ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 413, 2017-06-26 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: יגיעו כנראה חברת הכנסת לשעבר אורית, אנשי הממלכה וכל הגופים המצטרפים – לשכת עורכי הדין, פרופסורים ושאר האנשים.

ניסן סלומינסקי: אני חושש שאצטרך – עוד מעט נדע – אולי לעשות הפסקה של עשר דקות, כי קוראים לנו מוועדת הכנסת - שם יש דיון קשה, מה שנקרא, על חוק הלאום.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שגור ואני נצטרך לעלות לשם לכמה דקות, אך ייתכן שלא.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן אני כן פותח את הדיון.

ניסן סלומינסקי: על סדר-היום: הצעת חוק יסודות המשפט, התיקון מתש"מ, 1980.

ניסן סלומינסקי: אומר כפתיחה, שהמדינה קבעה את הדרך, איך תתקיים הפסיקה במדינת ישראל, והשלב הראשון זה כל מה שמופיע בחקיקה ובהלכה הפסוקה – זה הדבר הראשון.

ניסן סלומינסקי: אם כתוב שם, לפי זה צריך ללכת.

ניסן סלומינסקי: אם אין שם פתרון, אז הדרך השנייה היא ללכת לדרך ההיקש - מדמים דבר לדבר וכו', ודרך זה אפשר להגיע לפסיקה, ואם גם כך אי-אפשר או קשה, אז הולכים ליכריע לאור עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל.

ניסן סלומינסקי: זה מה שכתוב, ומ-1980 חוק יסודות המשפט, אני חושב שלא נעשה בזה באמת שימוש.

ניסן סלומינסקי: באחת השיחות שהיו לי עם נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, הוא אמר לי: אני נעצרתי בהיקש - כל דבר פתרתי דרך ההיקש – לא הייתי צריך להמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: אבל בפועל אנחנו רואים שהוא כן המשיך הלאה, אבל לא הלך למשפט העברי; הוא הלך לכל המשפטים, לכל המערכות שקיימות בעולם, ואפילו לאי הכי נידח בעולם – הביא דוגמאות או פסיקה, רק לא מהמשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: כששאלתי אותו על זה, הוא אמר: מורשת ישראל זה גם האנציקלופדיה העברית, כלומר למעשה אין לזה ביטוי.

ניסן סלומינסקי: לכן – אני מניח שכבר שנים גם לפני כן, אבל החלטנו שצריך לא להתבייש ולכתוב משפט עברי.

ניסן סלומינסקי: המשפט העברי 3,500 שנה הוא נמצא, אין לנו מה להתבייש אלא רק גאווה.

ניסן סלומינסקי: זה משפט שמתפתח, מתקדם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים פה על העקרונות של המשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו חושב שהמשמעות, שאנחנו רוצים שמחר כל אחד יניח תפילין – אנחנו רוצים שיניח, אבל זה לא קשור לחוק הזה.

ניסן סלומינסקי: לא דרך החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה מאוד דוגמאות של חוקים שנחקקו בגין המשפט העברי, בין אם בספרו - הראה גם חוקים מהמשפט העברי, חוקים שעל רוח המשפט העברי, ויש הרבה מאוד דברים, ויש יופי גדול.

ניסן סלומינסקי: בעקרונות של המשפט העברי אני חושב שעדיין מדינת ישראל והעולם הנאור, מה שנקרא, עדיין לא הגיע לשוליו של המשפט העברי בכל אותם דברים – לא רק שהולבנו את הנושא של שבת מבחינת יום חופשי, אם נסתכל על זה בראייה הסוציאלית, כל הנושאים של צדקה - אין.

ניסן סלומינסקי: במשפט הכללי אסור לך להזיק לשני, אבל זהו.

ניסן סלומינסקי: במשפט העברי יש לך מחויבות לעשות דברים חיוביים – לתת צדקה, לתת לקט שכחה ופאה, להציל את השני.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עשינו את השומרוני הטוב, רק יש התקדמות, שמפלגתנו – נדמה לי שחנן פורת, אנחנו.

ניסן סלומינסקי: יש כל כך הרבה עוד מה ללמוד מהעקרונות של המשפט העברי שיש לזה מקום.

ניסן סלומינסקי: לכן רציתי לשנות – הרעיון היה בהתחלה, ברגע שיש לקונה, צריך לעבור למשפט העברי ורק אחר כך להיקש, כי ראיתי שאם ההיקש, דרכו אפשר לנצל ולחסום כל דבר, נשים את המשפט העברי לפני ההיקש, אבל אחרי דיון קואליציוני, מה שנקרא, ולא רק קואליציוני – המשפט העברי כולו בנוי על היקשים.

ניסן סלומינסקי: 13 המידות שהתורה נדרשת, שמתוכן יש גם היקשים, קשה לומר שאני יכול לשלול משופטים את היכולת ללכת בדרך ההיקש.

ניסן סלומינסקי: לכן החלטנו בסוף להשאיר את ההיקש כפי שהוא.

ניסן סלומינסקי: לכן השארנו את הנושא של ההיקש, כי שוב - היה גלגול נוסף שרצינו לעשות היקש מובהק; שלא יהיה כאילו היקש של כל דבר אתה יכול לומר היקש אלא היקש מובהק.

ניסן סלומינסקי: גם פה היתה התנגדות קואליציונית, ולפעמים כדי להגיע להסכמות אתה לפעמים קצת מוותר, אז גם ויתרנו על זה והשארנו את הנושא של היקש, אבל אחר כך אמרנו שייכנס הנושא של עקרונות המשפט העברי ואחר כך עקרונות החירות והצדק וכו'.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזו תוספת מתבקשת, ברורה.

ניסן סלומינסקי: אני יכול רק לומר שראיתי שנשיא בית המשפט העליון השופט כהן ב-1982, שנתיים לאחר חוק יסודות המשפט שחוקק, כותב במפורש – וכן ימיר המחוקק את הביטוי מורשת ישראל שבחוק יסודות המשפט במשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: אני קורא את זה מספרו - רקובר ריכז את זה למשפט העברי, והוא מביא את דבריו – הוא אפילו מציע כי ישמיט המחוקק את דרך ההיקש אפילו.

ניסן סלומינסקי: הוא אפילו היה יותר קיצוני מאתנו – וכן שהמחוקק ימיר את הביטוי מורשת ישראל שבחוק יסוד המשפט במילים המשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: בזה נשיא בית משפט עליון – לא כיפה סרוגה, כי זה דבר ברור ופשוט שכך צריך להיות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הצענו את זה.

ניסן סלומינסקי: האמת היא שבהצעת החוק המקורית היתה גם תוספת שאמרה שנכון שהמשפט העברי כבר 3,500 שנה, ומדובר במשפט העברי על שור שנגח פרה.

ניסן סלומינסקי: מי שיורד לעומק העקרונות מבין שיש פה – לא צריך דווקא לדבר על שור שנגח פרה אלא על דברים אחרים שהיום רלוונטיים.

ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, צריך להקים מערכת שתנגיש את המשפט העברי לימינו.

ניסן סלומינסקי: לכן רצינו בחלק השני להקים מכון שיהיה משותף למשרד המשפטים וללשכת עורכי הדין, ושישבו שם מומחים שינגישו את המשפט העברי לימים שלנו, ושופטים שירצו, יוכלו, ויהיה להם יותר קל, לחפש נושאים או לחפש נושאים שהם מתלבטים בהם, יהיה להם הרבה יותר קל.

ניסן סלומינסקי: היה גם על זה דיון קואליציוני, נאמר כך, אבל גם מומחים אחרים, ובסופו של דבר נכון לרגע זה החלטת ועדת השרים היא – היתה בהתחלה החלטה להשאיר את זה וגם להוסיף תקן, ובסופו של דבר קיבלנו שינוי, שכרגע הם לא הולכים על נושא המכון אלא במקומו יש החלטה, להוסיף תקן במשרד המשפטים, כנראה במערכת המשפט, תקן של מישהו שיעשה את העבודה הזאת עבור השופטים, שלא יהיה מצב כאילו שופטים מסתמכים או מתייעצים או מקבלים מגוף זר, מה שנקרא, חומרים.

ניסן סלומינסקי: כרגע מה שאנחנו רוצים לדון לקריאה הראשונה זה לפי ההחלטה של ועדת השרים.

ניסן סלומינסקי: בין הקריאה הראשונה לשנייה נמשיך לעשות את המאבק מה שנקרא, כדי להוסיף גם את הנושא של המכון, שאני חושב שזה דבר חשוב מאוד, אבל זה יהיה בשלב הבא.

ניסן סלומינסקי: כרגע לקריאה הראשונה אנחנו רוצים לדון רק בנושא הזה, כפי שוועדת שרים אישרה, כפי שכנסת ישראל אישרה את זה בקריאה טרומית – הרי אישרנו את זה, ואני רוצה להכין את הזה לקריאה שנייה ובהמשך עוד במושב הזה לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: עד כאן בקיצור ובתמצית.

ניסן סלומינסקי: יש לי כל כך הרבה מה לומר, אך מכיוון שאני רוצה היום כן להצביע, אעצור פה כדי לאפשר למצטרפים להשמיע דעתם, ונתקדם.

ניסן סלומינסקי: אנשי הממלכה רוצים לומר משהו?

<יעקב שפירא: יעקב שפירא, איש המחלקה למשפט עברי, ממונה במחלקה.

<יעקב שפירא: כמובן שהמחלקה למשפט עברי תומכת בכל הצעת חוק שתביא להאדרת המשפט העברי.

<יעקב שפירא: אכן המשפט העברי הוא מאוצרות הרוח של האומה היהודית, ומן הראוי שימצא מקום במערכת המשפט הישראלית על כל שלוחותיה - אם בחקיקה, אם בפסיקה.

<יעקב שפירא: רק אצטט מדבריו הנמלצים והיפים של הנשיא אגרנט.

<יעקב שפירא: הוא כתב:

<יעקב שפירא: אכן התייחסה האומה היהודית אל המשפט העברי, בכל תקופותיה ובכל תפוצותיה, כאל קניינה המיוחד כחלק מנכסי צאן ברזל של תרבותה.

<יעקב שפירא: פירושו של דבר, חוק זה שימש בעבר חוקם הלאומי של היהודים, ואף היום נושא הוא אופי לאומי זה לגבי היהודים באשר הם שם.

<יעקב שפירא: אל המשפט העברי בכל תקופותיה ובכל תפוצותיה כחלק מנכסי צאן וברזל.

<יעקב שפירא: פירושו של דבר ואף היום הוא נושא אופי לאומי לגבי היהודים באשר הם שם.

ניסן סלומינסקי: תרשה לי להצטרף אליך; יש לי אפילו את הנשיא אהרן ברק, וזה חידוש יותר גדול, בספרו שופט בחברה הדמוקרטית, הוא כותב כך: נקודת המוצא שלי היא חילונית.

ניסן סלומינסקי: חרף זאת הנני סבור, כפי שרבים מהחילונים סבורים, כפי שמשפט המדינה קובע, כי יש מקום למשפט העברי במשפט המדינה, וכי מקום זה ילך ויגדל ככל שהידע על דבר המשפט העברי והגישה אליו ילכו ויגדלו.

<יעקב שפירא: במובן זה, אם ההוספה במסגרת חוק יסודות המשפט, שבה יצוין במפורש עקרונות המשפט העברי, תביא להאדרה ולפנייה אל המשפט העברי, והיה זה שכרנו.

<יעקב שפירא: אני רוצה להפנות שאנו נוקטים את הנוסח: שיכריע בה לאור עקרונות המשפט העברי, דהיינו אנו לא מחייבים את השופט לפסוק לפי המשפט העברי; אנו מצפים שהוא יפנה אל מקורות המשפט העברי, וישאב מהם עקרונות ההולמים את משטרה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

<יעקב שפירא: חשוב לציין זאת.

<יעקב שפירא: אני רוצה להעיר לגבי המכון שדיברת עליו.

<יעקב שפירא: אנחנו, אנשי המחלקה למשפט העברי, עוסקים יום-יום בהנגשת המשפט העברי ומשרד המפשטים על כל שלוחותיו.

<יעקב שפירא: נציין מפעל שהקים פרופ' נחום רקובר, סדרת חוק לישראל, שכל יעודה הוא להנגיש את המשפט העברי.

<יעקב שפירא: זהו מפעל אדירים שאין כמותו, שבוחן חוק-חוק, חוקים משמעותיים – חוק הנזיקין, חוק השכירות, חוק השבת אבידה, עכשיו יש מפעל של חוק החוזים.

<יעקב שפירא: הוא עובד לפי סעיפי החוק, מבקש להנגיש את המשפט העברי.

<יעקב שפירא: אני חייב לומר שקצת צרם לנו שבהצעת החוק היתה מין הנחה כאילו הדברים היום נמצאים באיזה ואקום, באיזה חלל ריק שאף אחד לא עושה דבר.

<יעקב שפירא: אני חושב שאם המגמה היא לחזק את המשפט העברי, חשוב שנחזק את המחלקה למשפט העברי.

<יעקב שפירא: זו הנציגות במשרד המשפטים, בממלכה, ויש מקום שהיא תחוזק.

<יעקב שפירא: אין מקום להקים מכון נפרד, שעכשיו השאלה מי יהיה, מה יהיה, האם באמת לשכת עורכי הדין הוא הגוף המתאים שיהיה חלק ממנו.

<יעקב שפירא: לכן אני מפציר באדוני שנישאר עם ההצעה של החלטת ועדת השרים – נוריד את המכון מסדר-היום, נחזק את המחלקה למשפט עברי, שהוא גוף חשוב בממלכה.

<יעקב שפירא: במובן זה הצעת החוק כפי שהיא היום, היא מבורכת.

ניסן סלומינסקי: רק במשפט אחד אומר, מכיוון שעבדתי עם פרופ' רקובר הרבה בנושא, ובתקציבים שהמדינה העמידה לרשותו הוא לא היה יכול לעשות כמעט שום דבר, אנחנו צריכים למצוא מקורות תקציביים רבים.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, ישנם הרבה מכונים – יש כתר, שעושה אותו דבר, רק בהיבט הכלכלי.

ניסן סלומינסקי: יש משפטי ארץ, יש הרבה מכונים שאנו משתדלים לעזור, ואנו מלקטים מן מהשמיים, מה שנקרא, כדי לעזור להם.

ניסן סלומינסקי: חשבתי כשדיברנו על המכון, שיהיה מכון אחד שינסה לרכז את כולם.

ניסן סלומינסקי: לכל אחד יהיה הזרוע שלו, אבל יהיה לב שמרכז את הדברים הללו ורואה את הראייה הכוללת כדי שיהיה לנו משהו מסודר ולא כל אחד עושה את שלו.

ניסן סלומינסקי: אבל מאחר שאמרנו שזה לא יהיה לקריאה ראשונה אלא לשנייה, אז נשאיר את זה בין קריאה ראשונה לשנייה, את הדיון על המכון.

ניסן סלומינסקי: בינתיים נדבר על ההצעה כפי שהיא.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקראים לוועדת הכנסת, ואין לי אפילו ח"כ אחר שאני יכול להעביר את זה אליו.

ניסן סלומינסקי: אז יש שתי אפשרויות: שנעשה הצבעה ואחר כך תמשיכו לדבר – זה קורה – או לעשות הפסקה של כמה דקות עד שנרוץ למעלה, כי צריך לדבר שם על חוק הלאום, ונשתדל לחזור כמה שיותר מהר כדי שנוכל להמשיך.

ניסן סלומינסקי: קיבלנו הודעה שהאולטימטום שלנו התקבל וזה יורד מסדר-היום, הנושא של חוק הלאום.

ניסן סלומינסקי: לא נכניס אתכם לזה.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להמשיך להישאר פה.

ניסן סלומינסקי: נעשה את הדיון ואחר כך את ההצבעה.

ניסן סלומינסקי: יש עוד מי מאנשי הממלכה שרוצה?

ניסן סלומינסקי: אייל?

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: יהודה, אבא של אורית, ואורית היא בתך.

ניסן סלומינסקי: שני הייחוסים משני הצדדים.

ניסן סלומינסקי: נתחיל לשמוע.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שכאן נמצאים אנשים חשובים ומרכזיים מאוד.

ניסן סלומינסקי: שכל אחד ינסה לתמצת, כי אני רוצה להצביע ולהתקדם.

ניסן סלומינסקי: בני, בבקשה.

<בני פורת: תודה רבה על ההזמנה.

<בני פורת: אני בני פורת, ראש המכון לחקר המשפט העברי באוניברסיטה העברית וחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה, ומי שכתב קצת על הנושא עם ידידיה שטרן, שמתנצל שלא יכול להיות פה בישיבה.

<בני פורת: בסך הכול, כפי שקובי אמר, עצם המגמה לחזק ולהאדיר את מקומו של המשפט העברי היא רצויה, ומבחינה זו ההבהרה שאין מדובר בעקרונות האמורפיים של מורשת ישראל אלא בעקרונות המשפט העברי ודאי מבורכת.

<בני פורת: דא עקא, לעניות דעתי, אין בכך די, ואני לא חושב שבכך יהיה כדי לפתור את בעיית יסודות המשפט.

<בני פורת: בעיית חוק יסודות המשפט אינה משום חוסר הבנה של מורשת ישראל במכוון אל המשפט העברי.

<בני פורת: זו מחשבה מוטעית שכיבכול מדובר באנציקלופדיה עברית או בביאליק או בשפינוזה; הבעיה היא בחוסר רצון.

<בני פורת: חוק יסודות המשפט הצליח ליצור מוטיבציה הפוכה אצל אנשים כמו ברק ושופטים נוספים לפנות אל המשפט העברי.

<בני פורת: לכן גם תבוא הבהרה, עדיין בעיית המוטיבציה לא תיפתר ואולי אפילו תוחמר.

<בני פורת: כלפי מה הדברים אמורים – בסופו של דבר חוק יסודות המשפט במתכונתו הנוכחית, כפי שהוא פורש, מחייב את השופטים במקרי לקונה, לפנות אל מקורות מורשת ישראל, אל עקרונות המשפט העברי – דבר שנתפש על-ידי השופטים כדבר שכופה אותם, בניגוד להשקפת עולמם, בניגוד לתפישתם, ולכן יצר את התגובה של ההתרחקות מהמשפט העברי.

<בני פורת: הפתרון להבנתנו, נעוץ ביציקת תוכן מתון יותר לחוק יסודות המשפט, שבמקום חובה לתלות ולאמץ את עקרונות המשפט העברי, יטיל חובה לשקול את עקרונות המשפט העברי - די דומה למה שנקרא הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה, כלומר השופטים יחויבו לשקול את עקרונות המשפט העברי במקרי לקונה – לשקול בכתב כמובן, בפסק דינם – דבר שיותיר להם את שיקול הדעת, את מרחב הבחירה, אם לאמץ אם לאו, ולפי ההיכרות שלי עם פסקי הדין, עם הנפשות הפועלות, במקרה כזה שבו המשפט העברי יהיה יותר מציע ופחות מאיים, הנכונות לשקול אותו תהיה רבה יותר, ושיקול הדעת יישמר.

<בני פורת: לכן בצד השינוי הזה, של הבהרה שמדובר בעקרונות המשפט העברי, ההצעה שלנו היתה להחליף את החובה להכריע לפי המשפט העברי בחובה חלופית, והיא לשקול בכתב בפסק הדין את עקרונות המשפט העברי.

<בני פורת: התחושה שלנו היא שבמהלך כזה אפשר יהיה לתפוס שתי ציפורים במכה אחת – גם לחזק את המשפט העברי, וגם לחזק את שיקול הדעת של בתי המשפט ולחזק את השיח היהודי והדמוקרטי של מערכת המשפט, ולזכות לאמון רב יותר לא רק מצד התומכים האולטימטיביים של המשפט העברי אלא גם מסיעות רחבות יותר בתוך הבית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: לשכת עורכי הדין.

<יצחק נטוביץ: עו"ד נטוביץ, משנה לראש לשכת עורכי הדין.

<יצחק נטוביץ: החוק הזה הוא יוזמה של ועדת משפט עברי של לשכת עורכי הדין, וכשאנחנו מדברים על חוק יסודות המשפט, זה לא חוק של בתי דין לענייני ממונות - שם זה דין תורה; זה לא חוק של בתי ארץ – שם זה דין תורה, אלא זה חוק של מערכת המשפט שנועדה להסדיר את מערכת המשפט הישראלי בהיבטה החילוני; לא בהיבט של דין תורה או דין אחר.

<יצחק נטוביץ: זה חוק יסודות המשפט בעצם.

<יצחק נטוביץ: לכן, יעקב שפירא, עם כל הכבוד, אנחנו חושבים שללשכת עורכי הדין יש בהחלט מקום בנושא ההתוויה, איך אנחנו מנגישים, וההנגשה שלנו היא לא לתת חוות דעת, בטח לא בשלב ראשון, אלא לקחת את כל הספרות, גם זו העכשווית שמתקיימת היום, שלא מונגשת.

<יצחק נטוביץ: קשה להבין אותה - עם מראי מקומות, עם תקצירים.

<יצחק נטוביץ: גם בחור ישיבה שלמד שנה-שנתיים, קשה לו; קל וחומר אחד שלא היה בישיבה.

<יצחק נטוביץ: הגיוס שלנו של ההנגשה זה לקחת את הרמב"ם, למרות שהוא כתוב בעברית מצוינת, ולתרגם אותו לשפה עכשווית, למונחים משפטיים חדשים, ואת ספרות השו"תים ואת שולחן ערוך, בכל הנושאים הכלכליים, בכל הנושאים הקנייניים – דיני שותפויות, דיני קניין, דיני שכנים.

<יצחק נטוביץ: בכל הנושאים האלה שאנחנו רואים, ואנחנו כעורכי דין רואים שאין חדש תחת השמש.

<יצחק נטוביץ: הנושא של אינטרנט או שיימינג – אפשר למצוא אותו במשפט העברי.

<יצחק נטוביץ: אפשר בכל דבר למצוא מהעקרונות שמתקדמים.

<יצחק נטוביץ: נכון, הם לא התקדמו כמו ה-common low, נאמר, כי שם היתה מערכת משפט.

<יצחק נטוביץ: 2,000 שנה לצערנו, זה נעצר, כי לא היתה מערכת משפט מסודרת, אך כיום, אחרי 70 שנה שהמדינה קיימת, כן אפשר להחזיר לאט-לאט בצורה מושכלת למשפט הכללי את עקרונות המשפט העברי.

<יצחק נטוביץ: כדי לעשות זאת חייבים את המכון המשותף הזה.

<יצחק נטוביץ: אגב, הגוף השלישי במכון הוא שופט בדימוס, ולא סתם לקחנו שופט בדימוס.

<יצחק נטוביץ: כמובן, נמצא שופט שעסק בשילוב המשפט העברי, כדי לדעת מאיפה להתחיל, לשאול אותו: אדוני השופט, כשאתה יושב, ויש לך תיק אזרחי, ויש לך שאלה משפטית, למי אתה ניגש קודם?

<יצחק נטוביץ: לרמב"ם?

<יצחק נטוביץ: ומשם להתחיל להנגיש את המשפט העברי.

<יצחק נטוביץ: כמובן, לחזק את כל המכונים הקיימים.

<יצחק נטוביץ: אגב, משפט המשפטים יהיה חלק אורגני מהגוף הזה כזה, אז אני לא מבין למה ההתנגדות.

<יצחק נטוביץ: שיהיה גוף ממלכתי, שלא קשור בשר משפטים כזה או אחר, לפי חוק, עם תקציב, מתוקצב, להנגיש לכל עם ישראל את אוצרות המשפט העברי, את הספרות המשפטית של העם העברי.

<יצחק נטוביץ: למה שזה ייעשה על-ידי עמותה כזו ואחרת?

<יצחק נטוביץ: זה בסדר, אני מעריך את פרופ' רקובר רבי ומורי.

<יצחק נטוביץ: דרגה עליונה של משפט עברי הוא מייצר תחת כפיו, אבל כשאנחנו מדברים על המכון, מדברים לעורכי דין, לאנשים משכילים חילוניים, להנגיש, לתרגם.

<יצחק נטוביץ: לכן אני חושב שבשלב ב' – אגב, זה עבר במוסדות הלשכה.

<יצחק נטוביץ: זה לא קבוצת דתיים בלשכה עשו את זה; זה עבר באישור מוסדות הלשכה, שרובם לא חובש כיפה אלא חילוני וגם מכל העדות.

<יצחק נטוביץ: לכן אני מודה ליושב-ראש על ההובלה של החוק הזה תחת אש וגופרית הרבה פעמים, אבל אני מקווה שבשלב הבא נצליח גם בנושא המכון.

<יצחק נטוביץ: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מהבאים – פחות במכון, כי זה נעשה בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית; יותר לומר בחוק עצמו כדי שנוכל להתקדם.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<דב פרימר: דב פרימר, אני פרופסור למשפטים וחוקר משפט עברי, אבל היום אני על תקן חבר בלשכת עורכי הדין.

<דב פרימר: דבריי יהיו קצרים מאוד, כי מה שרציתי לומר בעניין סעיף 1, כבוד היושב-ראש כבר אמר את הדברים, ואני מצטרף לכל מילה.

<דב פרימר: הדברים, מה שהכנתי, מכוונים בעיקר למכון.

<דב פרימר: היושב-ראש אמר שזה יהיה דיון אחר – אשמור את דבריי לדיון בקשר למכון.

<דב פרימר: אני רוצה לשתף את הניסיון שלי הן בפן האקדמי והן בפן המעשי, כי אני חושב שיש לי נופך מיוחד לתת, ואני מסכים עם עו"ד נטוביץ על החשיבות לשלב את שני הפנים – זה האקדמי וזה המעשי במסגרת המכון, אבל זה לדיון הבא.

<דב פרימר: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<אביעד הכהן: תודה.

<אביעד הכהן: פרופ' אביעד הכהן, דיקן המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט וראש המרכז להוראת המשפט העברי וגם שותף בוועדת המשפט העברי.

<אביעד הכהן: בראשונה אני רוצה להודות ליושב-ראש ולכל מי שמוביל את החוק הזה.

<אביעד הכהן: שלוש הערות קצרות.

<אביעד הכהן: ראשית, לדברים שאמר ד"ר שפירא.

<אביעד הכהן: קנאת סופרים תרבה חוכמה.

<אביעד הכהן: אנחנו יודעים שיש מקום לכולם, גם היום יש שיתוף פעולה מבורך, למשל בין המרכז שאני עומד בראשו, שערי מדע ומשפט לבין משרד המשפטים.

<אביעד הכהן: 15 שנה מוציאים דפי פרשת שבוע שמגיעים לשופטים, מצטטים אותם, עורכי דין.

<אביעד הכהן: אין שום בעיה שיהיה מקום לעוד כמה מכונים.

<אביעד הכהן: הלוואי שזו תהיה הבעיה שלנו, שיש עוד כמה אנשים שעוסקים במשפט עברי.

<דב פרימר: הם מצוטטים באופן שגרתי על-ידי בית המשפט העליון.

<אביעד הכהן: אכן כן, מאות פעמים – ולא רק על-ידי בית המשפט העליון אלא על-ידי כל ערכאות המשפט כולל בתי הדין הרבניים – יש לומר זאת.

<אביעד הכהן: הדבר השני, על הדברים של חברי ועמיתי עו"ד ד"ר פורת.

<אביעד הכהן: כמובן שהשראה זה דבר מצוין וגם לשקול זה דבר מצוין, אבל אנחנו חיים במדינת ישראל.

<אביעד הכהן: שוקלים בדרך כלל במרזי מורית, באגודת שומרי משפט.

<אביעד הכהן: בכנסת צריך לחייב.

<אביעד הכהן: לשקול זה נורא נחמד, אך אין לזה שום משמעות.

<אביעד הכהן: גם השראה – הנשיא ברק היה כותב את פסקי הדין שלו כשהוא שומע בטהובן ומקבל השראה ממוזיקה קלאסית, אך אין לזה שום משמעות מחייבת.

<אביעד הכהן: אנחנו רוצים שהפנייה למשפט העברי תהיה חובה.

<אביעד הכהן: אם יקיימו אותה או לא – זה כמו כל חוק אחר כך, שצריך לדאוג לאכיפתו.

<אביעד הכהן: פה אני מגיע לנקודה השלישית והאחרונה.

<אביעד הכהן: הנושא של המשפט העברי - אני מצר על כך וכואב את הכיסאות הריקים שפה – המשפט העברי הפך לנחלתם של אנשים עם כיפה על הראש.

<אביעד הכהן: המשפט העברי אינו הלכה.

<אביעד הכהן: לכן כשהמשפט העברי התחיל, הוא התחיל על-ידי אנשים שלא היו דתיים.

<אביעד הכהן: זה היה ערך תרבותי לאומי שהיה שייך לכל העם היהודי.

<אביעד הכהן: לצערי, בשנים האחרונות הציבור המכונה הלא דתי הפקיד את התנ"ך – שלחו את זה לדתיים.

<אביעד הכהן: זה לא עסק דתי.

<אביעד הכהן: לכן המשמעות של לשכת עורכי הדין יחד עם הגורמים האחרים, כפי שאמר עו"ד חברי נטוביץ, המשמעות היא שיהיו שותפים בדבר הזה לא רק אנשים – ומי שמכיר את כל הכנסים של משפט עברי בלשכת עורכי הדין, זה תמיכה של ראש הלשכה, יש לזה חשיבות ציבורית מהמעלה הראשונה מעבר להיבט הפרקטי.

<אביעד הכהן: אני רוצה לסיים את דבריי בציטוט של איש חשוב.

<אביעד הכהן: הוא אמר כך: המשפט הישראלי החילוני הוא משפט ללא שורשים היסטוריים משלו בבחינת אדם ללא צל.

<אביעד הכהן: אבל ההיסטוריה אינה שלנו.

<אביעד הכהן: ההיסטוריה שאנחנו מסתמכים עליה, על המשפט האמריקאי והמשפט האנגלי, ויש משהו מלאכותי מאוד ואף פתטי - מעורר רחמים – בניסיונות המשפטיים שלנו להעלות פרטי-פרטים מן ההיסטוריה המשפטית האנגלית כדי שאלה יספקו לנו פתרונות לצורכי מדינת ישראל של היום.

<אביעד הכהן: זו הבעיה הגדולה של המשפט הישראלי המודרני, ורבים מאתנו, אף חילונים שבינינו, כואבים את הכאב על כך שעד כה לא נמצאה הסינתזה בין המשפט העברי כנכס תרבותנו הלאומית לבין דרישותיה של חברה מודרנית כשלנו.

<אביעד הכהן: את הדברים הללו אמר משה לנדוי, נשיא בית המשפט העליון, שלא היה מפליג במילים בדרך כלל.

<אביעד הכהן: אני חושב שהדברים הללו מדברים בפני עצם - פתטי, מעורר רחמים – אנו צריכים לתקן את זה, ויפה שעה אחת קודם.

<אביעד הכהן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<רון קליינמן: פרופ' רון קליינמן, הקריה האקדמית אונו, יושב-ראש הוועדה הישראלית של האיגוד הבין-לאומי למשפט עברי.

<רון קליינמן: אין לי הרבה מה להוסיף לקודמיי.

<רון קליינמן: אני חושב שצריך להחזיר את עטרת המשפט העברי.

<רון קליינמן: המושג הזה, כל מי שמכיר את חוק יסודות המשפט, היה צריך להיות פה במקורו מורשת ישראל – זו היתה איזו פשרה פוליטית.

<רון קליינמן: זה נכון שצריך במקביל גם לעבוד על נושא המוטיבציה, אבל אם תהיה הוראה ברורה בחוק, ובנוסף בהמשך אחר כך נעבוד על ההנגשה, יש סיכוי גדול יותר שנמצא את זה גם בפסיקת בית המשפט העליון.

<רון קליינמן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<יוסף שטח: יוסף שטח, עורך העלון למשפט עברי בלשכת עורכי הדין, יושב-ראש הוועדה לניסוח משפטי.

<יוסף שטח: נקודה אחת: אנחנו רואים הרבה פסקי דין עם ציטוטים מהדין האנגלי, מהדין האמריקאי, מהדין הגרמני.

<יוסף שטח: אנחנו לא רואים – אצל לא אנשים דתיים – מהמשפט העברי.

<יוסף שטח: הייתי רוצה לראות שכשפותחים פסק דין ויש הפניות, שיראו גם את המשפט העברי, לצד הדין הזר.

<יוסף שטח: זו השאיפה, כי יש לנו מסורת מפוארת, יש תנ"ך מפואר, ויש מה לקרוא, לפחות לדעת.

<יוסף שטח: תודה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<יהודה כהן: אני רוצה להדגיש שדבריי מכוונים לכך שיש בעיה עם שופטים.

<יהודה כהן: השופטים לא רוצים, מה לעשות?

<יהודה כהן: תעשה מה שתעשה, השופטים לא רוצים.

<יהודה כהן: לכן יש לי הצעות מעשיות, שבסוף דבריי אגע בהן.

<יהודה כהן: בראשונה, כדי להראות עד כמה אנחנו רחוקים מהביצוע של מה שכתוב, והבעיה היא הרצון ולא שום דבר אחר - שלוש נקודות.

<יהודה כהן: בחוק יסודות המשפט נאמר: ראה בית משפט שאלה משפטית הטעונה הכרעה, ולא מצא תשובה בדבר חקיקה בהלכה הפסוקה בדרך של היקש, יכריע בה לאור מורשת.

<יהודה כהן: שני דברים מרכזיים הנוסח הזה אומר: אל"ף, השופטים בישראל ידונו בשאלות משפטיות.

<יהודה כהן: לא עניין של מידתיות.

<יהודה כהן: מידתיות תופסת המון בפסיקה.

<יהודה כהן: אומר החוק הזה דבר פשוט – לא שמים לב לזה.

<יהודה כהן: לו היה רצון, היו שמים לב.

<יהודה כהן: חזקה על השופט ברק, שלו היה רוצה, היה מוציא תלי-תלים מהדבר הזה.

<יהודה כהן: בי"ת, נאמר – נותנים ארבעה מקורות נורמטיביים.

<יהודה כהן: נותנים לכל אחד מהם אותה גזרה, שזה הכול.

<יהודה כהן: שאלה משפטית באשר היא.

<יהודה כהן: אם יש שאלה משפטית – המקור רלוונטי, רק מה – עומדים בתור.

<יהודה כהן: כמובן שבחקיקה ראשון וכו'.

<יהודה כהן: אז מורשת ישראל נמצאת במקום הרביעי, אבל עדיין היא חלה על כל דבר, אם אין תשובה בדברים האלה, ולא במשפט האומות.

<יהודה כהן: זה ברור לגמרי.

<יהודה כהן: דבר שלישי, ארבע שנים לאחר חוק יסודות המשפט יצא חוק יסוד השפיטה, סעיף 20.

<יהודה כהן: הוא מדבר בדיוק על אחד מארבעת המקורות, הלכה פסוקה.

<יהודה כהן: והוא אומר בסעיף 20, וזה חוק יסוד – אי-אפשר לזלזל בו, ואני לא מציע לזלזל בו, כי הוא חוק יסוד, והוא גם אומר דבר נכון, אז אין בלבי שום דבר.

<יהודה כהן: נאמר פה הלכה פסוקה: הלכה שנפסקה בבית המשפט העליון מחייבת כל בית משפט זולת בית משפט עליון.

<יהודה כהן: כלומר הואיל והפסיקות החשובות שלנו עוברות בבית המשפט העליון, הלכה פסוקה מתוך ארבעת המקורות זה לא מקור נורמטיבי.

<יהודה כהן: כך חוק יסוד.

<יהודה כהן: לכן אני רוצה להציע דבר טכני, לכאורה פשוט.

<יהודה כהן: הרי נותנים נימוקים לפסקי דין, אז כשעושים זאת, ואני בהצעתי מסתפק רק בבית המשפט העליון; כי גזירה שאין כלל השופטים יכול לעמוד בה, זה לא חכם, לא נכון ולא מוביל לשום מטרה, אבל כאשר מצטמצמים ומצמצמים את זה לבית המשפט העליון, ומטילים על השופטים לומר מאיזה – יש לנו רק שלושה מקורות, כי הלכה פסוקה ירד; סעיף 20 לחוק יסוד: השפיטה ירד – הוא לא מחייב את השופטים העליונים.

<יהודה כהן: לכן יש שלושה מקורות.

<יהודה כהן: באיזה משלושת המקורות האלה הוא מצא תשובה.

<יהודה כהן: ונשים לב – חוק יסודות המשפט, כשמו כן הוא - הוא חוק מאוד יסודי.

<יהודה כהן: זה המעט שמכיל את המרובה.

<יהודה כהן: החוק הזה נותן רשימה סגורה של המקורות.

<יהודה כהן: הוא לא אומר: בראשונה אפנה לארבעת המקורות האלה, ואחר כך נהיה שלושת המקורות האלה, ואם לא נמצא, נפנה הלאה.

<יהודה כהן: השופט ברוב חוכמתו וכישוריו, והוא צריך גם לגייס רצון, ברגע שהוא מחויב – השופט העליון, והוא הקובע, ואני לא רוצה להטיל את החובה הזו על כלל השופטים – ברגע שהוא מחויב לומר מהן השאלות המשפטיות שבהן הוא הכריע בפסק הדין הזה, ובכל שאלה כזו, איזה משלושת המקורות הנורמטיביים הוא עשה שימוש – תודה רבה, זה הכול.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שלא דיבר ורוצה לומר?

ניסן סלומינסקי: אנשי הממלכה?

<יעקב שפירא: נשמור את זה לשלב הבא.

ניסן סלומינסקי: אם כך, בהחלטת ועדת השרים יש תוספת, שבמקום סעיף 2, שזה המכון, יתוסף תקן של חוקר משפט עברי באחת היחידות ששרת המשפטים ממונה עליהם.

ניסן סלומינסקי: הכוונה כנראה בהנהלת בתי המשפט.

ניסן סלומינסקי: השאלה, אם זה צריך להיכנס לחוק עכשיו, או זה ייכנס לפרוטוקול על דעתכם.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה חלק מהחוק?

<איל זנדברג: לא יהיה חלק מהחוק.

ניסן סלומינסקי: לפחות אתם מאשרים את זה, את ההחלטה של ועדת שרים.

<איל זנדברג: זו החלטה של ועדת שרים.

<איל זנדברג: היא לא נתונה לאישור שלנו אלא אנחנו פועלים לפיה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר את זה לפרוטוקול, כי הם כתבו שזה יהיה במקום זה, אז לכאורה אתה יכול לומר שזה חלק מהחוק במקום זה.

<איל זנדברג: לא נראה לי שזו הכוונה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני רוצה שזה ייכנס לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<שירי לנג: שירי לנג, הנהלת בתי המשפט – לפרוטוקול אני אומרת שככל הידוע לי לפחות, עדיין לא סוכם מהיכן התקן הזה יהיה – אם בהנהלת בתי המשפט או במשרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: לא משנה, אז אני קראתי כפי שקראתי - באחת היחידות ששרת המשפטים ממונה עליהן.

ניסן סלומינסקי: זה הנוסח.

<איל זנדברג: כפי שקראת – יתוסף תקן של חוקר משפט עברי באחת היחידות ששרת המשפטים ממונה עליהן.

<איל זנדברג: על זה אפשר להתחייב.

<איל זנדברג: מה משמעות הדבר- - -

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<יצחק נטוביץ: הייתי מציע שלקראת הקריאה השנייה והשלישית נסדיר גם את הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אסדיר את זה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<גור בליי: עוד שתי נקודות.

<גור בליי: אנחנו הנחנו מסמך הכנה קצר שמפרט את הרקע לדברים וגם כמה נקודות.

<גור בליי: מתוכו אני רוצה לחדד.

<גור בליי: הנקודה הראשונה היא נקודה שקובי שפירא הזכיר – לגבי אופי ההפניה.

<גור בליי: מבחינה מסוימת יש פה אלמנט מבהיר בתיקון, כי זה לא מאוד נפוץ, אבל במקרים שבהם היתה התייחסות לעקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל בפסיקה, בסופו של דבר למרות שדובר בזמנו על מורשת ישראל כמה שיותר רחב, בפועל בדרך כלל דובר על פנייה לעקרונות המשפט העברי.

<גור בליי: בהיבט הזה לתיקון יש אלמנט מבהיר אם כי כפי שציינו, זה עקרונות המשפט העברי לכאורה כולם ולא רק אלה שנכנסים בגדר עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום, אם כי יש פה הקרנה הדדית בכך, כי אנו אומרים: עקרונות המשפט העברי ועקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל, כלומר זה לא נעלם פה.

<גור בליי: זה דבר אחד.

<גור בליי: דבר שני, אני חושב שראוי לתת את הדעת על כך, שכפי שאמר קובי קודם, ההפניה היא לאור עקרונות המשפט העברי – היא הפניה רכה יותר, לא לדינים ספציפיים אלא הפניה לעקרונות שניתן לגזור מהם עם ההתאמות המתבקשות לסוגיות המודרניות העומדות על הפרק.

<גור בליי: הנקודה השנייה, אני חושב שחלק ממה שעלה לאורך בדיון של חוק יסודות המשפט זה הנושא שיכול במצבים מסוימים להתעורר מתח בין עקרונות המשפט העברי לבין עקרונות של שיטה משפטית דמוקרטית ומודרנית.

<גור בליי: גם פה אני חושב שיכולים להתעורר מתחים כאלה, אך אני חושב שברור שלנוכח המטריה של חוקי היסוד שמדברים על ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ונוכח האופי היותר – ההפשטה היותר גבוהה שמדברים עליה של העקרונות שמסתייעים בהם, במקרים שבהם נוצרים מתחים כאלה, חזקה על בית המשפט והשופט שיוכל ליישב את זה בדרך שמתאימה את העקרונות הללו לאופיה של השיטה כשיטה מודרנית דמוקרטית בסינתזה ביניהם ולא בקונפליקט.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<איל זנדברג: כיוון שנדרשנו להחלטת ועדת השרים ושמעתי את אדוני הישוב-ראש מדבר על הפער בין הקריאה הראשונה לשנייה, ולרגע הייתי מוטרד, אזכיר שפסקה (ב) לאותה החלטה קובעת כי הליכי החקיקה יקודמו בהסכמת משרד האוצר ומשרד המשפטים.

<איל זנדברג: ככל שירצו להוסיף את הרכיב שוועדת השרים החליטה להתנגד לו, גם הממשלה מתנגדת לו, וכל התהליך נעשה בהסכמה.

ניסן סלומינסקי: בין ראשונה לשנייה נעשה תהליך.

ניסן סלומינסקי: אני גם צריך להעביר את זה במליאה.

ניסן סלומינסקי: אני צריך לעשות תהליך של הבנה והסכמה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מכירים את זה.

<איל זנדברג: חשוב שהפרוטוקול יראה את התמונה המלאה.

ניסן סלומינסקי: אם כך, אעלה את זה לאישור.

ניסן סלומינסקי: תקרא את זה.

<גור בליי: הצעת חוק יסודות המשפט – תיקון.

<גור בליי: אחרי זה ניתן לו את המספר.

<גור בליי: זה תיקון מס' 1.

<גור בליי: תיקון סעיף 1.

<גור בליי: בחוק יסודות המשפט, התש"מ-1980 – להלן החוק העיקרי – בסעיף 1, אחרי עקרונות יבוא: המשפט העברי ועקרונות.

ניסן סלומינסקי: רק כדי שיהיה לנו יותר ברור, אקרא את הסעיף כולו, אבל אנחנו מצביעים על מה שהקריא גור.

ניסן סלומינסקי: הסעיף אומר: ראה בית המשפט שאלה משפטית הטעונה הכרעה, ולא מצא לה תשובה בדבר חקיקה בהלכה הפסוקה או בדרך של היקש, יכריע בה לאור עקרונות המשפט העברי ועקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא כותבים אלא רק מוסיפים – מה שנאמר זה לצורך הפרוטוקול – הנושא של יתוסף התקן של החוקר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את החוק לקריאה ראשונה - ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד החוק – פה אחד הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון - עקרונות המשפט העברי), התשע"ו-2016, אושר.

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: כנסת ישראל מאשרת פה אחד את הנושא.

ניסן סלומינסקי: זה ייאמר לזכותה ולחובתה.

ניסן סלומינסקי: אחרי שהצבענו, וזה אושר לקריאה ראשונה, אומר לך, יהודה, שלהערכתי יש שופטים בכל ההיררכיות שהם תלמידים חכמים, שמכירים את המשפט העברי ומשתמשים בו.

ניסן סלומינסקי: הם לא צריכים את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: יש קבוצת שופטים שלצערי, זה לא יעזור – הם בתפישה מסוימת, הם לא רוצים.

ניסן סלומינסקי: רוב השופטים נמצאים באמצע, שבשמחה הם היו מוכנים לקבל רעיונות, השראה, כל מיני דברים, אם יש להם לבטים.

ניסן סלומינסקי: אם יש חקיקה או פסיקה - יש, אבל אם לא, והם מתלבטים, הם היו שמחים מאוד, רק מה – הדרך להגיע לזה, קשה מאוד.

ניסן סלומינסקי: היום לא יודעים איך למצוא.

ניסן סלומינסקי: ברגע שיקום, אני מקווה, והמשפט העברי יונגש, ואין פה נציג של בר-אילן – הם עשו עם המחשב, הצליחו להגיע למצב שאתה מוצא על נושאים אקטואליים היום שו"תים שדנים בזה, רק המילים שהשתמשו אז, שונות מאלה של היום, אז גם אם תכניס את המילה, לא תקבל את השו"ת הזה, כי אז אותה מילה נקראה משהו אחר, אבל ברגע שאתה יודע להפוך א זה ולסדר, אתה מוצא דברים נפלאים על נושאים שהיום הם מודרניים אפילו.

ניסן סלומינסקי: ראיתי כמה דוגמאות בנושא של כלכלה, נושאים שדנים בהם היום, שלפני 500 שנה הופיעו באחד השו"תים וכו'.

ניסן סלומינסקי: מה עוד שאתה יכול לקחת את העקרונות של שור שנגח פרה, ויש שם הנושא של משלם מביתו, הנושא של חברה בע"מ, למשל, שור תם משלם מגופו, כי זה כמו חברה בע"מ.

ניסן סלומינסקי: הוא לא משלם מביתו.

ניסן סלומינסקי: אם אתה נכנס לזה, אתה יכול לתרגם את זה, ואז אתה יכול להנגיש את זה.

ניסן סלומינסקי: רוב השופטים – להפך, יש לו דילמה, וכמו שהוא קורא משהו מהדין האמריקאי, הוא יראה מהדין העברי, יאמר: זה רעיון יפה, למה לא?

ניסן סלומינסקי: לדעתי רוב השופטים נמצאים באינטרוול הזה.

ניסן סלומינסקי: רק אתה צריך לעזור להם, כדי לדעת איך למצוא.

ניסן סלומינסקי: שהוא יוכל להכניס את המילה ויקבל.

ניסן סלומינסקי: היום זה לא קיים, אבל נעבוד על זה.

<יהודה כהן: מי שקובע זה בית המשפט העליון.

ניסן סלומינסקי: לא תמיד.

ניסן סלומינסקי: גם לשופטים העליונים – גם ביניהם יש, בפרט עכשיו יותר ויותר נכנסים כאלה שיכול להיות שהנושא הזה כן מעניין אותם.

ניסן סלומינסקי: חוץ מזה גם שופטים מחוזיים.

ניסן סלומינסקי: אני מודה לכולם.

ניסן סלומינסקי: נשתדל להעביר את זה בקריאה ראשונה במליאה בהקדם, ונקיים דיון – כבר קבענו תאריך בוועדה - לקראת קריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: עד אז נצטרך לעשות הרבה עבודה, כל אחד בתחומו שיעזור.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.