ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 510, 2017-06-05 12:30

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, יועץ משפטי, רשמת פרלמנטרית, דוברת, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: על סדר-יומנו הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז-2016, הצעת חוק ממשלתית.

איתן כבל: מי מציג אותה?

<חוה ראובני: אני.

איתן כבל: בבקשה.

<חוה ראובני: תודה, אדוני.

<חוה ראובני: הצעת החוק כולה היא פועל יוצא של המהלך הרוחבי המשותף לממשלה ולכנסת להחליף הסדרים שקבועים בצווי פיקוח, לפי חוק פיקוח על מצרכים ושירותים, התשי"ח-1957 – חוק שתוקפו מותנה בשעת חירום – להעביר אותם לחקיקה שאיננה תלויה בשעת חירום.

<חוה ראובני: ולא רק זאת, אלא גם מדובר בהסדרת עיסוקים בלי הסמכה מפורשת בחוק – כלומר, שלא עומדת בסטנדרטים של חוק יסוד: חופש העיסוק – להעביר את הסדרת העיסוקים לחקיקה מסודרת.

<חוה ראובני: הצעת החוק כוללת שלושה פרקים: הפרק הראשון – עניינו הסדר חדש לעניין מונים למוניות והאישור שלהם, אישור המתקינים, השירותים שחובה לתת וסמכויות המפקח על התעבורה בהקשר למתקינים האלה.

<חוה ראובני: היום יש צו, שאפילו גם בו כמעט אין תוכן, הוא אומר: נותן שירות מוסמך, או מתקין מוסמך, כשגם שם לא כתוב מה, ובעצם העיסוק הזה מוסדר כולו בנהלים.

<חוה ראובני: אנחנו עוברים כאן פאזה משמעותית מאוד להסדרה בחקיקה ראשית לקבוע אמות מידה וחובות.

<חוה ראובני: הנושא השני שאנחנו מבקשים להחליף הוא הסדרת רכב, שהוא גם כן פרק בצו פיקוח לפי חוק הפיקוח מתשי"ח.

<חוה ראובני: כאן אנחנו מציעים רישום מינימלי שיתבטא בבקרה חד פעמית בנקודת הכניסה לעיסוק על עמידה בתנאים מסוימים, כאשר אנחנו רואים את התנאים האלה כתנאים צרכניים בעיקרם, ולכן הם תנאים שונים לעניין ענף הליסינג לעומת ההשכרה הפרטית לטווח קצר, לאור העובדה שפערי הכוחות בין המשכיר לשוכר הם שונים לחלוטין בין שני סוגי ההשכרה הזאת.

<חוה ראובני: הפרק השלישי בהצעת החוק הוא פרק של סמכויות פיקוח.

<חוה ראובני: חוק הפיקוח כולל סמכויות פיקוח ואכיפה מקיפות, רחבות ואף דרקוניות.

<חוה ראובני: יש דברים שהיום לא היינו מעלים על הדעת.

<חוה ראובני: כתוב שם, למשל, שאין זכות שתיקה למשל בחוק הפיקוח.

<חוה ראובני: ברגע שאנחנו מבטלים את הצווים לא תהיה למאסדר סמכות פיקוח כלפי העוסקים.

<חוה ראובני: לכן אנחנו מציעים לפתוח פרק חדש בפקודת התעבורה ובו להוסיף את הפרק של סמכויות פיקוח, ולא רק לעניין שני הצווים האלה אלא גם באותה הזדמנות באופן כללי ורוחבי לעניין עיסוקים אחרים המוסדרים לפי פקודת התעבורה.

<חוה ראובני: אגב, שניים מהם – נושא של מוניות ואוטובוסים – היו מפוקחים לפי חוק פיקוח על מצרכים ושירותים כאשר היה צו פיקוח.

<חוה ראובני: הצו הזה בוטל ב-2012 ולמעשה נותרנו – הוא לא אמר כלום מבחינה מהותית, מבחינת הדרישות מעבר למה שכתוב בפקודה ובתקנות, אבל עצם הביטול שלו הותיר אותנו חסרי סמכויות פיקוח על העיסוק הזה.

<חוה ראובני: חוץ מהם, זה יאפשר גם פיקוח על עיסוקים של מורי נהיגה וקציני בטיחות בתעבורה, שהם עיסוקים שגם הם מוסדרים לפי פקודת התעבורה, ושיהיה למאסדר את סמכות הפיקוח – לא סמכויות אכיפה, סמכויות אכיפה יישארו במישור הדין הפלילי ברגיל.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: את יכולה להגיד בקצרה את נקודות המחלוקת, אם מתקיימות?

<חוה ראובני: בתוך הממשלה אין נקודות מחלוקות.

איתן כבל: אף פעם לא היה.

<חוה ראובני: כבר אין.

איתן כבל: זה מסמן את ביאת המשיח.

<חוה ראובני: החוק הזה היה בעבודה בתוך הממשלה שנים.

איתן כבל: עזבי ממשלה, אני מתכוון מול הגורמים האחרים.

איתן כבל: כוונתי: האם מדובר במחלוקות קשות, משמעותיות, או כמו תמיד, שכל אחד רוצה לשפר עמדות?

איתן כבל: זה שני דברים שונים לחלוטין.

<חוה ראובני: מבחינת מתקיני המונים, יש כאן שינוי משמעותי.

<חוה ראובני: זה מכניס אותם למשטור הרבה יותר רחב, זה מטיל עליהם הרבה יותר מגבלות ואני מניחה שנשמע מכיוונם התנגדויות לפרטים כאלה ואחרים.

<חוה ראובני: שמענו, קיבלנו מהם הערות, שקלנו אותן.

<חוה ראובני: בנושא של השכרת רכב, הנושא העיקרי שהיה שנוי במחלוקת – לבד מהעובדה שהיתה טענה שלא צריך בכלל רישוי לנושא הזה, שזו היתה עמדה שלא יכולנו לקבל - - -

איתן כבל: רישוי למה?

<חוה ראובני: שזה לא יצטרך להיות עיסוק טעון הסדרה בכלל.

<חוה ראובני: בהשכרת רכב היתה טענה שהעיסוק הזה לא טעון הסדרה בכלל.

<חוה ראובני: אנחנו חשבנו שהגנה על הצרכן מחייבת הסדרה מסוימת.

<חוה ראובני: בתוך פרטי ההסדרה, מרגע שהסכמנו עליה, הנושא העיקרי ששנוי במחלוקת הוא הנושא שאנחנו מבקשים להטיל פה חובת ביטוח.

<חוה ראובני: כאן אנחנו לא מדברים על ביטוח חובה, ביטוח נזקי גוף, אלא ביטוח נזקי רכוש.

איתן כבל: ביטוח למי?

<חוה ראובני: לחייב את חברות ההשכרה לרכוש בחברת ביטוח ביטוח לכלי הרכב שהן משכירות, ביטוח צד ג', ביטוח רכוש.

איתן כבל: מה שאין היום.

<חוה ראובני: מה שאין, הרי זה לא ביטוח חובה.

<חוה ראובני: אתה, אני ורוב הציבור רוכשים את הביטוח הזה בחברות ביטוח כי ההשערה שלנו היא שזה כלכלית משתלם לנו.

<חוה ראובני: חברות ההשכרה סבורות, ברובן או בחלקן, שזה לא משתלם והן מבטחות ביטוח עצמי.

<חוה ראובני: אדוני לא היה פה בדיון על ביטוח החובה והמדינה כמבטח עצמי בהקשר של ביטוח החובה בישיבה הקודמת של הוועדה הבוקר - - -

איתן כבל: מה המדינה אמרה – שהיא לא רוצה לבטח, נכון?

<חוה ראובני: כן, אבל המדינה מתנהלת באמצעות חברת ביטוח פנימית.

איתן כבל: לא משנה, תיארתי לעצמי, זה היה ניחוש.

<חוה ראובני: אבל כאן אנחנו מדברים על השכרת רכב.

איתן כבל: תמיד לאחרים.

<חוה ראובני: אנחנו רוצים לחייב את חברות הביטוח לרכוש ביטוח ממבטח כיוון שהמצב הנוכחי – שבו אין להם ביטוח והכיסוי הביטוחי הוא מכיסן – מעורר תלונות וטענות ציבור בהיקפים אדירים, אדירים, באלפים.

<חוה ראובני: יש שני סוגים: סוג אחד הוא נפגעים מרכבי השכרה, צד ג', שגם אם חברת הליסינג איננה כופרת באחריות הנהג שנהג ברכב הליסינג היא לא כפופה לחוק חוזה ביטוח, אין עליה חובה לשלם תוך 30 יום ולא תוך 60, ולא תוך 90 ולא תוך 200.

<רפי ונציה: אם תשלם בכלל.

<חוה ראובני: בדידי הווי עובדה, קרה גם לי.

<חוה ראובני: זה סוג אחד של תלונות.

איתן כבל: לפי מה שאת אומרת, אם לקחתי רכב בליסינג, היה אירוע ופגעתי במישהו חס וחלילה – האם הביטוח האישי שלי איננו נותן לאיש הזה - - -?

<דפנה עין דור: אין ביטוח.

<דפנה עין דור: אתה כשוכר תשלם לחברת הביטוח אבל עד שהנפגע יקבל את הכסף ייקח הרבה מאוד זמן.

<דרור גנון: גם כאן יש בעיה כי ההשתתפות העצמית שלך נקבעת על ידי חברות ההשכרה ויכולה להגיע לאלפי שקלים.

<קריאות: לא נכון.

<קריאות: לא נכון, יש נוהל מוסדר.

איתן כבל: הלוואי והיינו מקבלים תשובות כאלה מהירות מהביטוח.

<דידי רוזנפלד: מאיפה המצאת את זה?

<טל שרם: זה ממש לא נכון.

איתן כבל: חבר'ה, עוד לא התחלנו, עוד לא נכנסנו, עוד לא הסתכלנו איזו חברה, עם איזה שלט – מה אתם קופצים?

איתן כבל: בבקשה, הלאה.

<חוה ראובני: זה סוג אחד של תלונות – שנפגעים מרכב ליסינג, לא רכב הליסינג.

<חוה ראובני: הרכב הפרטי שלי, שנהג רכב ליסינג פגע בו בעודו חונה – האחריות ללא ספק של נוהג ברכב הליסינג – לך תרדוף אחריהם לקבל את הכסף כי אין מי שיפקח עליהם, אין חוק שאומר מתי הם צריכים לשלם.

<חוה ראובני: כשיש חברת ביטוח כתוב 30 יום.

איתן כבל: והם מאוד מקפידים לשמור על החוק.

<קריאה: מי מקפיד?

<חוה ראובני: החוק הזה לא חל עליהם, הם לא צריכים לשמור.

<חוה ראובני: אין להם על מה לשמור.

איתן כבל: אני אומר את זה בציניות, אם הפרוטוקול לא הבין.

איתן כבל: אם אתם לא הבנתם אז חס וחלילה גם הפרוטוקול לא הבין – כוונתי היתה שהם כל כך מקפידים ושומרים שהם לא ישלמו אף פעם.

<חוה ראובני: לי פעם לקח ארבעה חודשים.

איתן כבל: יפה, יצא לך טוב.

<חוה ראובני: וגם זה כי, מה לעשות, מישהו מחברת ליסינג הגיע אלי לישיבה במשרד, סיפרתי לו את הסיפור העצוב.

<חוה ראובני: יש גם את הנושא של שוכרי הרכב, שלא ברור להם בדיוק מה התנאים ויש אינספור תלונות כאשר הם שגורמים נזק, נגרם נזק לרכב השכור, מעמיסים עליהם עלויות קיצוניות שלא ברורות להם, הם לא ידעו אותן והן חורגות מהמקובל לגמרי בשוק.

איתן כבל: חוה, אם אני מבין אותך נכון, חברות הליסינג כבר מתכוננות לעמוד על רגליים האחוריות?

<חוה ראובני: שמעת כבר, הספקת כבר לשמוע הקדמה.

<דידי רוזנפלד: וחברות הביטוח הכינו את הארנק, פתחו את הקופות שייכנס הרבה כסף.

איתן כבל: איזה חברות ליסינג פה?

<דידי רוזנפלד: "שלמה סיקסט".

<מוני שלמה בר: אני מייצג את הענף כולו.

<מוני שלמה בר: אני יושב-ראש הארגון אבל אני גם בעלים של חברת "באדג'ט".

<מוני שלמה בר: שמעתי אותך בקשב רב בפגישת הנשיאות של איגוד לשכות המסחר.

איתן כבל: אני עוד לא אמרתי שום דבר, אני ממש על תקן מקשיב.

איתן כבל: גם הדיון הזה הוא על תקן שכל אחד יאמר את דברו.

איתן כבל: לכן, גם מהניסיון, ביקשתי מחוה להציג את הדברים, פשוט כדי לעזור לכולנו להבין איפה נקודות המחלוקת ונקודות ההשקה וככל שנבין יותר את נקודות המחלוקת יהיה לנו יותר קל לקבל החלטות.

איתן כבל: חוה, בבקשה.

<חוה ראובני: למעשה את ההצגה הכללית של החוק סיימתי.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תאמרו לי, בבקשה, חוה או מי משיודע כאן לומר ממשרד התחבורה בוודאי, כמה חברות מספקות מונים?

<דפנה עין דור: שתיים.

איתן כבל: ויש תחרות קשה ביניהן?

<חוה ראובני: כפי שיש כשיש דואופול – 70% פה, 30% שם.

<יהודה בר אור: למה?

<יהודה בר אור: 50%-50%.

<יהודה בר אור: זה לא נכון.

<יהודה בר אור: הנה, יושבים פה שניהם, זה 50%-50%.

<שמואל גרבי: אני מוכן להגיב לזה, אם אפשר.

איתן כבל: אני אאפשר לאדוני.

<יהודה בר אור: גם הוא וגם הוא – זה "מוניטקס" וזה "קופונית".

איתן כבל: בבקשה.

<שמואל גרבי: אני הבעלים של חברת "מוניטקס", אחת מהיצרניות שנותנות את שירות המונים.

<שמואל גרבי: 37 שנים אנחנו בענף, אנחנו פיתחנו את המונה הראשון בעולם שמספק חשבונית לנוסע, כמונה בשילוב קופה רושמת.

<שמואל גרבי: אנחנו לא מתנגדים לשום דבר שכתוב פה, סדרו את הענף, זה בסדר גמור.

<שמואל גרבי: לגבי מה שקורה בשוק – א', אין חסם בפני אף חברה לפתח מונה, לעמוד בדרישות מכון תקנים, הוראות משרד התחבורה, מס הכנסה, הקמת תחנות שירות, התחייבות למלאים, ניהול מסוים ברמת דיווח למוסדות הממשלתיים, וואלה, כולם יכולים.

<שמואל גרבי: אין איסור לשום חברה להיכנס לשוק הזה.

<שמואל גרבי: היינו ארבע חברות בשלב מסוים של החיים של חברות המונים, "אלביט" הגדולה פרשה בזמנו, ב-1983, חברת "א.ב.

<שמואל גרבי: אלקטרוניקה" פרשה מאוחר יותר ונותרו שתי חברות, אבל אף אחד לא מונע מעוד חברה להיכנס ומעוד חברה להיכנס.

<שמואל גרבי: היו ניסיונות בעבר, אין לנו שום יד ורגל להיכנס ולצאת מהשוק הזה.

איתן כבל: אדוני נראה לי קצת מתגונן, אני לא התכוונתי שאדוני יתגונן.

<שמואל גרבי: ממש לא, ההפך.

איתן כבל: אם כבר אנחנו עוסקים במונים, בסך הכול ניסיתי שפשוט נקבל את התמונה.

<שמואל גרבי: מצוין, אני שמח להבהיר אותה.

איתן כבל: איך החלוקה בשוק?

<שמואל גרבי: ההערכה שלי היא שהשוק מחולק פחות או יותר חצי-חצי.

<שמואל גרבי: פחות או יותר.

<שמואל גרבי: תחרות קיימת, הנהגים יודעים, הנהגים מנצלים את זה.

<שמואל גרבי: מגיעה אלינו או לחברה השנייה מונית עם מוצר של החברה האחרת, מחליפים את המוצר ללא תשלום, יש תחרות.

<שמואל גרבי: יש תחרות.

<שמואל גרבי: התחרות קיימת.

<שמואל גרבי: הנהגים יאמרו לכם.

<שמואל גרבי: אם יש פה נהגים הם יאשרו את מה שאנחנו אומרים, הם יגידו.

<מצליח שבתאי: אני מאשר את התחרות.

<שמואל גרבי: בבקשה.

<שי דיין: אתה לא נותן הנחות, אין הנחות.

איתן כבל: א', אני שמח שאתם חיים בהרמוניה.

איתן כבל: נקודת המוצא שלי היא אחרת, אנחנו נרחיב עליה בהמשך.

איתן כבל: ברגע שיש דואופול, נקודת המוצא היא, גם אם יודעים להסתדר – יכול להיות שכן, יכול להיות שלא – שאם היו עוד שתיים-שלוש חברות, התחרות היתה יותר נוחה לצרכן.

איתן כבל: יש הבדל גדול.

איתן כבל: אינני בקיא, אני לא יודע להגיד, אין לי מושג בזה.

<שמואל גרבי: היקף השוק, מספר המוניות - - -

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לפעמים יש הבדל אם התחרות מתקיימת עם החברה המתחרה שלכם נניח מ-100 שקל, או שהתחרות היתה על כיסו של צרכן על 140 שקל, שזה שני עולמות שונים לחלוטין.

איתן כבל: לא סתם קוראים לזה דואופול.

איתן כבל: אני ארצה התייחסות שלכם, לתת לנו מה ההיקף, מה המחירים, כשאומרים תחרות האם הוא מקבל אצלו חמישה שקלים, 10 שקלים או 100 שקל, האם המחיר מפוקח או לא מפוקח – ושוב, אני אומר את זה ממקום שאין לי מושג.

איתן כבל: שי, בבקשה.

<שי דיין: המחירים מפוקחים על ידי משרד התחבורה.

<שי דיין: נתנו להם מחיר רף, מקסימום, שהם יכולים לגבות עבור השירות - - -

איתן כבל: אז על מה התחרות?

<שי דיין: יש להם מחיר מקסימום, הם גובים הרבה פחות ממחיר המקסימום אבל המחיר הוא אחיד.

<שמואל גרבי: מה זה "אחיד"?

<שמואל גרבי: אין מחיר אחיד.

<שי דיין: כמה אתה גובה לשנה?

<שמואל גרבי: המחיר הוא על פי הקבוצה שבאה לרכוש.

<שמואל גרבי: אם זו תחנת מוניות גדולה שמשלמת דמי שירות מרוכזים הם מקבלים הנחה מאוד משמעותית, אם זה נהג בודד אז הוא משלם את דמי השירות אבל הוא מקבל בונוס בצורה - - -

<לאה ורון: כמה עולה מונה?

<שמואל גרבי: אין מחיר למונה, רבותי.

<לאה ורון: בין לבין?

<שמואל גרבי: לא, אין מחיר.

<לאה ורון: אה, אתם לא גובים, אוקיי.

<שמואל גרבי: אין מחיר.

<שמואל גרבי: נהג מקבל מונה, הוא משלם על השירות.

<שמואל גרבי: אנחנו כמו "סודהסטרים" בגדול - - -

<שי דיין: בכמה הוא קונה את המונה החדש?

<שי דיין: קניתי מונית חדשה, מספר חדש הגיע לשוק, כמה אני משלם על מונה חדש?

<שמואל גרבי: לא בהחלפה?

<שי דיין: לא בהחלפה – חדש.

<שמואל גרבי: 800 ש"ח.

<שי דיין: יפה.

<שי דיין: 800 שקלים, לא כולל ההתקנה וכל מה שמסביב.

<שמואל גרבי: נכון.

<שי דיין: יפה.

<שי דיין: אני בא לעשות שירות אצלך, אני נהג פרטי, כמה אני משלם לשנה עבור שירות, ביטוח שריפה וגניבה?

<שמואל גרבי: בסביבות 740 ש"ח.

<שי דיין: 760, אני אזכיר לך, אני משלם את הסכום הזה.

<שמואל גרבי: כולל מע"מ.

<שי דיין: כולל מע"מ, לשנה.

<שמואל גרבי: זה כולל בפנים את כל התיקונים.

<שי דיין: בינינו, אין תיקונים כמעט.

<שמואל גרבי: זו ברכה, זה מחמאות לנו.

<שי דיין: המכשירים הם די עמידים, התקלות הן לפעמים כפתור פה ושם.

<שי דיין: אני אומר שנהג שרוצה - - -

<שמואל גרבי: יש לנו 23 עובדים.

איתן כבל: שי, בסדר, גרמת לי להחכים.

איתן כבל: אני רוצה לדעת - - -

<שי דיין: שתי החברות גובות את אותו מחיר.

<מצליח שבתאי: תציין את החברה השנייה, שי.

<שי דיין: החברה השנייה למשל, יש את המחיר שהוא אותו דבר לכולם אבל אם אנחנו באים כקבוצה, כמו שהוא אמר שתחנות באות, או כארגון, הוא מוכן לתת הנחה מסוימת לאותם נהגים שחברים.

<מצליח שבתאי: משמעותית מאוד.

<שי דיין: משמעותית.

<שי דיין: אבל מי שאין לו שום חברות בשום ארגון או בשום תחנה, אין לו שום הנחה.

איתן כבל: הוא אומר את זה.

<שי דיין: אני, כשנכנסתי חדש לשוק, שילמתי מחיר מלא במשך שנים רבות.

<שי דיין: שום הנחה, שום כלום, לא מכירים בך.

איתן כבל: הוא אמר את זה, מר ג'רבי אישר את זה.

<שי דיין: זה המחיר.

<שי דיין: אני נותן לך מתנה סט גלילים ודיו.

איתן כבל: אני אומר למשרד התחבורה, הדבר היחיד שאני רוצה שתתנו לי לדיון הבא הוא האם יש חסמים שמונעים ממאן דהוא שרוצה להיכנס.

איתן כבל: זה המבחן.

איתן כבל: האם יש חסמים שמונעים כניסה של גורמים שירצו להיכנס, אם בכלל.

<שי דיין: יש תקנים במכון תקנים ששם הכול רשום.

איתן כבל: הבנתי, שי.

איתן כבל: תראה, ממה שאני מבין מכם, יש גם מחיר מקסימום - - -

<שי דיין: אבל הם מוכרים ביותר נמוך.

איתן כבל: ברור כשמש לאור הירח, לפחות זה המינימום.

איתן כבל: המדינה כן – אני לא יכול להגיד שלא, יש גם מחיר מקסימום, יש גם סוג של תחרות.

איתן כבל: הם לא שולחים מכתבים אנונימיים מלאים איומים - - -

<שי דיין: לא, לא.

איתן כבל: אם זה לא, הדבר היחיד שאני צריך לבדוק אותו הוא האם מתקיימים חסמים כאלה בשוק שלא משתלם להיכנס לעניין הזה.

איתן כבל: כי אין לי ספק שאם היתה עוד חברה או שתיים זה היה מגביר תחרות באופן מאוד משמעותי, באופן טבעי.

<שי דיין: פשוט מאוד, המחירון שלהם נקבע על פי מספר המונים שקיימים בשוק והפריסה של השירות לאותם מונים.

איתן כבל: בכל מקרה תתנו לי את ההתייחסות כמובן.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<דרור גנון: אני לא אתייחס רק לתחרות – ברגע שיש יותר ממציע אחד אז גם המכשיר יהיה יותר משוכלל כי גם תהיה תחרות טכנולוגית, יביאו גם חידושים.

<דרור גנון: אני לא אומר כרגע לגבי המצב הקיים אלא בכלל באופן כללי, תמיד זה מושך את הכול למעלה.

איתן כבל: דרור, את זה אנחנו יודעים, השאלה שלי האם בכללים שאתם קבעתם יש משום חסימה לכניסת כוחות, את זה אני רוצה שתבדוק לי.

<דרור גנון: לא, אני לא חושב גם שזה מגביל אותם בנושא של תחרות, הכללים הם יותר הסדרתיים.

איתן כבל: דרור, הדבר היחיד שאני רוצה לדעת הוא אם נניח יש חסמים שמונעים ממי שירצה להיכנס, כי אם כן, בדיוק מהמקום שאתה אומר, יכול שתהיה תחרות יותר גדולה, יכול להיות שיהיה אינסנטיב גם לחברות לשכלל את זה ואת השירות – למרות שהם אומרים שבסך הכול המכשירים מאוד אמינים.

איתן כבל: דרך אגב, איך זה בעולם?

<דרור גנון: בעולם יש הרבה סוגי מכשירים.

איתן כבל: המחירים פחות או יותר דומים, או שיש פערים גדולים בינינו לבין העולם?

<דרור גנון: לא יודעים, אנחנו לא בדקנו את המחירים בעולם.

<שמואל גרבי: אני די בקיא, אם אתם רוצים.

איתן כבל: בבקשה.

<שמואל גרבי: היינו גם יצואנים במשך מספר שנים – כבר לא, אבל היינו במשך 10 שנים יצואנים – אני אישית חייתי גם באירופה וארצות הברית לפתח את שוק המונים שלנו.

<שמואל גרבי: אז יש באמת, כפי שדרור אמר, מגוון של התקשרויות, לדוגמה בניו יורק, ב-,yellow cabs בצהובות, לא ביתר סוגי התחבורה הציבורית, יצרן המונים, או המשווק של אותם מונים, יכול להחליט אם הוא מאפשר לאחרים לשווק את המונים שלו או שהוא בעצמו נותן שירות לאותם מונים.

<שמואל גרבי: מחירים, יש שינוי קל ביחס למה שקורה בארץ.

<שמואל גרבי: יש הסדרי שירות קבועים ואז הכול כלול, ויש כמובן לשלם פר תיקון.

<שמואל גרבי: פר תיקון זה משהו שהוא גם דבר קיים במספר מקומות בעולם, הסדרי שירות זה מאוד פופולרי.

<שמואל גרבי: אירופה יקרה משמעותית מישראל בנושא המונים, אני מדגיש – משמעותית.

<שמואל גרבי: אגב, גם תעריפי המוניות, כלומר תעריף הנסיעה לנוסע, משמעותית, בעשרות אחוזים, גבוה יותר מאשר בישראל.

איתן כבל: אבל גם שם יוקר המחיה הוא אחר.

<שמואל גרבי: לגמרי.

איתן כבל: אתה לא יכול להשוות.

<שמואל גרבי: אני מסכים, זה בא משם, בהחלט כן.

<שמואל גרבי: אגב, יש ערים מסוימות באירופה שיש תחרות, באותה עיר יש תחרות על תעריף המונה.

<שמואל גרבי: הוא לא בפיקוח בצורה שזה נעשה בארץ.

<שמואל גרבי: גם זה קיים.

<שמואל גרבי: כלומר, תחנה שרוצה להעניק הנחה - - -

איתן כבל: בסדר, כי אם היתה פה תחרות על הנוסע אז לא היה צריך פיקוח.

<דידי רוזנפלד: גם בארץ, באילת.

<שי דיין: אילת זה פחות מע"מ.

<דידי רוזנפלד: יש הבדל אם אתה מזמין מהתחנה או אם אתה עוצר מונית בדרך.

<שי דיין: זה גם בירושלים וגם בתל אביב.

<יהודה בר אור: את ההבדלים האלה יש כי משרד התחבורה לא יודע לאכוף את החוקים שלו, כי חייבים להפעיל מונה בכל נסיעה, גם באילת ובכל מקום, ולצערי פה לא אוכפים את החוקים.

<יהודה בר אור: על זה אני רוצה לדבר, אדוני.

איתן כבל: תכף אני אאפשר לך.

<שי דיין: משרד התחבורה קבע תקנות - - -

איתן כבל: שי, שי.

<שי דיין: לדעתי יש חסמים במכון התקנים - - -

איתן כבל: אתה לא ברשות דיבור.

<שי דיין: תרשה לי.

איתן כבל: לא, סיימת.

<שי דיין: אבל אני רוצה להגיד לך על החסמים.

איתן כבל: כבר לא, אני סיימתי, חבר'ה, הבנתי, הלאה.

איתן כבל: התייחסויות עכשיו, כל אחד מהמקום שלו לגבי כל אחת משלוש הנקודות שהוצגו.

איתן כבל: יהודה בר אור, בבקשה.

<יהודה בר אור: אני אתייחס בשתי מילים לגבי חברות המונים.

<יהודה בר אור: אנחנו מקבלים מהן שירות טוב, יש תחרות ביניהן, יש העברות אחת לשנייה.

<יהודה בר אור: כמובן, שאם עוד היו רוצים להיכנס היו יכולים להיכנס.

<יהודה בר אור: בזמנו, ב-2004-2003, ניסינו להכניס חברת מונים שלישית ונתקלנו בהרבה בעיות.

<יהודה בר אור: אז באמת היו בעיות, היום כבר אין בעיות וכל אחד יכול להיכנס, זה לגבי המונים.

איתן כבל: בסך הכול אתה אומר שנהגי המוניות מרוצים ממערכת היחסים שמתקיימת בין חברות המונים לנהגי המוניות?

<יהודה בר אור: בהחלט, כן.

איתן כבל: כולל המחירים, כולל הכול?

<יהודה בר אור: המחירים הם בסדר.

<יהודה בר אור: יש מקום כל פעם להנחות והם עושים את זה.

<יהודה בר אור: הם באמת הולכים לקראת הנהגים כי הם יודעים שהם חיים מנהג המונית והם חיים את היומיום של נהג המונית, ואם הוא לא יעשה הנחה אז אנחנו נעשה לו מספיק צרות שיהיה כדאי לו לעשות הנחה, אני אומר את זה בצורה ברורה.

<יהודה בר אור: אבל מה, אני רוצה לומר לך, אדוני, יש פה בעיה אחרת.

<יהודה בר אור: אני קורא פה בהסבר הכללי שחובה להפעיל את המונה לכל מקום, אין שיקול דעת לנהג המונית, אין כלום.

<יהודה בר אור: אני, כמו שאתה יודע וקראת, וכולם קראו פה, קיבלתי על הראש למה אמרתי בצורה ברורה שצריכים לנסוע על פי החוק ורק להפעיל מונה, וגם הנחה דרך המונה או דרך המחירון במונה.

<יהודה בר אור: מישהו החליט שעשיתי פה עבירה גדולה מאוד, קיבלתי על הראש והוזמנתי לחקירות, שאלוהים ישמור אותי איך אני אצא מכול העניין.

<יהודה בר אור: אבל יש חוק.

<יהודה בר אור: במקום שמשרד התחבורה, שבכל מקום צריך להבהיר את החוקים – הוא יושב מולי – אפילו לא יצא באמירה אחת ואמר מה החוק אומר.

<יהודה בר אור: כי אם משרד התחבורה היה אומר שמותר לו להגיד 86 שקל בלי להפעיל מונה ובלי כלום – וכך זה נעשה גם באילת, כמו שאמר ידידנו מארגון נהגי המוניות פה, באילת יש אפשרות לנהג המונית להגיד: 10 שקל, במקום 10.80 שמתחיל המונה, אני מדבר אתך לפני ההפחתה, אז כבר הוא עשה פה עבירה כי הוא נתן לו הוראה 10 שקלים והוא לא אמר לו: תפעיל את המונה ובסוף הנסיעה תעשה לו את ההנחה, את 80 האגורות האלה, דרך המונה.

<יהודה בר אור: כאן נהפך העניין הזה של המונה, שהם רוצים אחריות עליו, כביכול עכשיו הם רוצים לסדר את החוקים בו – איזה חוקים הם רוצים לסדר, כשהם לא יודעים בעצמם איך לפרש את החוקים שלהם ונותנים לכל ענף המוניות, ל-32,000 בלי משפחות, לא יודעים להסביר להם מה מותר ומה אסור?

<יהודה בר אור: אני על זה אומר, כבוד היושב-ראש, אני מתכוון גם לפנות לשר התחבורה ולדבר אתו על העניין הזה.

<יהודה בר אור: פה נעשה עוול ל-32,000 בעלי משפחות, שניסו לקבוע להם מחיר מופחת ב-31% ורצו לקבוע להם מחיר קבוע ולא עברו דרך המונה ודרך המחירון.

<יהודה בר אור: זה אחד.

<יהודה בר אור: שניים, אנחנו אמרנו שאסור לקחת לנו את האחוזים שהורידו לנו כבר, הם הקימו ועדה שהיתה אמורה לסיים, על פי הפרוטוקול של המנכ"לית של משרד התחבורה, טרנר – היא כתבה בצורה ברורה, יש לי את הפרוטוקול – עד סוף מרס, היתה צריכה להיות החלטה אחרי שהוועדה סיימה.

<יהודה בר אור: אנחנו נמצאים היום בתחילת יוני ועדיין אין פרסום של תוצאות.

<יהודה בר אור: האם הם מחביאים את התוצאות כי הם יודעים שהם טעו כשהם הורידו לנו 11%?

<יהודה בר אור: שוב פעם פגעו בנהגי המוניות כשאני הגנתי עליהם בכל מקום ובשביל זה אמרו לי שאני לא בסדר, למה אמרתי לנהגי המוניות לנסוע רק על פי החוק.

<יהודה בר אור: אדוני, אתה פה, הוועדה הזאת, וכולם פה, צריכים להבין שמדברים על חוק ולא מיישמים אותו והגיע הזמן שיעשו את החוק וגם יישמו אותו.

<יהודה בר אור: תודה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: מישהו מכם יכול להתייחס לדברים שנאמרו כאן על ידי יהודה?

<דפנה עין דור: אחד, אני רוצה לחדד שאין פיקוח על מחיר המכירה של מונה, מונה חדש.

<דפנה עין דור: מבחינתנו’ אין פיקוח בכלל.

<דפנה עין דור: אנחנו מפקחים רק על דמי האחזקה של מונים למניות כי אנחנו מחייבים את נהג המונית - - -

איתן כבל: זאת אומרת, מה שאמר כאן מר גרבי, שיש מחיר מקסימום - - -

<שמואל גרבי: על שירות.

איתן כבל: על שירות, אוקיי, חידוד במקומו.

<דפנה עין דור: זה לגבי ההיבט הזה.

איתן כבל: כמה הפער, דרך אגב, אם יורשה לי, בין מזרחי לגרבי למונה חדש?

<שמואל גרבי: אני אמרתי את מחיר המונה החדש.

<שי דיין: אני אסביר לך את זה רגע ואתה תבין את ההסבר - - -

איתן כבל: בבקשה, שי, תן לנו קודם כל להבין, הרי אני זה שצריך להחליט.

איתן כבל: אני צריך להבין, אתה חי את זה.

איתן כבל: מר מזרחי, כמה?

<יהושע מזרחי: אנחנו גם מגיעים ל-600.

<יהושע מזרחי: אבל אין כמעט מכירת מונים מכיוון שמשרד התחבורה לא מנפיק מספרים.

<שמואל גרבי: זה רק לחדש, רישיון חדש.

<יהושע מזרחי: זה רק לחדש, לרישיון, לנהגים אנחנו מחליפים מונים בחינם.

<יהושע מזרחי: בשנת 2010 היתה לנו זכות להחליף מונים, היום אנחנו מחליפים אותם בחינם.

איתן כבל: כן, שי.

<שי דיין: בשנת 2016 הצטרפו 1,000 פניות חדשות - - -

<שמואל גרבי: אתה מדבר על הנגישות?

<שי דיין: תן לי לסיים, בבקשה.

<שי דיין: 1,000 מספרים חדשים נרכשו על ידי אנשים פרטיים וקנו מספרים רגילים.

<שי דיין: 1,000 נוספים של נגישות, עלו לכביש קרוב ל-400, עדיין חסרים עוד 600 חדשים לעלות גם כן לכביש.

<שי דיין: אנחנו קוראים לזה הצפה של מוניות.

<שי דיין: תמשיך.

איתן כבל: אתה יכול למצוא חבר כנסת, לבקש ממנו שיגיש לך בקשה לדיון מהיר על הנושא, זה לא - - -

<שי דיין: שאלת אם קונים חדש – יש מעל 1,000 - - -

איתן כבל: אני התכוונתי: כמה מונים חדשים נמכרו בשנה האחרונה?

<שמואל גרבי: מספר מאות.

<שמואל גרבי: כפי שאמר, שי, לנגישות – 600.

<שמואל גרבי: אבל זה לא כל שנה.

<שמואל גרבי: היינו במדבר של מכירה במשך מספר שנים.

איתן כבל: גרבי, נראה לך שאני מס הכנסה?

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה להבין האם בנקודת המוצא מתקיימת בין גרבי למזרחי תחרות אמיתית.

<שמואל גרבי: חד משמעית, תבררו עם נהגים.

<יהושע מזרחי: המציאות מראה שיש בינינו תחרות.

<יהושע מזרחי: רשות ההגבלים העסקיים כל הזמן בדקה ובודקת אותנו, יש תחרות אמיתית.

<יהודה בר אור: אם לא היתה תחרות, לא היינו שותקים.

איתן כבל: זה ברור לי.

<יהודה בר אור: אתה מכיר אותי.

איתן כבל: נכון.

<שמואל גרבי: זה נכון שהרשות להגבלים עסקיים בדקה גם אותנו מספר שנים, עם חשבוניות, עם דוחות, ולא נמצא דבר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אני רוצה בכל זאת תשובה לגבי מה שנאמר.

<דפנה עין דור: לגבי מה שיהודה בר אור אמר – ועדת המחירים, אחרי הפחתת התעריפים, החליטה למנות צוות לבחון את נושא מבנה התעריפים, לבחון את רמת התעריפים.

<דפנה עין דור: לקחנו יועצים שחפרו לכל אורך הדרך – דרך הארגונים, דרך חברות המונים, דרך כל מידע שיכלו.

<דפנה עין דור: כרגע הממצאים הם כאלה שאנחנו, כמו שהיינו קודם, מאוד טובים בצד ההוצאות, מאוד חלשים בצד ההכנסות.

<דפנה עין דור: עם כל שיתוף הפעולה, עדיין - - -

<יהודה בר אור: עשית את זה יפה, תאמיני לי, את גדולה מהחיים.

<יהודה בר אור: תגידי שההוצאות לא עונות להכנסות.

<יהודה בר אור: תגידי את זה בעברית, שהוא יבין את זה.

<דפנה עין דור: אבל, יהודה, אני אגיד את מה שאני חושבת מקצועית, גם אם זה לא נוח לך.

<דפנה עין דור: אתה אמרת את התשובה שלך, אני אומרת מקצועית את התשובה שלי.

<דפנה עין דור: התשובה שלי מקצועית היא שמצאנו שמרבית הנסיעות שמבוצעות במונית הן לא בתוצאה של מונה, לא תוצאה של הפעלת מונה, ובלי תוצאה של הפעלת מונה אין לנו נתונים על התפלגות הנסיעות: כמה מרחק, כמה זמן, אין לנו את הנתון הזה.

<דפנה עין דור: זה אומר דרשני.

איתן כבל: מה גברתי אומרת בעצם?

<דפנה עין דור: אני אומרת שכדי שאנחנו נעשה מדע מדויק לגבי הנושא של הכנסות והוצאות, כדי לקבוע רמת תעריפים, צריך לדעת מה ההכנסות, מה ההוצאות ולקבוע רמת רווחיות.

<דפנה עין דור: ברגע שאין לנו צד אחד - - -

איתן כבל: את אמרת לנו משהו אחר, ברשותך.

<דפנה עין דור: אני מנסה להסביר למה יש לי קושי בצד ההכנסות.

<שי דיין: איפה המסקנות?

<דפנה עין דור: הן עדיין בתהליך.

<שי דיין: אז איך יש לך מסקנות?

<דפנה עין דור: יש לי מסקנות כי יש לי את הממצאים - - -

איתן כבל: גברתי, את אמרת כאן שבעצם אתם לא מצליחים לדעת את כמות ההכנסות כיוון שיש הרבה שחור.

<לאה ורון: מרבית הנסיעות שמבוצעות.

איתן כבל: יהודה, אני אאפשר לך.

איתן כבל: אני רוצה להבין, היא אמרה כאן אמירה - - -

<יהודה בר אור: קשה מאוד.

איתן כבל: קשה.

<יהודה בר אור: ולא נכונה.

איתן כבל: אני אאפשר לאדוני להגיב.

<דפנה עין דור: אני רוצה לחדד את מה שאמרתי, מעבר לזה שגם - - -

איתן כבל: לחזור בך או לחדד?

<דפנה עין דור: לחדד.

איתן כבל: אז קודם כל אני רוצה לחדד כדי לדעת את מה שאני הבנתי ממך.

איתן כבל: את בעצם אומרת שאתם לא הצלחתם – אני מנסה לא לפרשן אותך אלא לחזור אחרי דבריך – שיש לכם קושי לדעת מהן ההכנסות האמיתיות של נהגי המוניות, כי להערכתכם, אני אומר את זה בזהירות רבה, יש שוק שחור מפותח בנסיעות של נהגי מוניות.

<לאה ורון: אדוני, הם אינם אוכפים את סעיף 509 בתקנות התעבורה: "לא יסיע אדם נוסע במונית אלא אם כן הותקן בה מונה והמונה מופעל".

<יהודה בר אור: בכל נסיעה.

איתן כבל: אין ויכוח שיש מונה כמעט בכל מונית - - -

<יהודה בר אור: בכל, בכל, לא כמעט.

איתן כבל: בכל.

איתן כבל: אמרתי בזהירות.

איתן כבל: בכל מונית, כי אם לא הוא לא היה מקבל את הרישיון.

איתן כבל: עכשיו השאלה היא כמה נסיעות מופעלות או לא מופעלות, זאת אומרת שהוא נכנס ואומר לך: מונה או לא? מונה או מחיר?

<שי דיין: מחיר מופקע.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה שי, אני קודם כל מנסה להבין.

איתן כבל: מה שבעצם את אומרת לי, שההערכה שלכם היא שהנהגים לא מפעילים מונה בחלק ניכר מהנסיעות.

איתן כבל: אני כבר אומר, זאת אמירה לא פשוטה, אז אם את חושבת תשקלי מילים.

<דפנה עין דור: אני שוקלת.

איתן כבל: אני אומר את זה בכבוד.

<דפנה עין דור: מבחינתנו, כדי לנתח מבנה של הכנסות והוצאות, אנחנו צריכים לדעת מאפייני נסיעה: מה המהירות הממוצעת של נסיעה, מה המרחק הממוצע של נסיעה ומה הפדיון הממוצע של הנסיעה.

<דפנה עין דור: כדי לדעת את הדברים האלה צריכה להתבצע נסיעה שמופעל בה מונה.

<דפנה עין דור: אני לא אומרת שמעלימים נסיעות כי גם נסיעה שנסגרה במחיר "פיקס" 40 שקלים, היא אולי מוזנת במונה וזה לא אומר שזה שחור, אבל אין לי את הפירוט לגבי המאפיינים של הנסיעה מכיוון שהתוצאה - - -

איתן כבל: עד עכשיו הסתובבת עם דלי סיידים.

<יהודה בר אור: תן לי להסביר, אתה פותר את הבעיה אחת ולתמיד פה.

<יהודה בר אור: באמת, אדוני, תן לי לדבר כי אני מדבר על העניין הזה, על המונה עצמו.

<דפנה עין דור: מבחינתי, ברגע שהוא לא הפעיל מונה אין לי נתונים על מאפייני הנסיעה.

איתן כבל: יש לי שאלה: האם מותר לנהג המונית – מעת לעת אני נכנס למונית והוא שואל אותי: מונה או מחיר?

<לאה ורון: זה הולך ככה: כמה אתה משלם בדרך כלל, אדוני?

איתן כבל: כן, אנחנו נחסוך את כל התהליך.

איתן כבל: האם מותר לו לעשות את זה בכלל?

<דפנה עין דור: מחיר הנסיעה צריך להיקבע - - -

איתן כבל: בהנחה שהוא מזין את זה בקופה.

<דפנה עין דור: לפי החוק צריך להפעיל מונה כי זה מחיר מרבי.

<דפנה עין דור: אחר כך, יכולה להתקבל התוצאה מופחתת כי - - -

איתן כבל: זאת אומרת, את אומרת לי שבכל מקרה הוא חייב להפעיל מונה?

<דפנה עין דור: לפחות להבנתי.

איתן כבל: אין מה להבנתך, את משרד התחבורה, זה החוק – או כן או לא?

<חוה ראובני: כן, תקנה 510.

איתן כבל: זאת אומרת, בכל מקרה מה שאת אומרת לי, תקנה 509 לתקנות התעבורה: "לא יסיע אדם נוסע במונית אלא אם כן הותקן בה מונה והמונה מופעל בה בהתאם לתקנות".

<חוה ראובני: ואני מפנה ל-510 אחרי זה: "לא יסיע אדם נוסע במונית נסיעה מיוחדת אלא אם כן מופעל המונה בהתאם להוראות התוספת הרביעית, חלק ב'", ואז יש את החלופות של נסיעה לפי מחירון, אבל הכלל הוא - - -

<יהודה בר אור: כל נסיעה צריך מונה, נקודה.

<דפנה עין דור: אפשר אחר כך לתת הנחה.

<דרור גנון: אתה יכול להפעיל מונה ולתת הנחה מהמונה, אין שום בעיה.

איתן כבל: הנקודה היא כזאת: נכנס נוסע, הפעלת מונה חייב שתהיה בכל מקרה, אם הוא בא והחליט שהוא רוצה לעשות לי הנחה – דבר שכנראה לא קורה לעולם - - -

<יהושע מזרחי: רק לך, רק לך לא קורה.

איתן כבל: לדעתי, אין אזרח בישראל שיודע שהוא עולה למונית - - -

<יהודה בר אור: אני גם עושה הנחות.

איתן כבל: תראה לי אם מצליחים עכשיו להביא לי אזרח אחד בישראל שידע כשהפעילו לו מונה שהוא יכול להגיד: ההוא הציע לי פחות, כמה אתה – זה הסקופ של המאה.

<מצליח שבתאי: זה קיים, זה קיים.

איתן כבל: אתה יודע איפה זה יכול להיות קיים?

איתן כבל: רק אם יש לך נוסע שהוא נוסע קבוע אולי.

<לאה ורון: רק אם המפקח על התעבורה נוסע במונית אז זה יכול להיות.

איתן כבל: בבקשה, יהודה.

<יהודה בר אור: קודם כל, אני אבהיר את הנקודה – ברדיו, בטלוויזיה ובכל הערוצים, בכל הערוצים הפעם, אמרתי את המילה הברורה חד משמעית: אפשר לקבל הנחות דרך המונה, וכל נוסע שרוצה יבקש מונה או מחירון במונה ויבקש את ההנחה במונה, זה בסדר גמור.

איתן כבל: עד שהגיעה המונית, עכשיו אני אגיד לו: אם לא תעשה לי הנחה תיסע?

<יהודה בר אור: זו בעיה שלך אתו.

<יהודה בר אור: אני לדוגמה, אם איזו אישה מבוגרת אומרת לי: חסרים לי חמישה שקלים אני מוותר לה.

<יהודה בר אור: עכשיו לגבי העניין הזה שעליו היא דיברה, תשמעו, חבר'ה, פה נעשה – ובאמת, דפנה, את אישה ישרה ואני מאוד מכבד אותך, את יודעת את זה, יש לי אתך קשרים הרבה שנים, נכון?

<דפנה עין דור: נכון.

<יהודה בר אור: יופי.

<יהודה בר אור: היתה ישיבה חד משמעית עם המנכ"לית וכל הצוות שלה, באה המנכ"לית וביקשה שיביאו לה סיכומים יומיים – סיכום יומי שנהג המונית מוציא בסוף היום.

<יהודה בר אור: היא רוצה את זה מחברות המונים.

<יהודה בר אור: חברות המונים יכולות לספק לה פעם בחודש, הן לא יכולות להוציא לה יומיומי כי זו חשבונית שיוצאת של הנהג פרטני.

<יהודה בר אור: הם הקימו את הוועדה, הוועדה דרשה את הדרישה הזאת ממני:

<יהודה בר אור: אם אתה רוצה שנוכל לקדם את העניין תביא לנו 5,000 סיכומים יומיים – לא אחד, לא שניים, לא 1,000, לא 2,000 5,000, מירושלים, מחיפה, מבאר שבע ומתל אביב רבתי.

<יהודה בר אור: אמרו לי: אם תביא את זה נוכל להתקדם קדימה.

<יהודה בר אור: אנחנו רוצים שבוע מחודש ינואר 2016, שבוע מחודש יולי 2016 ושבוע מחודש דצמבר 2016.

<יהודה בר אור: זאת אומרת, שבעה או שישה.

<יהודה בר אור: במשך כל שנת 2016 שלושה תאריכים מוגדרים.

<יהודה בר אור: אני אומר לך את זה בצורה ברורה – ואם היא לא יודעת היא יכולה להרים טלפון עכשיו לאיש שהיא מינתה אותו, קוראים לו בעז סופר, הוא יגיד אם זה נכון או לא.

<דפנה עין דור: אתמול ישבתי אתו.

<יהודה בר אור: הוא אישר את מה שאני אומר?

<דפנה עין דור: זה מה שאמרתי – עד שסוף סוף קיבלנו שיתוף פעולה, קיבלנו את כל הנתונים, רק אין לי מה לעשות אתם, זו הבעיה, זה לא מספיק.

<יהודה בר אור: שם הם קיבלו את זמן הנסיעה, שהוא נמצא הרי, זמן שהוא נוסע עם ק"מ, הזמן שהוא נוסע - - -

איתן כבל: אז איפה הבעיה?

<יהודה בר אור: כל מה שהוא קיבל זה על פי המונה של כל האזורים שהיא רצתה – כי היא רצתה בשדרות, היא רצתה בבאר שבע, בחיפה ובכל מקום, היא קיבלה.

<יהודה בר אור: אני עבדתי בשביל זה שלושה חודשים.

<יהודה בר אור: יום ולילה הרמתי טלפונים לנהגי מוניות, אחד אחד, 5,000 טלפונים, הלכתי לכל מיני מנהלי חשבונות ורואי חשבון כדי להביא את העניין הזה והגשתי את זה לוועדה.

<יהודה בר אור: בוועדה הם רצו את כל הדרכים להיכנס לתחנות ולשמוע ממנהלי תחנות, לקחתי אותם לכל התחנות שישמעו במו אוזניהם איך מתנהלת תחנה, מה מרוויחים והכול.

<יהודה בר אור: עלו במוניות, ישבו עם חברות המונים, כל הדברים האלה בשביל שהוועדה תביא דוח אמת.

<יהודה בר אור: אני באמת רוצה פה שתהיה פעם אחת סל תשומות.

<יהודה בר אור: מקום המדינה אין סל תשומות.

<יהודה בר אור: אני כל הזמן טוען שאנחנו נוסעים ב-27-30 שקל נטו לשעה.

<יהודה בר אור: אם אני טועה, וואלה, אני מוכן להודות שאני לא יודע חשבון או שאני לא יודע מה אני אומר.

<יהודה בר אור: אבל על פי כל המומחים שלי שבדקו את זה, כולל אנשי המקצוע האמיתיים, אנחנו מרוויחים 27-30 שקל לשעה.

<יהודה בר אור: אם לזה אפשר לתת הנחה – אתה יודע מה?

<יהודה בר אור: אז אני אולי אשקול אם בכלל מתאים לי להיות נהג מונית או שכל הנהגים יהיו בענף.

<יהודה בר אור: בשביל זה אין צעירים, בשביל זה הכול הולך קשה.

<יהודה בר אור: הם קיבלו את הדוחות האלה, הם פענחו אותם, הם שמו מומחה גדול מאוד, אתה מכיר אותו טוב, בעז סופר - - -

איתן כבל: אני מכיר אותו, איש ראוי מהמדרגה העליונה.

<יהודה בר אור: איש ראוי מאוד.

<יהודה בר אור: הסכמתי ואני גם המלצתי עליו שהוא יהיה כי אחרת הוא לא היה מעוניין.

<יהודה בר אור: אמרתי: הוא איש ישר, הוא יגיד את ההמלצות האמיתיות לטוב ולרע.

<יהודה בר אור: קיבלתי את העמדה שלו.

<יהודה בר אור: גם אם הוא יגיד רע אני מוכן לקבל את המסקנות שלו.

<יהודה בר אור: אבל אחרי שהוא קיבל ממני את כל החומר שהוא רצה וכשאני שואל אותו: למה אני עדיין לא מקבל תשובות, וזה כפול מהזמן, אני שומע ממנו שעדיין אין תשובות, ועכשיו היא אומרת בעצמה שאין תשובות – אז מה, הם רוצים למשוך את זה עד 2018 ואנחנו נמשיך לנסוע ב-7% פחות, ב-20% פחות וב-30% פחות?

<יהודה בר אור: זה לא יתכן.

איתן כבל: תודה, יהודה.

<דפנה עין דור: זה לא שאין תשובות, יש לנו תשובות, הן פשוט שונות מהכיוון שהתכוונו.

<דפנה עין דור: עברנו למתודולוגיה - - -

איתן כבל: מה, זה לא הסתדר לכם עם מה שרציתם שיהיה?

<דפנה עין דור: זה לא - - -

<יהודה בר אור: קלעת למטרה – זה לא התאים להם.

<יהודה בר אור: היא ראתה שהיא טעתה.

<דפנה עין דור: יהודה, אם היית שם ואתה יודע את התשובה אז בשביל מה - - -

<יהודה בר אור: אבל אתם בעל הבית שלי, מה לעשות?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רק מבקש, מתי אנחנו כן נוכל - - -

<דפנה עין דור: אתמול הצגנו את העבודה לאוצר, כרגע התהליך הוא שאנחנו מתקדמים מול ועדת המחירים בנושא הזה, יהיו בסוף התהליך שימועים.

<דפנה עין דור: לדעתי, סדר-גודל של חודשיים להצגת ההמלצות בפני ארגוני המוניות, כאשר, אני רוצה רק לחדד, שכל יישום של ההמלצות יהיה צריך גם לשלב את זה במונים.

<דפנה עין דור: יהיה צריך מונה יותר מתוחכם כדי לבצע את ההמלצות.

איתן כבל: אז יהיה אפשר להכניס חברה שלישית?

<דפנה עין דור: כל שינוי כזה יהיה מאוד מורכב וזה יחייב שינוי.

איתן כבל: הנה, כבר זה מאתגר אתכם.

<שמואל גרבי: אבל לא אמרנו שאי אפשר להכניס למונים הקיימים.

<דפנה עין דור: יכול להיות, יכול להיות.

<דפנה עין דור: יהיה צריך לעדכן את המונים בצורה מהותית הרבה יותר מתקדמת ממה שזה היום כדי ליישם את ההמלצות שלנו כמו שהן נראות היום

<יהודה בר אור: תגידי לי, את באמת מדברת ברצינות?

<דפנה עין דור: באמת מדברת ברצינות.

<יהודה בר אור: אם הוא רוצה לא להפעיל מונה – הוא ישאל אותך?

איתן כבל: לא על זה היא מדברת.

<יהודה בר אור: כל פעם להכניס לנו הוצאות.

<יהודה בר אור: מונה חדש יעלה לי עוד פעם כסף, עוד כסף.

<יהודה בר אור: כמו: כובע חדש – תשלם כסף.

<יהודה בר אור: הכול כסף.

<יהודה בר אור: מאיפה תרוויח?

<יהודה בר אור: ההוצאות שלנו יותר גדולות מההכנסות.

איתן כבל: איזה מידע נוסף בעצם תרצו לקבל בתוך האפליקציה?

<דפנה עין דור: כרגע אנחנו לא רוצים, אנחנו לא צריכים מידע נוסף, כבר העבודה מבחינתנו הסתיימה.

איתן כבל: לא הבנת אותי, אני מדבר על המונה.

איתן כבל: איזו תוספת תהיה למונה שלא מתקיימת היום שתסייע לכם להבין את המערכת טוב יותר בעתיד?

<דפנה עין דור: אני לא צריכה בשביל להבין את המערכת טוב יותר.

איתן כבל: אז על מה מדובר שהוא כבר התקומם?

<דפנה עין דור: ככה זה באוטומט, אבל כרגע בגדול הכיוון הוא שבמונה עצמו הנוכחי יש מגבלות, יש מגבלות טכניות במונה.

איתן כבל: את אמרת לפני שניה שיכול להיות שיידרשו שינויים בתוך - - -

<שי דיין: המבנה של השכלול של הנסיעה.

איתן כבל: מה זה אומר?

איתן כבל: תסבירי לי בעברית.

<דפנה עין דור: מבחינתנו, היום יש מגבלות טכניות של המונה – הפעימה היא 30 אגורות, אין חלקיקי אגורה, כל מיני דברים שמגבילים אותנו ומקשים עלינו בביצוע עדכונים.

<דפנה עין דור: אנחנו רוצים לעשות עדכון מרחוק, השתנה המע"מ, לעשות כל מיני דברים שיאפשרו לנו בפן של השקיפות - - -

איתן כבל: יש לי בקשה: אם זה באמת מייצר לכם כאן יכולת להיאבק בהון שחור, שאני לא מזלזל בזה, אוקיי.

איתן כבל: אני לא רוצה שזה בסוף – תראי, מה העניין?

איתן כבל: מה יקרה אם בסוף יסתבר, אחרי כל התחקירים שעשיתם, שבאמת המחיר שלהם הוא באמת 27 שקלים?

<יהודה בר אור: עד 30 שקל, ואני מוכן על זה - - -

איתן כבל: די, יהודה, מספיק.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך – אני אומר את זה פה לפרוטוקול, זה נכתב – אני כבר מודיע לכם שאם יסתבר אחרי כל האפליקציות וכל הדברים האלה הם צודקים בניתוח שלכם, אתם תצטרכו לתת לנו תשובות.

איתן כבל: אתם לא תתחמקו.

איתן כבל: אין כאן בדיקה רק לראות איך הם דופקים את המערכת, אם בכלל.

איתן כבל: אני לא יודע, אין לי מושג.

איתן כבל: הרי מה אתם רוצים לדעת?

איתן כבל: את האמת הצרופה כדי לבדוק הכנסות, הוצאות, והטענה שלכם, ממה שאני מבין מכם, דרור, ומה שאת אומרת לי, שיכולת הקריאה של הנתונים כפי שהיא באה לידי ביטוי במכשירים הנוכחיים איננה יודעת לתת את התשובות המדויקות, או המספיק טובות.

איתן כבל: ברגע שאתם תכניסו את זה, אני ארצה לדעת שאם יסתבר שהם צודקים איך נותנים להם מענה.

<דרור גנון: אתה מתכוון לנושא ההתייקרויות?

איתן כבל: בוודאי.

<דרור גנון: בסדר, זה מה שאומרת דפנה, במידה ויהיו לה נתונים - - -

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: אתה לא עושה את זה רק - - -

<דרור גנון: ברור, ברור.

איתן כבל: שום דבר לא ברור.

איתן כבל: כל דבר שהמדינה צריכה להוציא כסף הוא לא ברור.

<דרור גנון: לא מדויק.

<דרור גנון: קודם כל, זה לא עניין של להוציא כסף, זה עניין כמה הציבור ישלם.

<דרור גנון: זה לא העניין של הכסף.

איתן כבל: ברור לי.

<דרור גנון: בסוף זה שוק חופשי.

<יהודה בר אור: וכמה אפשר לסחוט מהעניים עוד יותר כסף.

<דרור גנון: אין כוונה לסחוט, אתה יודע את זה.

<דרור גנון: ברגע שיהיו נתונים אמינים ושיהיה אפשר על פיהם לקבוע שבאמת יש בעיה, אני מעריך שיהיה תיקון בהתאם.

<דרור גנון: אין פה כוונה לגרום לכשל בענף המוניות או לסגור את הענף.

איתן כבל: הגב' דפנה עין דור, את יכולה לענות לי באופן ישיר, האם אתם חושבים שזה שוק שפועל בו שוק שחור?

איתן כבל: ואם כן, בכמה אחוזים?

<דפנה עין דור: אין לי מושג.

<דפנה עין דור: הנתונים שקיבלנו לא מספיקים לנו כדי לדעת - - -

איתן כבל: נהיית פוליטיקאית, יפה.

<שי דיין: היא קבעה שיש אבל היא לא יודעת כמה.

<דרור גנון: אל תשאל אותנו שאלות כאלה, אנחנו לא יודעים להגיד לך.

<דרור גנון: אפשר לתת לך נתון אחר – שבמשרד התחבורה מתקבלות הרבה תלונות, אני לא יודע להגיד כמה, על אי קבלת חשבונית בעבור הנסיעה, בסדר?

<דרור גנון: זהו, זה מה שאני יכול להגיד לך.

איתן כבל: שהלקוח ביקש?

<דרור גנון: ביקש, או שלא ביקש ולא קיבל או כל מיני מקרים כאלה.

<דרור גנון: להסיק מזה משהו אני לא יודע אבל זה הדבר היחיד שאני יכול להגיד לך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בואו נתקדם, העניין ברור.

איתן כבל: התייחסויות נוספות?

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אינגריד הר אבן: אני רוצה להתייחס לנושא של חובת הביטוח על רכבי ליסינג, שזאת הסיבה שלשמה אנחנו כאן.

<אינגריד הר אבן: חוה ציינה את הנפגעים מקרב הציבור שרכביהם מעורבים בתאונות עם רכבי ליסינג, אבל יש קבוצת נפגעים נוספת של היעדר הביטוח של רכבי ליסינג וזו קבוצת המוסכים.

<אינגריד הר אבן: הרי בדרך כלל כשנכנס לקוח שרכבו היה מעורב בתאונה, אז או שהוא מפעיל את הביטוח שלו, או שהוא תובע את צד ג' ואותו צד ג' מבוטח בביטוח שמכסה את האירוע.

<אינגריד הר אבן: לכן, מקובל לרוב שהמוסכים ממתינים באמת שיסתדר העניין עם הביטוח עד שהלקוח ישלם לנו.

<אינגריד הר אבן: כשיש חברת ביטוח מעורבת ויש עליה חובות, כמו לשלם את התשלום שלא שנוי במחלוקת ולתת נימוקי סירוב וכו' וכו', אז בואו נגיד שבגדול אנחנו עוד איכשהו מקבלים את הכסף בזמן סביר, אבל כשהתאונה היא עם רכב ליסינג ואין פה חובת מבטח אז הלקוח מתחיל למשוך אותנו:

<אינגריד הר אבן: אני עוד לא קיבלתי תשובה מהליסינג, אני עכשיו צריך להגיש תביעה, אני אני אני, ואנחנו הפכנו לבנקים של חברות ליסינג.

<אינגריד הר אבן: אנחנו מממנים את כל התאונות האלה עד שהם יואילו לשלם ואולי הם ישלמו סכום חלקי.

<אינגריד הר אבן: לכן, מאוד מאוד חשוב לנו: או שבאמת הם יבטחו את הרכבים, או שיחולו עליהם חובות של מבטח כפי שהוצע על ידי משרד התחבורה בעבר.

<אינגריד הר אבן: אנחנו נעיר הערות יותר קונקרטיות לנוסח הסעיף כשנגיע אליו.

<אינגריד הר אבן: תודה.

איתן כבל: מוני בר, בבקשה.

<מוני שלמה בר: ראשית, אדוני, אני שמעתי אותך במפגש עם נשיאות איגוד לשכות המסחר ואתה אמרת דבר שצריך ליישם אותו והוא להפחית את הרגולציה במדינת ישראל.

<מוני שלמה בר: אני חושב שהרגולציה במדינת ישראל – אין לה אח ורע בעולם.

<מוני שלמה בר: עם זה אנחנו צריכים להתחיל.

<מוני שלמה בר: העמדה שלנו בכלל היא שלא צריך לקבל רישוי להשכרת רכב ולליסינג, לא צריך, משום שאם אנחנו נשווה את המצב בעולם, בשום מקום בעולם המערבי לא צריך את משרד התחבורה כדי שיאשר לפתוח חברה.

<מוני שלמה בר: מה שאני אומר למעשה נוגד את האינטרס של החברות הקיימות כי הרי כל טום, דיק והארי יוכלו לפתוח חברה להשכרה.

<מוני שלמה בר: יש מספיק רגולציות.

<מוני שלמה בר: זה לא שאין רגולציה.

<מוני שלמה בר: צריכים ללכת למשטרה, לעירייה, לאיכות הסביבה, 18 רגולטורים ממילא יושבים לנו על הגב.

<מוני שלמה בר: השאלה היא למה באמת צריך רגולציה שלא קיימת בשום מקום בעולם המערבי – ואני אומר את זה בוודאות מוחלטות, אני הייתי הבעלים של "באדג'ט" באוסטריה ובשוויץ ואני מכיר היטב את המצב בעולם.

<מוני שלמה בר: כשמדובר כרגע על חובת ביטוח צד ג' – על מה אנחנו מדברים?

<מוני שלמה בר: ראשית, אנחנו יודעים שמכול שקל שמשלמים פרמיה לחברת הביטוח חצי שקל הולך למנגנון וחצי שקל הולך לאקטואריה.

<מוני שלמה בר: זו פחות או יותר הפרופורציה.

<מוני שלמה בר: זאת אומרת, אם יחייבו אותנו לעשות ביטוח בחברות הביטוח, למעשה הרגולטור דואג לכיסן של חברות הביטוח.

<מוני שלמה בר: לוקחים כמה חריגים שאולי התעמרו ולא שילמו לנפגע בזמן, אבל בסך הכול מדברים על צי של 300,000 מכוניות השכרה וליסינג של חברות רציניות, בינלאומיות, שמטפלות.

<מוני שלמה בר: אתה יודע מה?

<מוני שלמה בר: אם יחילו את אותה לוח זמנים שחל על חברות הביטוח – ניחא, אני יכול עוד לחיות עם זה, אבל מה פתאום לחייב אותנו ללכת לחברת ביטוח?

<מוני שלמה בר: הרי אין היגיון לבטח אם הצי שלי היום הוא צי של 15,000 מכוניות.

<מוני שלמה בר: זה אנטי ביטוח.

<מוני שלמה בר: הרי הרעיון שעומד מאחורי ביטוח הוא שהאדם הבודד לא יכול לעמוד בנזק הכספי שעלול לקרות לו, אבל אני חברת ביטוח, 15,000 מכוניות – הכול ידוע.

איתן כבל: מה אתה אומר לי – שאתה תהיה המבטח?

<מוני שלמה בר: אני היום המבטח.

איתן כבל: אין שום בעיה, אז למה חוה היתה צריכה לעבור שבעה מדורי גיהינום כדי לקבל את הכסף?

<חוה ראובני: ובינתיים המוסך, שהיה הבנק שלי, לא קיבל תשלום.

<מוני שלמה בר: אסור לשפוט על פי מקרים חריגים.

<חוה ראובני: יש לנו אלפי תלונות כאלה.

<דרור גנון: זה לא מקרים חריגים.

<קריאה: זה חוה ו-99% מכלל התובעים.

<מוני שלמה בר: זה לא נכון.

<קריאה: אל תגיד לא נכון, יש לנו - - -

<מוני שלמה בר: אני אומר לא נכון, מה זה "אל תגיד"?

איתן כבל: מוני, יש לי הצעה חברית, כיוון שאתה לא בן בית בוועדה – ואני אומר את זה לזכותך – שאנחנו לא נקבל את הנתונים.

איתן כבל: אם נבקש נתונים מכם – והרי אפשר, אפשר הרי לדעת מה הנתונים – אני כבר אומר לך, אני מוכן להסתכן ולומר שהתוצאות לא תהיינה מלבבות.

<מוני שלמה בר: תן לי לסיים, בבקשה, אדוני.

<מוני שלמה בר: נניח לרגע שאני אקבל את עמדתה של חוה, למה היא לא צריכה לחול על הממשלה, על חברת החשמל, על דואר ישראל, על תעשייה אווירית, על גופים שמחזיקים 3,000 מכוניות, 4,000 מכוניות?

<מוני שלמה בר: מה זה האיפה והאיפה הזו?

<מוני שלמה בר: היא צריכה לחול על כולם, אם כבר.

<מוני שלמה בר: אני חוזר ואומר, אם משרד התחבורה היה בא ואומר - - -

איתן כבל: קודם כל, אני אתך, דרך אגב.

איתן כבל: אני אומר שכר מצווה מצווה, בוא נתחיל מכם.

<חוה ראובני: הגופים האלה מחזיקים רכבים בליסינג.

<דרור גנון: רובם מחזיקים רכבי ליסינג.

<חוה ראובני: וגם לא קיבלנו תלונות על הענף הזה.

<מוני שלמה בר: האמת היא, מר כבל, הרגולטור הטוב ביותר שקם במדינת ישראל, עם כל הכבוד לכל הרגולטורים שנולדו, הוא התביעות הייצוגיות, זה הרגולטור.

<מוני שלמה בר: טוב, לא טוב, אבל יש הרבה מאוד אנשים שדואגים לאותם אינטרסים של האדם הבודד.

<מוני שלמה בר: ואגב, ממתי משרד התחבורה אמור לדאוג להגנת הצרכן?

<מוני שלמה בר: יש את הגוף שדואג להגנת הצרכן, שהוא, אגב, גוף יעיל ואגרסיבי ועושה את עבודתו נאמנה.

איתן כבל: עם יעילות כזו.

<מוני שלמה בר: אם אנחנו מחילים את אותם כללים של חברת הביטוח, שצריך לשלם תוך פרק זמן וכו', הייתי מסוגל להבין, אבל לחייב אותנו לקנות מוצר בחברת ביטוח?

<מוני שלמה בר: זה כמעט הגבל אישי מה שאתם עושים.

איתן כבל: יש לי שאלה: אבל אם אני אדע לחייב אותך לשלם בלוחות זמנים בחוק נניח?

<מוני שלמה בר: כמו חברת הביטוח.

איתן כבל: לא כמו חברת הביטוח – אם אני כבר לוקח לך אתה צריך להיות יותר טוב מחברת הביטוח.

<מוני שלמה בר: בסדר.

איתן כבל: לא שאני קובע, אני רק שואל.

<מוני שלמה בר: שיהיה כדבריך.

<אינגריד הר אבן: כבוד היושב-ראש, זה לא רק עניין של מועדים, יש אינספור חובות על חברות ביטוח.

איתן כבל: גברתי, אני מציע שלא כל אחד יפעיל את מנגנון הכאב של עצמו, אני בסך הכול שואל שאלה.

איתן כבל: עוד משהו, מוני בר?

<מוני שלמה בר: בהחלט עוד משהו.

<מוני שלמה בר: אני חושב שהרגולציה הזאת תעסוק במצב של בערך כמה עשרות מיליונים של שקלים שילכו לטובת חברות הביטוח לצורכי המנגנון – אני לא מדבר על האקטואריה - - -

איתן כבל: זה כבר הבנתי, חצי חצי.

<מוני שלמה בר: בערך, מדובר על עשרות מיליוני שקלים.

<דידי רוזנפלד: שמי ישלם אותם בסוף?

<מוני שלמה בר: שמי שישלם אותם בסוף – זה ברור שאותו אזרח ישלם אותם, הרי הכול מתגלגל הלאה.

איתן כבל: תודה למוני.

איתן כבל: אריאל מונין, בבקשה.

<אריאל מונין: שלום לכולם.

<אריאל מונין: האמת היא שאנחנו עסקנו בזה בשנתיים-כמעט שלוש שנים האחרונות, היו לי גם שיחות אישיות עם כמה מהחבר'ה שיושבים פה, אנחנו מייצגים כרגע את הציבור כי חשוב שתבינו - - -

איתן כבל: באמת?

<אריאל מונין: כן.

איתן כבל: סוכנויות הביטוח?

<אריאל מונין: אנחנו פה זועקים את זעקת הציבור.

איתן כבל: תן לנו לקחת נשימה ארוכה.

<אריאל מונין: אתה יכול לקחת ותכף תבין גם למה.

<אריאל מונין: זה בסדר, אני אגיד לכם, כי אנחנו בסוף מדברים עם הלקוח.

<אריאל מונין: צודקים המוסכים, יש להם את הלחץ של הזמן להביא את הצ'ק ואנחנו מתחננים מול המוסכים שיחכו עוד קצת – למה?

<אריאל מונין: כי החבר'ה הנכבדים פה, שאולי הם אוהבים להגיד חברות הביטוח, גם הם גופי ענק כלכליים שמגלגלים מיליארדים.

איתן כבל: מי נציג חברות הביטוח כאן?

<אריאל מונין: אין פה, זה לא מעניין אותן.

<יהודה יגן: אין כאן, היו, נעלמו.

<אריאל מונין: אני רוצה להציג את הנקודה.

<אריאל מונין: כשמתקשר לקוח אלינו למשרד ואומר: פגע בי רכב מאחור, אז אחרי שאנחנו שואלים אותו לשלומו אנחנו שואלים אותו את השאלה הקשה: מי פגע בך?

<אריאל מונין: אם הוא אומר: מישהו פרטי, חברת ביטוח, אתה יודע מה?

<אריאל מונין: אנחנו נושמים לרווחה.

<אריאל מונין: אם הוא אומר: חברת ליסינג, אנחנו מגלגלים עיניים ומתחילים לא לדעת מה להגיד לו, כי ההתנהלות של חברות הליסינג כחברות כלכליות – וישבתי אתם והם אומרים נורא פשוט: מה אתם רוצים, אני לא חברת ביטוח, אני חברה כלכלית, יש לי הכנסות, יש לי הוצאות, אני חברה מאוד מסודרת.

<אריאל מונין: עוד מעט יורם יספר - - -

איתן כבל: אריאל, ברשותך, אנחנו בשלב הדיון התיאורטי – אני לא משתגע לעזור לחברות הביטוח - - -

<אריאל מונין: גם אני לא.

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: חברות הביטוח הן לא בדיוק ברשימת מומלצי הדלקת המשואות.

איתן כבל: בואו נעשה סדר, אני בסך הכול מנסה להבין.

איתן כבל: זה לא שאם תבעת את חברת הביטוח, איך שסיימת את התביעה מחכה לך בכניסה לבית דייל או דיילת עם זר.

<אריאל מונין: עוד לא.

איתן כבל: קודם כל, הם מחפשים את המכונה איך מכניסים אותך למסחטה ומתחילים לסובב.

<אריאל מונין: אנחנו לא מייצגים את חברות הביטוח.

איתן כבל: לא אתה, לא אתה.

איתן כבל: אני יודע חד משמעית לעשות את ההבחנה בין הסוכנים לבין חברות הביטוח.

איתן כבל: הלוואי והייתם מרוויחים את מה שהם מרוויחים.

איתן כבל: אני לא שם, אני לא ליד, אני לא כאילו, לא אולי.

איתן כבל: העניין ברור לי, אני מבין את הנקודה הזאת, ולכן הם במקום בכלל שהם אפילו לא טורחים להגיד לפה.

<לאה ורון: למרות שהם הוזמנו.

<יהודה יגן: הם היו פה, ב-11:30 הם היו פה.

<דידי רוזנפלד: כשזה היה מעניין אותם.

<לאה ורון: הישיבה בבוקר.

איתן כבל: אני רוצה לשאול אותך: אם נניח נצליח לייצר מנגנון, לפני שדרור קפץ ואמר את אשר אמר, שבו בחוק, מנקודת זמן מסוימת, הוא מתחייב לשלם.

איתן כבל: אני אעשה לו נניח חקיקה שהיא יותר אפילו משמעותית ממה שחברת ביטוח משלמת.

איתן כבל: נכון להיום לא מעניין אותו אז הוא יודע לכדרר אותך.

איתן כבל: אם הוא נכנס לתוך כללים ולתוך סד ברור של התנהלות, כי חברת הביטוח היא גם כן – היא לא אומרת לך: היי, הצ'ק כבר בדואר.

<אריאל מונין: א', הכללים זה יהיה מצוין, שיהיה גם חוק וגם כללים.

<אריאל מונין: אני רוצה פה קצת לדבר על משרד התחבורה – בסוף מישהו צריך לאכוף את זה.

<אריאל מונין: זה שיהיו כאן כללים ונצא, כולנו נהיה מבסוטים ונלחץ ידיים, ויוותרו להם על חברת ביטוח זה בסדר, הבעיה שאני אומר לך – ואני אומר את זה כאזרח - - -

איתן כבל: תסלח לי, דרור, אתה מהנהן בראשך ופה גם מימיקה היא אמירה.

איתן כבל: חברות הביטוח - - -

<דרור גנון: יש את המפקח.

איתן כבל: באמת, ממש – למרות שיש לי שם חבר טוב מהגדוד, מראשי המערכת באוצר.

איתן כבל: תשמע, אנחנו יודעים מה זה, יודעים בדיוק.

איתן כבל: המזל של חברות הביטוח זה שאתה מתעסק עם הבנק כל יום, זה הדבר היחיד שמונע מהם להיות ראשונים ברשימה.

איתן כבל: בואו ננסה להגיד את הדברים.

איתן כבל: עדיין אני לא אומר כלום, אין לי עמדה, אני מנסה להבין את כל חבורת הצדיקים סביב השולחן.

איתן כבל: נקודת המוצא שלי פה היא איך האזרח לא מכודרר, היום האזרח מכודרר.

<אריאל מונין: נכון.

איתן כבל: אם בחברת הביטוח, ואולי בחברת הליסינג נוסיף לזה בריבוע.

<אריאל מונין: אני רוצה לענות לך.

איתן כבל: אני רוצה קודם כל להבין.

איתן כבל: שכל אחד פה, לא משנה את מי הוא מייצג, יבין שאף אחד לא יעז לדבר אתי בשפה של צדיק – אין צדיקים פה.

איתן כבל: אני אפילו לא רוצה להשתמש במילה בוטה.

איתן כבל: כשאני צריך למצוא את עצמי מול חברת ביטוח, אני כבר אומר: וואלה, אלוהים ישמור, עד כדי כך שעדיף לי ללכת להוציא כסף מכיסי הפרטי עם כל ה-1,000 ביטוחים שאני משלם, רק לא להתעסק אתם.

איתן כבל: שלא נדבר על זה שתמיד זה: בדיוק זה חסר, למה לא עשית את זה?

איתן כבל: זה בדיוק בסעיף הזה, אם היה לך את הסעיף הזה.

איתן כבל: אחר כך, הוספת את הסעיף הזה, חזרת – תיקנת אבל היית צריך לתקן עוד כמה.

איתן כבל: אף פעם אתה לא יוצא אתם - - -

<אריאל מונין: אני יכול להגיד משהו אחד, אדוני היושב-ראש, אתה צודק אבל - - -

איתן כבל: תודה רבה שאדוני מודיע לי שאני צודק.

<אריאל מונין: אני יכול לכתוב את זה גם, אבל חשוב להבין, אם לי כאזרח יש תלונה מול חברת ביטוח – ויש הרבה – אז יש לי כתובת, יש משרד אוצר.

<אריאל מונין: הרבה פעמים אנחנו תוקפים את משרד האוצר, בדיון הזה אני חייב להגיד שכל אזרח שכותב תלונה למשרד האוצר על חברת ביטוח, הם יודעים לבוא לחברת הביטוח - - -

איתן כבל: את זה כבר הבנתי.

<אריאל מונין: אבל למשרד התחבורה אין את הכלים או שהוא לא יודע לעשות את זה.

איתן כבל: אריאל, הסברת, אני מבין את ההבדל הגדול שמתקיים היום בסוף כשאתה סוכן שצריך לעבוד מול חברת ביטוח או חברת ליסינג.

איתן כבל: העניין ברור לי, אני מבין את זה, זה בסדר.

<אריאל מונין: אז לשאלתך, אם יהיה מנגנון והוא לא יהיה מנגנון שאפשר יהיה לאכוף אותו – דרך אגב, יש נוהל מ-2008, מישהו חשב שנכון שהם יעבדו כמבטח, מישהו חשב חכם, למה זה לא נעשה עד היום?

<אריאל מונין: למה זה לא קורה?

<אריאל מונין: אף אחד לא יכול להגיד לי.

<נמרוד הגלילי: זה נעשה, סליחה.

<קריאה: לא נעשה.

<אריאל מונין: בטח זה נעשה.

<אריאל מונין: ואיפה הסנקציות?

<נמרוד הגלילי: יש אולי בעיה של אכיפה - - -

<אריאל מונין: אני אגיד רק עוד משפט אחד, ואם תוכל לתת גם ליורם כי הוא הגיע מקריית שמונה.

איתן כבל: אנחנו ניתן ליורם.

<אריאל מונין: אנחנו, לדיון הזה, עשינו משהו מאוד פשוט, פנינו לסוכנים ואמרנו להם: בואו תביאו לנו נתונים על התלונות הקיימות היום, כל תביעה פתוחה.

<אריאל מונין: 77%, לפי הרישומים שלנו – ולא עבדנו על זה, שבוע עבודה – 77% בסך הכול הגיעו למצב של תביעות ששולמו לאחר ארבעה חודשים עד שנה, זה המצב.

<אריאל מונין: הוא יכול לבוא להגיד לי: יש גם הרבה תביעות שמשולמות טוב, הוא צודק, אבל גברת לוי, לא מעניין אותה מי פגע בה, מבוטח או לא מבוטח, גברת לוי רוצה צ'ק כי היא צריכה לשלם למוסך, וזה נורא פשוט, רק יש פה הרבה יותר מורכבות, כנראה לא נספיק להגיע לכל.

איתן כבל: יורם מקריית שמונה, בבקשה.

<יורם סקיאן: בואו נתחיל מזה שאני חושב שלראשונה בשוק הביטוח ובכל המתעסקים יש איחוד כוחות כזה שגם איגוד השמאים, איגוד המוסכים וסוכני הביטוח מתייצבים יחד למנוע עוולה.

<יורם סקיאן: אמר ידידנו: צה"ל, משרד הביטחון, מה פתאום חברות הליסינג – אנחנו, כסוכני ביטוח, כשמגיעה תביעה נגד צה"ל, נגד משרד הביטחון, נגד כל הגופים האלה, מצליחים לעשות משהו, אתם לא.

<יורם סקיאן: לי קרה באופן אישי, וזה לא חריג, החריג הוא - - -

<מוני שלמה בר: גם עם חברות האוטובוסים?

<יורם סקיאן: גם עם חברות האוטובוסים.

<אריאל מונין: "אגד" מצוינים.

<יורם סקיאן: אני באופן אישי לא מעז לתת ללקוח שלי שמבוטח במקיף לתבוע אותם.

<יורם סקיאן: אני באופן אישי עשיתי ניסיון, פגעו בי מאחור, אשמה מוחלטת – שנתיים, שנתיים ימים כי אין לך למי להתלונן, אין לך עם מי לדבר.

<יורם סקיאן: הם עוברים על כל תקנה ותקנה וכל חוק בנושא התשלום, מזלזלים בך.

<יורם סקיאן: אין לך עם מי לדבר.

<אריאל מונין: ופה, למשרד התחבורה פשוט אין מענה.

<יורם סקיאן: יש תיעוד, כל מי שרוצה יש לי את ההוכחות האלה.

<יורם סקיאן: החריג הוא שחברה להשכרה מוכנה לשלם, החריג – אולי בגלל נזק קטן, אני לא יודע, אין לי מושג - - -

<מוני שלמה בר: על סמך מה אתה מסתמך?

<מוני שלמה בר: איזה מין קשקושים, אני לא מבין.

<יורם סקיאן: קודם כל, מחקר שלנו.

<מוני שלמה בר: מה זה "מחקר" – יש לך נתונים?

<יורם סקיאן: תלונות של ציבור, בבקשה.

<אריאל מונין: יש לנו נתונים.

<מוני שלמה בר: אז לי יש נתונים אחרים.

<אריאל מונין: הנתונים שיש לנו נאספו על ידי כל - - -

<רפי ונציה: אנחנו יכולים להעיד כשמאים פה שאתם לא אוהבים לשלם.

<דידי רוזנפלד: יש חברת ביטוח שאוהבת לשלם?

<רפי ונציה: אנחנו רואים את התגובות של הקהל ושל סוכני הביטוח.

<יורם סקיאן: אנחנו, כסוכני ביטוח פה, אני חושב שהכי אובייקטיביים.

<יורם סקיאן: לא מעניין אותנו, בגדול, לא מעניין אותנו פה כן חברות ביטוח, לא חברות ביטוח, אבל צריך ליצור מנגנון.

<יורם סקיאן: יש פה חברות להשכרה שהן גם חברות ביטוח – בקטע שהן חברות ביטוח הכול מתנהל על פי חוק כי הם יודעים יש סנקציות, יש קנסות, בקטע של הליסינג כאילו ואין אלוהים.

<יורם סקיאן: וזה אותם בעלים, שני כובעים, אחד מתנהל ככה כי אין עליו פיקוח, השני, בגלל הפיקוח – אז צריך באמת או ליצור מנגנון פיקוח עם סנקציות ויכולת של הציבור להתלונן, או אם אין ברירה, שירוויחו חברות הביטוח אבל אף אחד לא בא פה להגן על חברות ביטוח ושירוויחו יותר.

<יורם סקיאן: אנחנו באים לצעוק את הצעקה של האזרחים במדינת ישראל, ובאמת זו אותה גברת פרץ מצהלה.

<יורם סקיאן: אנחנו באים לצעוק את הצעקה שלהם: די, מספיק, חנקתם אותנו עם ההתנהלות שלכן, חברות הליסינג.

<יורם סקיאן: אז הגיע הזמן שאולי חברי הכנסת יעזרו לנו להפסיק את המשחקיאדה הזאת.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: כן, גברתי.

<אינגריד הר אבן: ב-2008 משרד התחבורה כן ישב על העניין הזה והוציאו נוהל שמחייב את חברות הליסינג או לבטח - - -

איתן כבל: כן, הוא מונח פה לפני, מר בר מסר לנו.

<אינגריד הר אבן: הנוהל הזה מצוין כי הוא מכפיף את חברות הליסינג שבוחרות להיות מבטח עצמי לכל חוקי הביטוח, כולל הפוליסה - - -

איתן כבל: אלא ש?

<אינגריד הר אבן: אלא שלא היה לזה שיניים, לא היה למי להתלונן, לא היה אף אחד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסיים.

איתן כבל: ברשותכם, בואו נעשה סדר.

איתן כבל: קודם כל, החוק הזה, כפי שהוא מונח פה, מהנקודות שעולות, הוא חוק חשוב.

איתן כבל: אני מברך קודם את הממשלה על כך שהיא החליטה לטפל בעניין הזה, נושא ראוי וחשוב לחלוטין.

איתן כבל: על זה אמר אלוהים לכוזרי בחלום: כוונותיך רצויות, על מעשיך אני לא בטוח – אני בכלל לא בטוח שהכיוון שבחרתם להתמודד הוא הכיוון הנכון.

איתן כבל: יושב פה מר מעודי, חברינו הקשוח מרשות שוק ההון - - -

<אוהד מעודי: אם צריך אני - - -

איתן כבל: לפחות אתה כיבדת אותנו, חברת הביטוח סומכות עליך - - -

<קריאה: שתייצג אותן.

איתן כבל: לא אמרתי, למה אתם מתנפלים?

איתן כבל: מעודי יודע לעשות את עבודתו כמו שצריך.

איתן כבל: תאמינו לי, אני עובד מולו, אני יודע.

איתן כבל: אני עכשיו מתייחס לדברים האלה במלוא הרצינות, חברות הביטוח, נכון, זה בית בסוף – גם אם הוא רע הוא בית – אבל מספר התלונות שיש לנו על חברות הביטוח הוא לא כזה שמביא את הגאולה.

איתן כבל: יש בעיה, מר בר, ויינתן לה מענה בוועדה הזאת.

איתן כבל: יש כאן בעיה גדולה שבה אזרחים צריכים לחפש אחר כך את החברים שלהם כדי שיקבלו – ואני לא קונה שום לשון חלקות סביב השולחן הזה, שזה בסדר וכו'.

איתן כבל: לא קונה.

איתן כבל: בשורה התחתונה זאת לא בעיה של רגולציה.

איתן כבל: אתה מתבלבל.

איתן כבל: הרבה פעמים מערבבים רגולציה בבירוקרטיה ובמקרה הזה אתם הבירוקרטים.

איתן כבל: אין שום סיבה בעולם שברגע שיש נזק – תמיד מתווכחים על גובה הנזק, בסדר, בשביל זה יש את השמאים, בשביל זה יש לנו את הכללים שאנחנו נלחמים עליהם, כדי לעשות שהשמאות תהיה שמאות הכי אובייקטיבית והכי עניינית ומקצועית שיש.

איתן כבל: אבל מהרגע שנקבע, מה זה לכדרר אנשים?

איתן כבל: ואם נקבע, יש מקומות שאני מבין פה שבכלל שאף אחד לא מדבר אתך, אין שלט אפילו על החדר שאומרים לך: תיגש לחדר מספר כזה וכזה.

איתן כבל: זה לא יהיה.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם אחד מהשניים: או שתלכו ביניכם, תשבו עם המדינה, תבואו ותגידו: שמענו את היושב-ראש, אנחנו רוצים לבוא אתכם בדין ודברים, אולי נמצא את הפתרון – אני כבר אומר לכן, חברות ביטוח מבחינתי הן לא פתרון.

<אריאל מונין: זו גם תהיה מריחה לצערנו, זה חייב להיות בחוק.

איתן כבל: זה לא פתרון.

איתן כבל: רק בחוק.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, רק בחוק.

איתן כבל: תראה, גם חוקים מפרים כל יום אבל בסוף זה להפר חוק, זה עדיין שונה מלא לפעול על פי הנוהל.

איתן כבל: אתה אומר: אתה לא פועל על פי הנוהל, פה אתה אומר: אתה עובר על החוק, גם באמירה השגורה שלנו כאזרחים.

איתן כבל: לכן זה יתוקן.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני לא אוהב בכלל את הרצון להכפיף את זה לחברות הביטוח – איך אמרתי?

איתן כבל: הן לא ברשימת הל"ו ולא כי אין מקום.

איתן כבל: אנחנו נמצא את הדרך, ואני אומר לכם, גם לכם, מר בר - - -

<מוני שלמה בר: מר כבל, אחת ההצעות שאני אמרתי זה בדיוק מה שאתה אמרת, זה בסדר, להכניס את זה לחוק.

איתן כבל: מוני בר, זה יהיה בחוק.

איתן כבל: הנוהל הזה לא – אני צריך משהו שאני יודע שמי שלא עומד בו ולא נותן את המענה יידע שהוא הולך לחטוף.

<יורם סקיאן: הולך לחטוף חזק, טוב מאוד.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה, אני לא מחכה שעם ישראל יתכנס לעשות תביעות ייצוגיות ולא כל הסיפורים האלה.

איתן כבל: דרך אגב, זה אחד הדברים הכי מקוממים.

איתן כבל: זה שיח של ימי שישי.

איתן כבל: איך אתה יודע איפה הבעיות של עם ישראל?

איתן כבל: על מה הוא מדבר ביום שישי סביב השולחן.

איתן כבל: כמו בדיון אחר שאנחנו עוסקים בו בהחמרת ענישה במאבק בקטל בדרכים, אז על עונשים כמעט לא מדברים – על מה כן מדברים?

איתן כבל: על נקודות, נקודות זה נושא לשיח.

איתן כבל: אפשר לעשות על זה מחקר, חוה, למה יותר מדברים על כמה נקודות קיבלתי מאשר כמה קנס קיבלתי.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: ככה, פסיכולוגיה - - -

<לאה ורון: כי זה עולה לך בקורס ובשלילת רישיון.

איתן כבל: הרבה פעמים יש קנסות מספיק גבוהים גם בלי וזה השיח.

איתן כבל: אותו דבר כאן, חברות הביטוח.

איתן כבל: קיבלתי מכה, חטפתי, הלכתי, המוסך, הטריפו לי – אתה שומע את זה כל הזמן.

איתן כבל: לבושתי, יש לי גם חברים סוכני ביטוח ואני שומע בשיחות חבריות כמה הנושא הזה מונח על שולחנם.

איתן כבל: זה יתוקן, זה יהיה חלק מהחוק.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה מאוד ברורה וכדאי שתשבו לראות את הפתרון הנכון והישר כדי לתת את המענה.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.