזדמנות שאתה כאן, ואתה יודע כמה ההדרכה השיקומית שמגדל אור נותנים לעיוורים, לילדים העיוורים, להורים לילדים עיוורים, וגם למבוגרים – אני בכוונה שמה את הדגש על הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה חשוב, וכמה זה יכול להציל חיים, ההפרש המדובר כדי להבטיח את השרות הזה, הוא בסך הכול שני מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: מחר הנושא הזה עולה להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הבטיח לי השר כחלון לפני איקס זמן לממן את זה, בתמיכתו של שר הרווחה כמובן, והדברים לא התקדמו, ונתתי להם את הזמן שהובטח לי במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: ניסיתי לתאם פעם אחר פעם – מול משרד הרווחה עוד איכשהו הצלחנו.

אורלי לוי אבקסיס: מול משרד האוצר, חוץ מהפגישה היחידה שהם הגיעו והבטיחו לראות מאיפה מביאים את הכסף, לא התקדם במאומה, ולכן אני מעלה את זה להצבעה מחר.

אורלי לוי אבקסיס: לא הייתי מעלה את זה להצבעה אם הייתי רואה שיש אופציה לכך לגרום למשרד האוצר לבוא ולהידבר אתנו.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה היום, שההדרכה הזאת מוטלת בספק.

אורלי לוי אבקסיס: בכל שנה אנחנו צריכים להיאבק על תקציב, ובכל שנה יש לנו תוספת של אנשים נוספים שנכנסים לתוך המעגל.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להשאיר את זה באוויר, אדוני.

אלי אלאלוף: היות ויש פה טיפול של אורלי, ותסמכו עליה שהיא יודעת לא לוותר, זה יהיה במקביל.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.