ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 719, 2017-06-07 09:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים בהצעה שלי לסדר שעברה ממליאת הכנסת לוועדה.

משה גפני: אני רוצה לספר לחברי הוועדה מה נעשה עם העניין הזה עד היום.

משה גפני: אני גם רוצה להגיד למה אני חותר להגיע גם בהצעה לסדר וגם בדיונים שהתקיימו כאן.

משה גפני: מי שהמציא את המושג של הדרת נשים שפרסומית זה דבר מאוד יפה וקל מאוד להגיד את זה, וזה הופך להיות נושא מעניין – משהו שהתחיל לפני שש שנים.

משה גפני: אגב, את הבעיות שעושים לנו עושים אנשים מתוכנו שהם, כנראה, חרדים.

משה גפני: על כל פנים, התגלגל עניין, והיועץ המשפטי לממשלה הקודם נתן הנחיה, והמשנה ליועץ המשפטי קבעה כללים.

משה גפני: אני הגשתי הצעה לסדר במליאת הכנסת, ושרת המשפטים אמרה שזה לא חל על כולם.

משה גפני: בקיצור, היה מבחינתי דבר שהופך להיות רע מאוד.

משה גפני: בינתיים זה לא בא לידי ביטוי אבל זה עלול לבוא יום אחד לידי ביטוי.

משה גפני: אם אשתי, אני והבנים שלי והבנות שלי, חיים בהפרדה בין גברים לנשים לא בגלל נשים והדרת נשים וכל המילים האלה, אלא מכיוון שככה אורח החיים שלנו.

משה גפני: מבחינת הצניעות גברים ונשים חיים בנפרד, לומדים בנפרד.

משה גפני: כאשר יש אירוע כלשהו זה נעשה בנפרד.

משה גפני: הגברים רוצים את זה, והנשים רוצות את זה.

משה גפני: שאלתי את היועץ המשפטי לממשלה ואת המשנה ליועץ המשפטי ואת שרת המשפטים, האם יהיה יום אחד שבו אני עובר על החוק בכך שאני חי באורח החיים הזה.

משה גפני: אני לא אומר לאף אחד איך לחיות, ואני לא דן על העניין הזה.

משה גפני: רוצים לעשות על זה דיון – אפשר, אבל לא כאן.

משה גפני: אפשר לעשות את זה כדיון פילוסופי, אקדמי, דתי – איך שרוצים.

משה גפני: אני רוצה לדעת, לפי היועץ המשפטי לממשלה, עבירה על החוק.

משה גפני: האם זאת עבירה על החוק?

משה גפני: לא, מכיוון שזה בוודאי לא חוק.

משה גפני: אבל זאת עבירה על הנהלים שנקבעו.

משה גפני: הייתה ישיבה שהתקיימה אצל שרת המשפטים עם דינה זילבר ועם אביחי מנדלבליט, היועץ המשפטי לממשלה והמשנה, ושאלתי את השאלה הזאת, ואמרו לי, שזה בכלל לא נוגע לעניין הזה.

משה גפני: רציתי שזה יהיה כתוב באיזשהו מקום אם זה לא נוגע, אחרת אני לא יודע מה יהיה פה.

משה גפני: אנחנו במזרח התיכון, ופתאום בעוד שבע שנים יהיה פה יועץ משפטי ושר משפטים שיגידו, לא; אתם הייתם ועברתם לסדר על הדברים האלה.

משה גפני: זאת אומרת אסור לעשות את זה.

משה גפני: אז אם אתה עושה חתונה לבת שלך, ויש שם הפרדה בין גברים לנשים זאת עבירה על מה שקובע היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: זה מה שטענתי.

משה גפני: היועץ המשפטי לממשלה שלח מכתב לשרת המשפטים, והעביר אלי העתק.

משה גפני: זה היה לא מכבר.

משה גפני: אגב, הדברים נעשים שם לאט-לאט.

משה גפני: אלה דברים שלא נעשים מהר.

משה גפני: כשהם מביאים אלי חוק, הם מבקשים ממני שאני אעשה את זה בתוך יום וחצי.

משה גפני: ואצלם - -

מיקי לוי: ואחר כך אומרים שאתה לא יודע לחוקק.

תמר זנדברג: טחנות הצדק טוחנות לאט.

משה גפני: זה לא טחנות הצדק.

משה גפני: זה לא קשור לעניין הזה.

משה גפני: את רוצה, אני אתאר לך מה קורה במשרדים השונים.

משה גפני: ואז הגיע המכתב.

משה גפני: המכתב הזה לא ענה לי על שום דבר.

משה גפני: הוא כתב לשרת המשפטים שהמוסדות להשכלה גבוהה מכינים תכנית חומש, ובה יהיה בסדר.

משה גפני: לא הבנתי למה דווקא המוסדות להשכלה גבוהה.

משה גפני: מבחינתי שמוסדות להשכלה גבוהה יאסרו על הפרדה בין גברים לנשים.

משה גפני: אני נגד שחרדים יילכו לאוניברסיטאות.

משה גפני: אז לא עניין אותי כל כך.

משה גפני: אני חושב שזה בסדר, אסור להפריד בין גברים לנשים באוניברסיטאות כי לחרדים אסור ללכת לשם.

משה גפני: אבל עשו תכנית שבתואר הראשון יעשו הפרדה, ובתואר השני לא יעשו הפרדה, אלא רק לציונות הדתית.

משה גפני: כי לציונות הדתית יש הפרדה מגדרית.

משה גפני: ככה אמרו לי.

רחל עזריה: לא נכון.

רחל עזריה: להפך - -

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: אומרים לי רק דברים נכונים?

משה גפני: אבל זה מה שאמרו.

משה גפני: מה אכפת לי.

משה גפני: מי צריך תואר שני?

משה גפני: ראיתי את אלה עם תואר שני מה הם עושים בוועדה.

משה גפני: גורמים לקלקלת המדינה.

רחל עזריה: שגית, אין לך תואר שני?

<שגית אפיק: יש לי תואר שני.

רחל עזריה: יש לשגית תואר שני.

משה גפני: מה את רוצה להגיד?

רחל עזריה: לא יודעת.

רחל עזריה: היא הורסת את - - -

משה גפני: התואר השני מקלקל לה.

תמר זנדברג: במקרה לה הוא לא מקלקל.

משה גפני: בקיצור, זה לא עונה לי על הדברים.

משה גפני: תגידו שזאת עבירה על החוק, ונתמודד עם העניין הזה.

משה גפני: אבל אי אפשר לטאטא את זה מתחת לשטיח.

משה גפני: אני מבקש להחליט על השולחן באופן הכי ממלכתי שאם כל הקבוצה ללא יוצא, זה אורח החיים שלה, והם רוצים לעשות אירוע כמו הסטודנטים בירושלים שרוצים לעשות "יום הסטודנט" – מדובר על סטודנטיות חרדיות או ציונות דתיות מן הכלל וסטודנטים חרדים.

משה גפני: הם רצו לעשות את זה בהפרדה - -

תמר זנדברג: יש בעיה עם הציונות הדתית שהיא נהיית חרדית.

רחל עזריה: אל תפרשני לנו את הציונות הדתית.

רחל עזריה: נער ראיתי גם זקנתי.

רחל עזריה: יש פה המון עבודה.

רחל עזריה: לא פשוט.

משה גפני: אני לא הופך את הדיון הזה לדיון פילוסופי שצריך לעשות אותו.

משה גפני: הציונות הדתית יותר מקפידה על מצוות.

רחל עזריה: הציונות הדתית עוברת תהליכים מורכבים - -

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני לא מדבר בשמם.

תמר זנדברג: מה המצווה - -

משה גפני: לא, לא.

מיקי רוזנטל: מה קרה?

תמר זנדברג: אתה יכול להגיד מה מקור המצווה לקיים יום סטודנט בהפרדה?

משה גפני: יש שני אופנים – אני נזהר במילים שלי: א', לא צריך, אין מצווה כזאת.

משה גפני: אבל יש קבוצת אנשים – נניח מאה איש – שהם סטודנטים באוניברסיטה העברית.

משה גפני: באותו יום נקבע באוניברסיטאות יום סטודנט.

משה גפני: ביום הסטודנט הזה עושים קומזיץ או הרצאות.

משה גפני: הסטודנטים החרדיים והסטודנטיות - -

רחל עזריה: זה לא הסיפור, כבוד היושב-ראש.

רחל עזריה: אם אתה רוצה נדייק בפרטים ונדון באירוע ההוא.

רחל עזריה: אבל זה לא היה ככה.

רחל עזריה: היו המון אירועים, והיה אירוע ספציפי שבו דרשו הפרדה, והיה דיון פנימי מאוד רציני בין הסטודנטים.

רחל עזריה: אתה יודע מה הבעיות?

רחל עזריה: ברגע שזה מתחיל אז אף אישה לא יכולה להופיע בשום מקום - - -

משה גפני: זה הדיון.

<קריאות: - - -

תמר זנדברג: זה פחות מתאים לוועדת כספים.

רחל עזריה: תמר, אם את רוצה לדון דיון הלכתי זה פחות מתאים לוועדת כספים.

תמר זנדברג: אני מודה לך על העצה.

תמר זנדברג: אני אשקול אותה.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: זה פחות מתאים לוועדת כספים.

רחל עזריה: וגם אתה, כבוד היו"ר, מסכים אתי.

משה גפני: אני משיב לך.

משה גפני: אני משיב לך על השאלה.

משה גפני: הסטודנטים והסטודנטיות פנו אלי - -

מיכל רוזין: איך כבר הגעתם לדיון הלכתי?

רחל עזריה: תמר שאלה שאלה הלכתית את כבוד היושב-ראש.

תמר זנדברג: לא שאלתי שאלה הלכתית.

משה גפני: פנו אלי הסטודנטים והסטודנטיות - -

מיכל רוזין: תמר אומרת שהיא לא שאלה שאלה הלכתית.

משה גפני: גם אם הסיפור לא נכון, זה לא רלוונטי - -

תמר זנדברג: מדליות מחולקות פה לכל עבר בתעודות הוקרה.

מיקי רוזנטל: אדוני, אתה מאבד את השליטה ועוד לנשים.

משה גפני: אל תפריע לי.

מיקי רוזנטל: אני שותק.

משה גפני: הסטודנטים והסטודנטיות פנו אלי, ואמרו שגזבר עיריית ירושלים לא מממן את זה מכיוון שיש הוראה של דינה זילבר, המשנה ליועץ המשפטי, שאי אפשר לקיים אירוע בהפרדה.

משה גפני: לא מעניין אותי הפרטים, והם לא חשובים בכלל כי זה לא נושא הדיון, והכול בסדר.

משה גפני: בסוף שרת המשפטים אמרה שההנחיה של המשנה ליועץ המשפטי לא חלה על הרשויות המקומיות.

משה גפני: בסוף עיריית ירושלים מימנה את זה, אבל יצאה הוראה שאם יש סטודנטים חרדים שרוצים לעשות אירוע בהפרדה ביום הסטודנט – גם הסטודנטיות, זה לא שיש פה אפליה – הם לא יכולים מכיוון שיש הנחיה כזאת.

משה גפני: אין לי בעיה, אבל אני רוצה הנחיה ברורה.

מיכל רוזין: איך זה קשור לוועדת כספים?

<קריאות: פנו אליו.

משה גפני: זה עבר מהמליאה.

מיכל רוזין: חשבתי שאתה דרשת שזה יועבר.

משה גפני: אני לא דרשתי את זה.

משה גפני: זה עבר מהמליאה.

תמר זנדברג: איכשהו ועדת הכנסת העבירה את זה לכאן.

משה גפני: זה עבר מהמליאה, ואני שמח על כך.

מיכל רוזין: אבל איך זה קשור?

משה גפני: זה לא קשור.

מיכל רוזין: אה, לא קשור.

משה גפני: לא.

משה גפני: גם חבר הכנסת סמוטריץ' פנה על כך.

משה גפני: אני הייתי בישיבה הזאת, ושרת המשפטים וגם העוזר של היועץ המשפטי לממשל אמרו, שהם הבינו שאני מדבר על המוסדות להשכלה גבוהה.

משה גפני: אמרתי, לא.

משה גפני: דווקא במדרג זה לא במקום הגבוה.

משה גפני: אני רוצה הנחיה מה הכוונה שאי אפשר לקיים דיונים בהפרדה או לעשות פעולות ואירועים בהפרדה, ומה מותר ומה אסור.

משה גפני: היועץ המשפטי לממשלה ושרת המשפטים ביקשו שלא אדון על זה היום.

משה גפני: הם מבקשים שאתן להם זמן.

משה גפני: הם לא דנו על העניין הזה.

משה גפני: הם מבקשים שאתן להם זמן לגבי הפנייה הזאת לדעת באופן כללי מה מותר ומה אסור.

משה גפני: הם ביקשו שהם יקיימו את הדיונים האלה אצלם.

משה גפני: לכן אני מתבקש לדחות את הדיון הזה בחודש.

משה גפני: אני נעתר לבקשתם, אבל אם מישהו רוצה להעיר בעניין הזה אני מאפשר לו.

משה גפני: עורכת הדין זילבר, את רוצה להגיד משהו?

<דינה זילבר: אני מוכנה להשיב.

מיקי רוזנטל: - - -

תמר זנדברג: - - -

משה גפני: אני לא רציתי ברגע האחרון לבטל את הדיון הזה.

מיקי רוזנטל: אבל ביטלת אותו דה-פקטו.

<קריאות: - - -

משה גפני: - - - לאפשר למי שרוצה הביע את דעתו, להביע את דעתו.

מיכל רוזין: מילא אנחנו צריכים להיות פה, אבל האורחים – אתה יודע, זה זלזול בסדר היום שלהם.

מיקי רוזנטל: אנשים באו במיוחד.

משה גפני: גברת זילבר, את רוצה להגיד משהו בעניין?

<דינה זילבר: כמובן, בקשת השרה והיועץ מהיושב-ראש מקובלות.

<דינה זילבר: בגדול המסגרת החוקית לפעולתנו מוכרת לך.

<דינה זילבר: גם לאנשים שעוסקים בנושא יש הדוח שאומץ על-ידי שני יועצים.

<דינה זילבר: יש החלטת ממשלה שקובעת את המחויבות האקטיבית של ממשלת ישראל להיאבק במופעים של הדרת נשים.

<דינה זילבר: לגבי שאלת כבוד היושב-ראש על המקומות והדוגמות שהוא נתן, אז הפעילות שלנו ממוקדת בהקשר של מרחב ציבורי.

<דינה זילבר: הדוגמות שאדוני נתן הן כולן מהמרחב הפרטי.

<דינה זילבר: אירועים פרטיים והפרדה וכולי הם אינם מסוג העניינים שבהם אנחנו עוסקים.

<דינה זילבר: לגבי העניין של המרחב הציבורי, רשויות ציבוריות הן סוכנות מרכזיות בקידום זכויות האדם, ויש תפיסה שמנחה את משרד המשפטים בהקשר הזה.

משה גפני: אני ביקשתי את הדיון הזה.

משה גפני: המרחב הציבורי הוא גם לא מרחב שכל הזמן נמצאים אנשים, וצריך את הדיון.

משה גפני: צריך להחליט.

משה גפני: בעצם העובדה שהתקבלה החלטת ממשלה כבר מזמן, בעצם העובדה ששני יועצים משפטיים עסקו בעניין הזה והמשנה ליועצת המשפטית – לא אחת – את היית המובילה - -

<דינה זילבר: אני ירשתי.

משה גפני: בסדר, אבל היה דיון בעניין הזה.

משה גפני: כשנרגעו הרוחות וירדו הגלים, אני רוצה לדעת מה המקום שלי במדינה הזאת או איש או אישה כמוני.

<דינה זילבר: בהקשר הזה - -

תמר זנדברג: כמה נשים יש כמוך?

משה גפני: נשים יותר חזקות מהגברים.

תמר זנדברג: אנחנו יודעות את זה.

תמר זנדברג: לכן אתם עושים את כל הכוח לדחות אותנו החוצה.

משה גפני: מה את אומרת, דינה?

<דינה זילבר: אני כרגע אני לא אפתח את הדיון כי אתה אומר ש- - -

משה גפני: אלא אם כן החברים ידרשו אחרת.

משה גפני: אני לא ביטלתי את הדיון.

משה גפני: הדיון פה.

משה גפני: אני רק מציע מה שהציעו לי – לקיים את הדיון הזה בעוד חודש כדי שתבואו עם עמדה מגובשת כיוון שלי יש השגות גם על הדוח שלך, גם על ההחלטות של היועצים המשפטים וגם על החלטת הממשלה שכולם ניתנו באווירה שהייתה אווירה נוראה שגם אני לא אהבתי אותה.

<דינה זילבר: אני לא פותחת את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל את צריכה גם לחשוב מה את אומרת לנשים הללו שאומרות לך, אנחנו לא מסכימות בשום אופן שיהיה אירוע כזה יחד עם גברים.

משה גפני: מה את עונה להם?

משה גפני: על זה אני רוצה תשובות.

יעל גרמן: אתה דוחה בחודש?

רחל עזריה: - - - האם הדיון נפתח או לא.

מיקי רוזנטל: הדיון יותר מדי רציני בשביל לקיים אותו בלי לקיים אותו.

מיקי רוזנטל: אם אדוני רוצה לקיים את הדיון אני אשמח להביע את עמדתי.

מיקי רוזנטל: אבל מאחר שאתה אומר שמבקשים לדחות את העניין אז בוא נדחה את העניין.

תמר זנדברג: בקשת היועץ והשרה מקובלת עלינו.

תמר זנדברג: אנחנו מוכנות להיות כאן גם בעוד חודש ולקיים את הדיון.

משה גפני: בלי לפגוע בזכויות של עוד חודש, מה שאתם אומרים בעצם - -

מיקי רוזנטל: אנחנו לא בהכרח באותה עמדה כולנו.

מיכל רוזין: אנחנו לא אמרנו כלום.

מיקי רוזנטל: יש פה אנשים שונים ומן הסתם יש להם דעות שונות.

מיכל רוזין: אנחנו כרגע תומכים בהחלטת הממשלה.

משה גפני: מיכל, אני מדגיש וחוזר ומדגיש - -

מיקי רוזנטל: מקהלה יש רק בליכוד.

מיקי רוזנטל: בכל יתר המפלגות מותר לחשוב לבד.

משה גפני: חוץ מהליכוד, הכוונה.

מיכל רוזין: לא בכולן, אל תגזים.

מיכל רוזין: יש כמה שעדיין אסור לחשוב בהן.

משה גפני: אני מאוד מעריך אתכם, ואני מבקש שבמהלך השבועות הקרובים – יש גברים ונשים במדינת ישראל ששתקו תקופה ארוכה כיוון שלא היה לבם שלם עם הדברים שנעשו גם מהצד החרדי.

משה גפני: לא אהבו את זה, אז לא היו מעורים בעניין הזה.

משה גפני: אבל ירדו הגלים, והיום יש להם דברים אחרים לעסוק בהם.

משה גפני: אני מרגיש אחריות, כמו רבים מחברי, שנישאר פה עם הנחיה שתפספס לחלוטין ציבור גדול במדינת ישראל – גברים ונשים.

תמר זנדברג: איזה כיף המצבים שאתה דואג, ואני לא.

משה גפני: את גם יכולה לדאוג.

תמר זנדברג: יש כאן חופש הדאגה ליד חופש המימון.

תמר זנדברג: חופש המימון וחופש הדאגה זה שתי חירויות כאלה.

<קריאות: - - -

משה גפני: למה את אומרת את זה?

משה גפני: אני נמצא במפלגה שאני אולי יכול להעביר ביקורת על מה שאתם עושים.

משה גפני: אתם יכולים לחלק כסף.

מיקי רוזנטל: גפני, אני חושב שאני אומר את זה בשם כל חברי הכנסת כאן.

מיקי רוזנטל: אני לא נכנס לגוף הסוגיה אלא רק לדבר הבא.

מיקי רוזנטל: מאחר שאנחנו מכבדים את היועץ המשפטי לממשלה, לדעתי, הוא צריך להניח נייר ראשוני שיהיה בסיס לדיון שיתקיים פה ולא להפך.

מיכל רוזין: יש.

תמר זנדברג: יש נייר.

משה גפני: לא, הנייר הזה, אין לו - - -

מיקי רוזנטל: יש הרבה מאוד שאלות:

מיקי רוזנטל: האם יש מימון ציבורי או אין מימון ציבורי לאירוע?

מיקי רוזנטל: האם יש אלטרנטיבה?

מיקי רוזנטל: יש הרבה מאוד סוגיות.

רחל עזריה: אבל הדברים מאוד ברורים.

מיכל רוזין: אנחנו מנהלות את הדיונים האלה באופן קבוע בוועדה לקידום מעמד האישה.

רחל עזריה: הכול ברור.

רחל עזריה: השאלות האלה לא קיימות.

יעל גרמן: אנחנו פתחנו את הדיון?

יעל גרמן: אז יש דיון?

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: אין, אין.

תמר זנדברג: בעוד חודש.

מיכל רוזין: דנים באי הדיון.

משה גפני: אני שייך למפלגה שמיקי רוזנטל הגדיר אותה שחושבים בה.

משה גפני: יש הנייר של דינה זילבר, ובכל זאת אני חושב.

משה גפני: מה דעתך שזה לא ברור?

רחל עזריה: מצוין.

רחל עזריה: תחשוב.

רחל עזריה: אבל בעיני, הכול ברור.

רחל עזריה: הכול בסדר.

משה גפני: אני גם יודע את התוצאה.

רחל עזריה: הכול בסדר.

רחל עזריה: ברוך ה' נביא גאולה לעולם.

תמר זנדברג: זה לא נייר, זאת החלטת ממשלה.

תמר זנדברג: הישיבה נעולה.

<מרים זלקינד: - - -

רחל עזריה: טוב, תודה רבה.

משה גפני: אגב, לא רק את הנייר אפשר להחליף, גם את הממשלה אפשר להחליף.

תמר זנדברג: עכשיו אתה מדבר.

תמר זנדברג: פה התוצאה.

מיכל רוזין: כל נייר וכל ספר, ראוי שישאלו עליו שאלות, וטוב שכך.

מיקי רוזנטל: בכל מקרה, אני אסיים את המשפט.

מיקי רוזנטל: המשפט שלי רצה לומר את הדבר הבא: היועץ המשפטי ביקש אורכה של חודש?

מיקי רוזנטל: אני חושב שאנחנו כן צריכים לכבד את זה, אבל אז זה לא יהיה אורים ותומים.

מיקי רוזנטל: תבוא המלצה, ונדון בה.

משה גפני: גברת זילבר, את הבכירה ביותר שנמצאת כאן ממשרד היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: אני מבקש בשם החברים והחברות, טרם הדיון שיתקיים כאן – והוא יתקיים – נפל עלינו העניין הזה.

משה גפני: מליאת הכנסת החליטה שזה יותר חשוב ממה שהממשלה מחליטה.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון.

משה גפני: אני שמח שזה כאן כי אני פוחד מהתוצאה שיכולה להיות מחוסר חשיבה או מחוסר ייצוג של אותן קבוצות שדעתן שונה.

משה גפני: אנחנו מבקשים שברגע שמסתיימים הדיונים – והסברתי בדיוק מה אני מבקש לדעת – שיהיה נייר שנניח אותו על שולחן הוועדה שנוכל לקיים בו דיון.

משה גפני: אני העליתי את הנושא, אמרתי אותו כאן.

משה גפני: אמרתי לך, אמרתי את זה ליועץ המשפטי לממשלה ולשרת המשפטים.

משה גפני: חסר בהחלטות שלך מה עושים עם אותן קבוצות באוכלוסייה שאומרות שהם רוצים הפרדה.

משה גפני: אני מבקש להתמקד על זה, ולא על השכלה גבוהה.

משה גפני: שחרדים לא ילכו להשכלה גבוהה - -

מיקי רוזנטל: לא, אל תגיד את זה.

מיקי רוזנטל: זאת עמדתך.

משה גפני: כן, עמדתך.

משה גפני: כל מה שאמרתי זה עמדתי.

רחל עזריה: חיכינו שבעה חודשים מאז שמליאת הכנסת שהיא אפילו יותר חשובה מהממשלה קיבלה את ההחלטה שיהיה הדיון הזה – נחכה עוד חודש.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

משה גפני: אני אשמח להיות שותף.

תמר זנדברג: שמחנו להגיע לוועדה של אדוני.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תדעו שזה נושא מאוד משמעותי.

משה גפני: שיידע גם היועץ המשפטי.

משה גפני: הישיבה נעולה